Справа № 2а/463/186/13
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
Справа № 876/11961/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Святецького В.В.,

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Личаківському районі м.
Львова на постанову Личаківського
районного суду м. Львова від 13 серпня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова про
зобов'язання провести перерахунок і
виплату підвищення до пенсії, як дитині
війни,-

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2011 року позивач звернувся в
суд із позовом до відповідача. У
позовній заяві просить поновити строк
звернення до суду, визнати дії
відповідача неправомірними та
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування і виплату щомісячної
надбавки до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з січня 2006 року по грудень 2010
року і надалі.

Позивач свої позовні вимоги мотивував
тим, що відповідно до статті 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» він є дитиною війни. Згідно з
статтею 6 цього закону йому повинна
виплачуватись щомісячна державна
соціальна допомога у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, однак така
допомога виплачувалась в не повному
обсязі. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваною постановою
адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова щодо не
нарахування та не виплати позивачу
ОСОБА_1 щомісячного підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком згідно ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 15 серпня 2010 року по 14 лютого 2011
року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі м.
Львова провести нарахування та виплату
позивачу ОСОБА_1 щомісячного
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за період з 15 серпня 2010
року по 14 лютого 2011 року, за виключенням
нарахованих і сплачених позивачу сум.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позову повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
залишається невизначеним порядок
обчислення спірної доплати та його
розмір. Просить врахувати, що
встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
враховуватися для перерахунків або
підвищень інших пенсій. Стверджує, що
при ухваленні оскаржуваного рішення
судом не були враховані положення
бюджетного законодавства України, а
також видаткові можливості основного
фінансового документу держави і
Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
подану апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, оскільки статтею 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» визначено, що дитиною
війни є особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (2
вересня 1945 року) Другої світової війни
було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30 %
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч.2 ст.99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із даним адміністративним позовом,
відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги позивача про
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити на його користь передбачену
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» щомісячну державну
соціальну допомогу за період з 01.01.2006
року по 13.08.2010 року включно слід
залишити без розгляду.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивача здійснює Пенсійний
фонд України в особі відповідача, а
також виходячи з вимог п.15 Положення
про Пенсійний фонду України, затв.
постановою КМУ № 1261 від 24.10.2007р.,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Змінами внесеними підпунктом 2 пункту 41
розділу II Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" від 28.12.2007 р. N 107-VI, дія
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" була обмежена.
Однак, Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008, положення
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
яким обмежувалась дія ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" визнані неконституційними та
втратили чинність з моменту визнання
їх такими.

Після Рішення Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 стаття 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" не обмежувалась та діяла в
редакції відповідно до якої, дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, стосовно позовних вимог
щодо здійснення позивачу нарахування
та виплати недоплаченого підвищення до
пенсії за період з 14 серпня 2010 року по 14
лютого 2011 року, колегія суддів вважає,
що такі підлягають задоволенню, так як
дія ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" не зупинялася та
діяла в редакції відповідно до якої,
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Попри вказане, колегія суддів не може
взяти до уваги посилання апелянта на
те, що положення частини третьої статті
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
установлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, установлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України "Про прожитковий
мінімум" прожитковий мінімум
застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком.

Отже, вихідним критерієм обчислення
розміру підвищення до пенсії, виплат
допомоги дітям війни відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" є розмір мінімальної
пенсії за віком, визначений статтею 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Також, суд не може взяти до уваги
посилання апелянта на те, що відповідач
не є розпорядником бюджетних коштів, а
фінансування виплат, пов'язаних із
застосуванням Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
проводиться із державного бюджету,
оскільки відсутність фінансування з
державного бюджету коштів на витрати
пов'язані із виплатою дітям війни
підвищення до пенсії згідно із Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни" не може бути підставою для
невиконання положень ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Дана правова позиція суду,
узгоджується із практикою
Європейського суду з прав людини, який
у своєму рішенні від 08 листопада 2005
року в справі "Кечко проти
України"зазначив, що держава
самостійно визначає, які надбавки
виплачувати своїм працівникам з
бюджету. Держава може вводити,
припиняти або закінчувати виплату цих
надбавок. Проте, якщо правове
положення, що діє, передбачає виплату
певних надбавок, і дотримані всі
вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини", суди при розгляді справ,
практику Європейського Суду з прав
людини, застосовують як джерело права.

З огляду на те, що судом першої
інстанції вирішено не всі позовні
вимоги, то відповідно до ст. 201 КАС
України оскаржувану постанову слід
змінити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова
задовольнити частково, а постанову
Личаківського районного суду м. Львова
від 13 серпня 2013 року у справі № 2а/463/186/13
- змінити, виклавши резолютивну частину
постанови в такій редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова про
зобов'язання провести перерахунок і
виплату підвищення до пенсії, як дитині
війни - задовольнити частково.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог про зобов'язання
відповідача провести нарахування та
виплату позивачу передбаченого ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» підвищення до пенсії, як
дитині війни в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком за період з 01.01.2006 року
по 13.08.2010 року включно - залишити без
розгляду.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова щодо не
нарахування та не виплати позивачу
ОСОБА_1 щомісячного підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком згідно ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 14 серпня 2010 року по 14 лютого 2011
року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі м.
Львова провести нарахування та виплату
позивачу ОСОБА_1 щомісячного
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за період з 14 серпня 2010
року по 14 лютого 2011 року, за виключенням
нарахованих і сплачених позивачу сум.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.»

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов