Справа № 826/9536/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Бистрик
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача Малого приватного
виробничо-впроваджувального
підприємства «Техносервіс-2» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 вересня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Малого приватного
виробничо-впроваджувального
підприємства «Техносервіс-2» до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач Мале приватне
виробничо-впроваджувальне
підприємство «Техносервіс-2»
звернулися в суд з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
міста Києва Державної податкової
служби про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 14 березня 2013
року №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 вересня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, позивачем подано апеляційну
скаргу, в якій він просить судове
рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін з наступних підстав.

Відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
правомірності обчислення повноти та
своєчасності сплати до бюджету податку
на прибуток та податку на додану
вартість по взаємовідносинах з ТОВ
«ТПК Техномашпостач», ТОВ
«Проммаст-Стандарт», ТОВ «Компанія
Вайлі», ТОВ «Промелектро-75» за період з
01.01.2009 року по 30.09.2012 року, за
результатами якої складено
відповідний акт від 27 лютого 2013 року
№125/22-5-09/21547978.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. 7.4.4, 7.4.5
п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» та п. 198.6 ст. 198, п. 201.6
ст. 201 Податкового кодексу України, в
результаті чого ним занижено на 233 850,00
грн. суму податку на додану вартість за
перевірений період, у тому числі за
листопад 2010 року на 7000,00 грн., за грудень
2010 року на 17000,00 грн., за січень 2011 року
на 17000,00 грн., за лютий 2011 року на 15000,00
грн., за березень 2011 року на 16000,00 грн., за
квітень 2011 року на 16000,00 грн., за травень
2011 року на 20000,00 грн., за червень 2011 року
на 25000,00 грн., за липень 2011 року на 16500,00
грн., за серпень 2011 року на 16800,00 грн., за
вересень 2011 року на 19000,00 грн., за
жовтень 2011 року на 22500,00 грн., за
листопад 2011 року на 16050,00 грн., за
грудень 2011 року на 10000,00 грн.

На підставі виявлених порушень
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 14.03.2013 року
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання позивача з податку на
додану вартість на 265063,50 грн., в тому
числі за основним платежем на 233850,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на 31 213,50 грн.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України (чинного на момент
проведення перевірки та ухвалення
судового рішення), норми якого
кореспондуються із відповідними
приписами Закону України «Про податок
на додану вартість» (чинного на момент
здійснення господарських відносин
Позивачем з його контрагентами)
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються в окремих
рядках: а) порядковий номер податкової
накладної; б) дата виписування
податкової накладної; в) повна або
скорочена назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Відповідно до ст. 1, частини першої ст. 3
та частини першої, другої ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від 16
липня 1999 року №996-ХІV, первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення; метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства; підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій; первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи;
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9. пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку не
враховуються при визначенні
оподатковуваного прибутку

Згідно п.1.7. ст.1 Закону України «Про
податок на додану вартість», пп.14.1.181.
п.14.1.ст.14 Податкового кодексу України,
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до пп.7.4.1. п.7.4. ст.7
вищевказаного Закону України, п.198.1,
п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт і послуг), вартість яких
відноситься до складу витрат
виробництва (обігу).

Згідно пп.7.3.1. п.7.3 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість», п.198.2.
ст.198 Податкового кодексу України,
датою виникнення податкових
зобов'язань з продажу товарів (робіт,
послуг) вважається дата зарахування
коштів від покупця на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
продажу або дата відвантаження
товарів.

Відповідно до пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», п.198.6. ст.198 Податкового
кодексу України, не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі,
коли на момент перевірки платника
податку податковим органом, суми
податку попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються
непідтвердженими зазначеними вище
документами, тоді платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, встановлених законодавством
України, нарахованих на суму
податкового кредиту, не підтверджену
документами.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Тобто, обов'язковою умовою
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій є фактична
наявність у платника податків
первинних документів, фізичних,
технічних та технологічних
можливостей для здійснення
відповідних операцій та зв'язку між
фактом придбання товару (послуги) і
подальшою господарською діяльністю.

Про відсутність факту здійснення
господарських операцій можуть
свідчити, зокрема, такі обставини:
всупереч даним податкового обліку
будь-кого з учасників операції
відсутні зміни активів, зобов'язань чи
власного капіталу принаймні в одного
з таких учасників; результати,
відображені у даних податкового обліку
будь-кого з учасників господарської
операції, фактично не настали
внаслідок відсутності відповідних дій
будь-кого з учасників такої операції
(наприклад, відображення отримання
послуг без їх фактичного надання або в
разі їх надання іншою особою, ніж та, що
вказана у даних податкового обліку
чи первинних документах; імітація
купівлі товару в особи, яка ніколи його
не продавала тощо).

З метою встановлення факту здійснення
господарських операцій, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість має бути підтверджено
рух активів у процесі здійснення
господарських операцій, при цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарських
операцій: договори, акти виконаних
робіт тощо; фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності;
встановлено зв'язок між фактом
придбання товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку, що збігається з позицією
Вищого адміністративного суду України,
викладеною, зокрема, в листі від 02.06.2011
року № 742/11/13-11.

Судом першої інстанції встановлено, що
між позивачем та ТОВ «Компанія Вайліс»,
ТОВ «ТПК Техномашпостач», ТОВ
«Проммаст-Стандарт», ТОВ
«Промелектро-75» укладено договори №02/10
від 01.11.2010 року, №03/11 від 01.04.2011 року,
№06/11 від 12.07.2011 року, №10/11 від 02.09.2011
року, відповідно, зміст та предмет яких
є ідентичним.

Відповідно до умов яких позивач
доручає, а контрагенти зобов'язуються
виконати роботи по ремонту електронних
плат, блоків та вузлів, а також
друкуючих пристроїв; контрагенти
зобов'язуються своєчасно замовляти у
виробника необхідні комплектуючі для
ремонту, виконати поставки
комплектуючих за накладними, а позивач
- прийняти і оплатити на протязі трьох
днів після одержання.

На підтвердження виконання умов
зазначених договорів, позивачем
надано: акти виконаних робіт, податкові
накладні, платіжні доручення.

На підтвердження факту використання
отриманих від контрагентів послуг у
своїй господарській діяльності
позивачем надано: картки рахунку,
оборотно-сальдові відомості,
прибуткові накладні, акти
здачі-прийомки виконаних робіт по
господарським відносинам з третіми
особами (ТОВ «Пегас-СК», ТОВ
«Фортоніт-Ком», ТОВ «Нота-Продакшн»,
ТОВ «Газінвестпроект» та ін.).

Проте, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
наявність у покупця належно оформлених
документів, необхідних для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема виданих продавцями податкових
накладних, не є безумовною підставою
формування податкового кредиту, у разі
недоведення реальності здійснених
господарських операцій та факту
використання придбаних товарів/послуг
в оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, з наданих
позивачем документів не можливо
встановити, що отримані саме від його
контрагентів послуги використані
позивачем в своїй господарській
діяльності.

Згідно із частиною другою ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, вимоги якої
Відповідачем виконано.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Малого
приватного
виробничо-впроваджувального
підприємства «Техносервіс-2» - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 вересня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
04.12.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Сорочко Є.О.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Сорочко Є.О.