Справа № 569/12459/14-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"08" грудня 2014 р.
Справа № 569/12459/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Мацького Є.М.

суддів:
Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради на постанову
Рівненського міського суду
Рівненської області від "15" вересня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Рівненської міської ради
про визнання дій протиправними та
стягнення недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовною заявою до Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради в якій просив визнати дії
неправомірними та стягнути
недоплачену щорічну допомогу на
оздоровлення по 5615 грн. 00 коп. у 2012-2013
роках, та 5970 грн. 00 коп. у 2014 році.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 15.09.2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради щодо відмови виплати
одноразової допомоги на оздоровлення
позивачу.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_3 одноразової грошової
допомоги на оздоровлення в розмірі 17200
грн. (сімнадцять тисяч двісті) 00 коп.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказану постанову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона підлягає
до часткового задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
учасником ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС, що стверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 від 19.05.2000
року та інвалідом 2 групи. У зв'язку з
цим ОСОБА_3 користується правами та
пільгами, передбаченими Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та має право на щорічну допомогу на
оздоровлення як інвалід 2 групи.

Однак Управлінням праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Рівненської міської ради
позивачу було виплачено дану допомогу
в значно меншому розмірі, а саме
замість необхідних по 5615 грн. 00 коп. у
2012-2013 роках, та 5970 грн. 00 коп. у 2014 році,
фактично виплачено по 120 грн. 00 коп. у 2012
- 2014 рік.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги за 2014 рік, прийшов до
вірного висновку щодо неправомірності
дій відповідача по виплаті допомоги у
розмірі, визначеному постанови КМУ від
12.07.2005 року №562.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", щорічна
допомога на оздоровлення, інвалідам ІІ
групи виплачується в розмірі 5
мінімальних заробітних плат. Виплата
громадянам здійснюється за місцем їх
проживання органами соціального
захисту населення.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року №562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, такий розмір щорічної
допомоги на оздоровлення:

-інвалідам I і II групи - 120 гривень;

-учасникам ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 2
категорії - 100 гривень;

-інвалідам III групи та дітям-інвалідам -
90 гривень.

Отже зазначеним підзаконним
нормативним актом всупереч Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", який
визначив кратність одноразової
компенсації в залежності від розміру
мінімальної заробітної плати, яка
визначається Законом, встановлено
конкретні розміри таких компенсацій.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року за № 3-рп/2012, дано
тлумачення, що нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України під час
вирішення справ про соціальний захист
підлягають застосуванню тоді, коли
вони видані у межах його компетенції,
на основі і на виконання Бюджетного
кодексу України, закону про Державний
бюджет України на відповідний рік та
інших законів України.

Закони України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік","Про Державний бюджет
України на 2012 рік" та "Про державний
бюджет України на 2013 рік",
встановлювали обмеження, щодо виплат
додаткових пенсій, доплат особам
постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС
та пенсії по інвалідності.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року
№719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014
року (п.1 Прикінцевих положень Закону)
обмеження щодо вищенаведених виплат на
момент розгляду справи судом першої
інстанції встановлені не були.

Закон України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року №
1622-VII, яким доповнено Прикінцеві
положення Закону України "Про
Державний бюджет на 2014 рік" від 16 січня
2014 року № 719-VII пунктом 6-7, який в свою
чергу встановлює, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
статей 5 та 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік - набув чинності з 03.08.2014 року.

Таким чином, у період з 01.01.2014 року по
02.08.2014 року підлягають застосуванню
норми Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" без будь-яких обмежень.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

За таких обставин, коли підзаконний
нормативний акт суперечить Закону,
обмежуючи права громадян визначені
останнім, застосування зазначених
постанов неможливе.

Чтаттею 62 даного Закону визначено, що
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Враховуючи вищенаведене, Управління
праці та соціального захисту населення
Рівненської міської ради, як суб'єкт
владних повноважень у спірних
правовідносинах має діяти у
відповідності до норм чинного
законодавства, відтак нарахування та
виплата одноразової щорічної допомоги
на оздоровлення позивачу у 2014 році на
підставі постанови Кабінету Міністрів
є протиправним та таким, що суперечить
приписам Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Крім того, судом першої інстанції
помилково задоволено позивні вимоги
позивача щодо нарахування йому та
виплати допомог на оздоровлення, як
інвалід 2 групи у відповідності до ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
по 5615 грн. 00 коп. у 2012-2013 роках.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом у
серпні 2014 року та зазначає що він на той
час був інвалідом 2-ї групи, віднесений
до 1-ї категорії осіб, які постраждали
внаслідок аварії на ЧАЕС і мав право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат на підставі ст.48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та просив
зобов'язати відповідача виплатити
вказану допомогу за період з 2012 - 2013
роки.

За таких обставин та у відповідності до
ч.2 ст.99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Тому, вимоги позивача про
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення підлягають
до задоволення лише за 2014 рік.

Відповідно до ч. 1 ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду,
якщо суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 звернувся із
адміністративним позовом лише 04.08.2014
року, то позов у частині нарахування та
виплату коштів по 5615 грн. 00 коп. у 2012-2013
роках підлягає залишенню без розгляду.
До задоволення підлягають вимоги за 2014
рік.

Клопотання позивача про застосування
за аналогією права ст. 46 Закону України
" Про загальнодержавне пенсійне
страхування"до нарахвань та виплати
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення є безпідставним, оскільки
вказані виплати чітко регулюються
Законом України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за вищевказані періоди.

Разом із цим, суд першої інстанції
безпідставно зобовязав з відповідача
виплатити на користь ОСОБА_3 конкретно
визначений розмір допомоги на
оздоровлення за 2014 рій, залишивши поза
увагою наступне.

Згідно положень статей 21, 105, 262 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішень, дій чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю, тобто, адміністративний
суд визнає дії суб'єкта владних
повноважень незаконними
(протиправними) і зобов'язує
відповідача провести нарахування та
виплату належних сум відповідно до
Закону, а не ухвалює рішення про
виплату в конкретно визначеному
розмірі сум.

Тому, рішення суду першої інстанції у
частині зобовязання УПСЗН виплатити на
користь ОСОБА_3 конкретно визначену
суму допомоги на оздоровлення (5970,00
грн.) необхідно змінити, зазначивши про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради провести нарахування та
виплату ОСОБА_3 щорічну допомогу на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 5 мінімальних заробітних плат
за 2014 рік з урахуванням проведених
виплат.

У решті постанова підлягає залишенню
без зміни.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 197, 198, 201,202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради задовольнити частково

Скасувати постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
"15" вересня 2014 р. у частині визнання
неправомірними дій Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради щодо відмови виплати
ОСОБА_3 одноразової допомоги на
оздоровлення передбаченої ст. 48 Закону
України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
сумі по 5615 грн. 00 коп. у 2012-2013 роках, та
зобов'язання управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_3 коштів, передбачених ст.
48 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в сумі по 5615 грн. 00 коп. у
2012-2013 роках. Позовні вимоги ОСОБА_3 у цій
частині залишити без розгляду.

Постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "15" вересня 2014
р. у частині зобов'язання Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Рівненської
міської ради провести нарахування та
виплату ОСОБА_3 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у відповідності
до ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат з урахуванням
проведених виплат в конкретній сумі (5970
грн.00 коп.) змінити виключивши з рішення
вказівку про розмір виплати ( 5970,00 грн).

У решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає чинності з моменту
її постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя (підпис)
Є.М. Мацький

судді: (підпис)
В.В. Євпак

(підпис)
В.Б.
Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Рівненської міської ради
вул.Соборна,12,м.Рівне,33028

- ,