Справа № 819/1506/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року Справа №
876/11702/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гуляка В.В., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2013
року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі до підприємства
,,Пересувна механізована колона
Тернопільської облспоживспілки" про
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, -

В С Т А Н О В И В :

05 червня 2013 року управління Пенсійного
фонду України (УПФУ) в м. Тернополі
звернулось до суду першої інстанції з
адміністративним позовом, в якому з
врахуванням заяви про зменшення
позовних вимог просило стягнути з
підприємства ,,Пересувна механізована
колона Тернопільської
облспоживспілки" заборгованість з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій в сумі 38290,95
грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2013
року в задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, УПФУ в м. Тернополі
подало апеляційну скаргу, оскільки
вважає, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду
неповністю відповідають обставинам
справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що
формальні порушення управління при
надсиланні розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій за
2011 та 2012 роки по пенсіонеру ОСОБА_1, за
листопад 2012 року-травень 2013року по
пенсіонеру ОСОБА_2 не звільняє
відповідача від виконання
встановленого чинним законодавством
України обов'язку по сплаті таких сум в
2013 році після отримання вищевказаних
розрахунків.

Крім того, розрахунки фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч.2
Прикінцевих положень Закону України
,,Про загальнооб'язкове державне
пенсійне страхування" з січня по
травень 2013 року надсилались вчасно та
відповідно підлягали відшкодуванню
відповідачем, але в добровільному
порядку не були відшкодовані.

З огляду на викладене позивач просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Представники сторін в судове засідання
апеляційного суду не з'явилися, а тому
на підставі приписів ч. 1 ст. 41 КАС
України фіксація судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга підлягає до задоволення з
таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
підприємство ,,Пересувна механізована
колона Тернопільської
облспоживспілки" відповідно до вимог
ст. ст. 14, 15 Закону України ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" зареєстроване як платник
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Позивач надіслав відповідачу
розрахунки фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
призначених відповідно до пунктів ,,б-з"
ст.13 Закону України ,,Про пенсійне
забезпечення" по ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 за 2011, 2012 роки та за період з
01.01.2013 року до 31.05.2013 року на загальну
суму 38290,95 грн. Дані розрахунки
відповідач отримав в 2013 році.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
витрати, понесені органами Пенсійного
фонду України і не доведені до
відповідача у передбачений законом
спосіб та строк не можуть складати
заборгованість відповідача по їх
відшкодуванню.

Однак, такі висновки суду першої
інстанції, на думку апеляційного суду,
не відповідають фактичним обставинам
справи, нормам матеріального права та є
помилковими.

Так, статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 1 Закону України
,,Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" від 26.06.1997 року №
400/97-ВР платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є:
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи-суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників; філії, відділення та інші
відокремлені підрозділи платників
податку, що не мають статусу юридичної
особи, розташовані на території іншої,
ніж платник збору, територіальної
громади.

Згідно з абз. 4 п. 1 ст. 2 зазначеного
Закону для платників збору об'єктом
оподаткування є також фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів ,,б" -
,,з" статті 13 Закону України ,,Про
пенсійне забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст.12 цього Закону.

За змістом пунктів ,,б" - ,,з" статті 13
Закону України ,,Про пенсійне
забезпечення" на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам;
трактористи-машиністи, безпосередньо
зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі;
жінки, які працюють
трактористами-машиністами,
машиністами будівельних, шляхових і
вантажно-розвантажувальних машин,
змонтованих на базі тракторів і
екскаваторів, - після досягнення 50
років і при загальному стажі роботи не
менше 20 років, з них не менше 15 років на
зазначеній роботі; жінки, які працюють
доярками (операторами машинного
доїння), свинарками-операторами в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - після досягнення 50
років і при стажі зазначеної роботи не
менше 20 років за умови виконання
встановлених норм обслуговування.
Норми обслуговування для цих цілей
встановлюються в порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відшкодуванню підлягають
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пільгових пенсій.
Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, повинні
вносити до Пенсійного фонду плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пільгових пенсій, до
досягнення працівниками
загальновстановленого пенсійного
віку: чоловікам - 60 років, жінкам - 55
років, в таких розмірах: 20 відсотків з
наступним збільшенням її щороку на 10 %
до 100 % розміру відшкодування фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених застрахованим особам, які
працювали або працюють на роботах за
списком № 2, затверджених постановою
КМУ від 16.01.2003 року № 36, і за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Таким чином, відшкодування витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій до
досягнення працівником пенсійного
віку, призначених за списком № 2, мають
здійснюватися відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
,,Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та п.,,б" ст. 13
Закону України ,,Про пенсійне
забезпечення".

Згідно пункту 6 Інструкції про порядок
обчислення та сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року № 21-1, відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до ч. 2 Розділу 15 Прикінцевих
положень Закону України ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

За приписами пункту 6.4 вказаної
Інструкції розмір сум до відшкодування
на поточний рік визначається відділами
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у повідомленнях про
розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
,,Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", які
надсилаються підприємствами до 20-го
січня поточного року протягом десяти
днів з новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, що
визначено пунктом 6.8 Інструкції.

Згідно з пунктом 6.2 Інструкції витрати
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
особам, які мають стаж, що дає право
на призначення цих пенсій на
декількох підприємствах, покриваються
цими підприємствами пропорційно стажу
роботи.

Пунктом 6.9 Інструкції встановлено, що
не сплачені та/або несвоєчасно
сплачені суми фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
зазначених в абзаці другому пункту 6.1
цієї Інструкції, стягуються з
нарахуванням пені та штрафних санкцій
відповідно до норм Закону України ,,Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами".

Відповідно до п. 6.10 Інструкції,
відшкодування сум і фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

На підставі викладеного, апеляційний
суд дійшов висновку, що підприємства
повинні відшкодовувати управлінню ПФУ
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій, що призначені
працівникам відповідача відповідно до
пунктів ,,б" - ,,з" ст. 13 Закону України
,,Про пенсійне забезпечення", згідно
розрахунку, складеного пенсійним
органом відповідно до Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України.

З матеріалів справи апеляційний суд
вбачає, що згідно розрахунків
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів ,,б" -
,,з" статті 13 Закону України ,,Про
пенсійне забезпечення", загальний
розмір фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за 2011, 2012 роки та
січень-травень 2013 року складає 38290,95
грн.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що обов'язок страхувальника
відшкодувати витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, виникає лише після
отримання ним від органів Пенсійного
фонду розрахунків цих витрат, в яких
визначено суми відшкодування.

Поряд з цим апеляційний суд вважає, що
несвоєчасне надіслання пенсійним
органом відповідачу розрахунків за 2011
та 2012 роки не звільняє відповідача від
обов'язку відшкодувати зазначені в цих
розрахунках фактичні витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій,
оскільки в силу приписів ч. 15 ст. 106
Закону України ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" строк давності щодо
стягнення недоїмки, пені та штрафів не
застосовується. Тому заборгованість з
відшкодування витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій підлягає
сплаті незалежно від причин
прострочення та строку такої не сплати.

Суд першої інстанції належної правової
оцінки наведеним обставинам не дав, а
тому дійшов помилкового висновку щодо
відсутності у відповідача обов'язку
сплати витрат, які понесені органами
Пенсійного фонду України і не доведені
до відповідача у передбачений законом
строк.

Доводи відповідача щодо
необґрунтованості розрахунків
апеляційний суд визнає безпідставними,
оскільки відповідач визнав, що отримав
вказані розрахунки (за 2011 та 2012 роки із
запізненням). Однак, правомірність
нарахування та виплати пільгових
пенсій управлінням Пенсійного фонду
відповідач не оскаржив, що свідчить про
його згоду з вказаними розрахунками, а
тому ці розрахунки є узгодженими, а
зазначені в них суми належать до
сплати.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції
допустився помилки в частині
застосування норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, апеляційний суд визнає
правильним апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 41, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст.198, п.4
ч.1 ст. 202 , ст. ст. 205, 207, 254 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
задовольнити, постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2013
року у справі № 819/1506/13-а - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з підприємства ,,Пересувна
механізована колона Тернопільської
облспоживспілки" () в
користь управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі 38491(тридцять
вісім тисяч чотириста дев'яносто одну)
грн. 90 коп. заборгованості з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій,

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
В.В. Гуляк

О.М. Довгополов