Справа № 2а/0470/9550/12
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року
м.Київ
К/800/61365/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Чалий С.Я.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Євраз Суха Балка» до
Дніпропетровської митниці Державної
митної служби України, третя особа
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області, про
визнання протиправними та скасування
карток відмови в прийнятті митних
декларацій та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Євразресурс» Україна» звернулося до
суду з адміністративним позовом до
Дніпропетровської митної служби
України, третя особа - Головне
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області, в якому просило визнати
протиправними та скасувати картки
відмови в прийнятті митної декларації,
пропуску або оформленні товарів та
транспортних засобів через митний
кордон України, рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, зобов'язати надати висновок до
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Дніпропетровській області про
повернення надмірно сплаченої суми
ПДВ у розмірі 1691974,54 грн., шляхом її
зарахування на поточний рахунок
позивача та здійснити митне оформлення
вантажу за ціною контракту.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив про безпідставність
визначення відповідачем митної
вартості товару за 3 методом - за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів та необґрунтованість
коригування вартості відповідно до
ціни, яка наявна в Єдиній
автоматизованій інформаційній системі
ДМС України.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2013 року,
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім «ЕвразРесурс Україна» залишено без
задоволення.

При винесенні рішень суди виходили із
правомірності визначення відповідачем
митної оцінки товару на основі
третього методу, оформлення
оскаржуваних карток відмови в
прийнятті митних декларацій та
винесення рішень про коригування
заявленої митної вартості товарів, що
імпортувалися позивачем, оскаржувані
дії вчинені відповідачем на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством
України.

Не погоджуючись із вказаними
рішеннями, Публічне акціонерне
товариство «Євраз Суха Балка»
звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
першої та апеляційної інстанцій
скасувати, прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Головне управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області у поданих
запереченнях просить відмовити у
задоволенні касаційної скарги, судові
рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застування
судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 23 грудня 2011 року між
Компанією «GCIEInc»(США) (продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Євразресурс»Україна» (покупець)
укладено контракт № 61/2011, предметом
якого є купівля-продаж вугілля, що
коксується.

З метою митного оформлення вантажу за
вищевказаним контрактом позивачем ТОВ
«Торговий Дім «Євразресурс»Україна» у
липні 2012 року подавались до митного
органу вантажні митні декларації:

- 13 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/005759 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 15 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/005821 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 15 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/005820 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 15 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/005819 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 16 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/005835 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 16 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/005848 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 17 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/005900 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 17 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/005903 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 19 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/005965 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 19 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/005977 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 19 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/005979 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 19 липня 2012 року вантажно-митна
декларація № 110010000/2012/005980 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 22 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/006049 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 24 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/006134 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 24 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/006146 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 24 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/006150 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 26 липня 2012 року вантажно-митна
декларація № 110010000/2012/006222 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 26 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/006231 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 26 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/006230 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 26 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/006233 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 29 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/006277 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 29 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/006286 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 29 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/006287 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД;

- 30 липня 2012 року вантажна митна
декларація № 110010000/2012/006315 разом з
документами зазначеними в графі 44
вказаної ВМД.

Митна вартість товару визначена
позивачем за першим методом за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Під час здійснення митної перевірки
наданих для митного контрою та митного
оформлення документів митницею було
встановлено розбіжності а саме: у
контракті від 23 грудня 2011 року 61/2011,
рахунках фактурах GCIE/ EvR-09(06)12 від 06
червня 2012 року, GCIE/ EvR-11(07)12 від 26 червня
2012 року інші відомості про умови
поставки, торгівельну країну, вартість
товару, ніж у копії митної декларації
країни відправлення, у висновку
експерта про ціну ДИ-267 відсутня
інформація про рахунок-фактуру
/EvR-09(06)12 від 06 червня 2012 року. Крім того,
на підставі проведеного контролю
шляхом співставлення було порівняно
заявлену митну вартість з даними, які
містяться в електронних копіях ВМД (ВМД
110100000/2012/002312 (ІМ 40) від 28 березня 2012 року,
110100000/2012/004369 (ІМ 40) від 31 травня 2012 року -
0,210 дол.США/кг.) та виявлені розбіжності:
заявлена митна вартість, згідно
наданих документів нижча, ніж в
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою даних за ВМД.

У зв'язку з викладеним митницею
проведено процедуру консультації між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості товару, та
запропоновано позивачу надати
додаткові документи на підтвердження
митної вартості, зокрема: рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
виписку з бухгалтерської документації.

Позивачем на вимогу митного органу
документи не надані.

На вищезазначені митні декларації
відповідачем оформлені картки відмови
в прийнятті митних декларацій:
№110010000/2/01038 від 13 липня 2012 року,
№110010000/2/01043 від 13 липня 2012 року,
№110010000/2/01044 від 15 липня 2012 року,
№110010000/2/01045 від 15 липня 2012 року,
№110010000/2/01048 від 16 липня 2012 року,
№110010000/2/01052 від 16 липня 2012 року,
№110010000/2/01055 від 17 липня 2012 року,
№110010000/2/01056 від 17 липня 2012 року,
№110010000/2/01065 від 19 липня 2012 року,
№110010000/2/01066 від 19 липня 2012 року,
№110010000/2/01069 від 19 липня 2012 року,
№110010000/2/01071 від 19 липня 2012 року,
№110010000/2/01081 від 22 липня 2012 року,
№110010000/2/01093 від 24 липня 2012 року,
№110010000/2/01104 від 24 липня 2012 року,
№110010000/2/01105 від 24 липня 2012 року,
№110010000/2/01111 від 26 липня 2012 року,
№10010000/2/01114 від 26 липня 2012 року,
№110010000/2/01115 від 26 липня 2012 року,
№110010000/2/01116 від 26 липня 2012 року,
№110010000/2/01123 від 29 липня 2012 року,
№110010000/2/01126 від 29 липня 2012 року,
№110010000/2/01127 від 29 липня 2012 року,
№110010000/2/01131 від 31 липня 2012 року,
№110010000/2/01142 від 01 серпня 2012 року,
№110010000/2/01150 від 02 серпня 2012 року,
№110010000/2/01157 від 05 серпня 2012 року,
№110010000/2/01158 від 05 серпня 2012 року,
№110010000/2/01162 від 06 серпня 2012 року,
№110010000/2/01163 від 06 серпня 2012 року,
№110010000/2/01171 від 07 серпня 2012 року,
№110010000/2/01174 від 08 серпня 2012 року.

На підставі зазначених карток відмови
відповідачем прийняті оскаржувані
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу;
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу
України, декларант зобов'язаний:
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу
України передбачено право митного
органу з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів упевнюватися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи розрахунку, поданих
для цілей визначення митної вартості, а
у випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за основним методом
(тобто за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції)) та другорядними: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.58 Митного кодексу України
передбачено, що метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; жодна
частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.58 Митного
кодексу України метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні. У
разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.59 Митного кодексу України
у разі якщо митна вартість оцінюваних
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

Статтею 60 Митного кодексу України
визначено, що у разі якщо митна
вартість оцінюваних товарів не може
бути визначена згідно з положеннями
статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну
вартість береться прийнята митним
органом вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання має надати лише належні
документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, позивачем подані документи
для митного оформлення містили
розбіжності, а саме:

- у графі 20 ВМД «Умови поставки»,
позивачем зазначено DAPUA ст.Тополі,
Проте, у графі 20 «Условия поставки»
митної декларації країни відправлення
позивачем зазначено FCA Тырган. В той
же час в рахунку-фактурі (інвойсі) від 26
червня 2012 року № GCIE/EvR-11(07)12 умовами
поставки зазначено DAP ст. Соловей.

- вартість товару у рахунку-фактурі
(інвойсі) від 26 червня 2012 року №
GCIE/EvR-11(07)12 складає -0,153 дол. США/кг.

Крім того, згідно з наявними в
матеріалах справи ВМД 110100000/2012/002312 від 28
березня 2012 року та № 110100000/2012/004369 від 31
травня 2012 року позивачем при імпорті
подібного (аналогічного) товару -
вугілля, ціна такого товару була
визначена - 0,210 дол. США/кг.

Отже, в даних спірних правовідносинах у
митниці виник обґрунтований сумнів
щодо правильності заявленої позивачем
митної вартості товару. При
витребуванні додаткових документів
митниця діяла відповідно до норм
митного законодавства. При цьому
відповідач, відповідно до наведених
законодавчих норм надавав позивачу
можливість підтвердження заявленої
митної вартості чи корегування митної
вартості шляхом надання додаткових
документів, однак позивач витребуваних
документів щодо підтвердження
заявленої митної вартості не надав.
Інших способів, ніж витребування
додаткових документів, надання часу
для підтвердження заявленої митної
вартості товару, у митного органу щодо
узгодження митної вартості товару із
декларантом законодавчими нормами не
передбачено.

У зв'язку з відмовою позивача від
надання додаткових документів у
митниці не було можливості застосувати
митну вартість, визначену позивачем, що
дало митниці підстави для визначення
митної вартості товарів за другорядним
методом - за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів, згідно
ст.60 Митного кодексу; митниця у рішенні
послідовно довела неможливість
застосування попередніх методів,
рішення митниці за формою та змістом
відповідає встановленим законом
вимогам.

З урахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що оскаржувані рішення
Дніпропетровської митниці про
коригування заявленої митної вартості
товарів, картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
винесені на підставі та у межах
повноважень, що передбачені діючими
нормативно-правовими актами, з
урахуванням наданих декларантом
документів, а тому висновки судів
першої та апеляційної інстанцій про
відмову у задоволенні позовних вимог є
вірними.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» відхилити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту ухвалення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді