Справа № 816/3655/14
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 р.Справа № 816/3655/14

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Полтавському
районі Полтавської області на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.10.2014р.
по справі № 816/3655/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Полтавському районі
Полтавської області

до Відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Полтавському районі Полтавської
області

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Полтавському районі
Полтавської області, звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Полтавському
районі Полтавської області про
стягнення суми витрат на виплату
пенсій по інвалідності та витрат,
пов'язаних з виплатою допомоги на
поховання за період з січня 2013 року по
липень 2014 року загалом в розмірі 5223 грн.
74 коп.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.10.2014 року
адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в
Полтавському районі Полтавської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Полтавському та
Новосанжарському районах Полтавської
області про стягнення коштів в частині
стягнення з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Полтавському та
Новосанжарському районах Полтавської
області сум витрат за період з січня 2013
року по лютий 2014 року загалом в розмірі
4007 (чотири тисячі сім) гривень 59
(п'ятдесят дев'ять) копійок (в тому
числі, витрати на виплату пенсій
громадянам держав-учасників СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в Україну - 3405 (три
тисячі чотириста п'ять) гривень 22
(двадцять дві) копійки, витрати на
виплату допомоги на поховання в
розмірі 602 (шістсот дві) гривні 37
(тридцять сім) копійок) залишено без
розгляду.

У іншій частині - позов задоволено.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Полтавському та
Новосанжарському районах Полтавської
області (; вул. Шевченка,
9, м. Полтава, Полтавська область, 36011) на
користь управління Пенсійного фонду
України в Полтавському районі
Полтавської області (;
вул. Шевченка, 7, м. Полтава, Полтавська
область, 36011) витрати на виплату і
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва за період
з березня 2014 року по липень 2014 року в
розмірі 1216 (одна тисяча двісті
шістнадцять) гривень 15 (п'ятнадцять)
копійок.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що згідно актів щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та таблиць розбіжностей,
складених між Фондами, за період з
січня 2013 року по липень 2014 року
Відділенням не враховані суми витрат
на:

- виплату пенсій громадянам
держав-учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну загалом в розмірі
4621 грн 37 коп.;

- виплату допомоги на поховання в
розмірі 602 грн 37 коп. /а.с. 7-65/.

При цьому, як підтверджено матеріалами
справи, підписання актів щомісячної
звірки та складення таблиць
розбіжностей до них відбувалось
щомісяця (у наступному місяці за
попередній). Тобто, позивач був
обізнаний з відмовою Відділення від
прийняття до відшкодування сум витрат
з моменту підписання акта звірки та
таблиці розбіжностей.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

За приписами частини другої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог.

Даний позов Управлінням підписано та
до суду подано 17 вересня 2014 року.

Тобто, позивачем пропущено строк
звернення до суду відносно вимог про
стягнення коштів за період з січня 2013
року по лютий 2014 року.

Згідно зі статтею 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Посилання позивача на триваючий
характер порушень, не являються
поважною причиною пропуску строку
звернення до суду.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позов Управління в
частині стягнення з Відділення суми
витрат за період з січня 2013 року по
лютий 2014 року загалом в розмірі 4007 грн 59
коп. (в т.ч., витрати на виплату пенсій
громадянам держав-учасників СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в Україну - 3405 грн 22
коп., витрати на виплату допомоги на
поховання в розмірі 602 грн 37 коп.)
необхідно залишити без розгляду.

Письмові докази свідчать, що нещасні
випадки на виробництві з гр. ОСОБА_1 та
гр. ОСОБА_2 сталися при здійсненні ними
трудової діяльності на території
держав-учасниць СНД, про що свідчать
наявні у матеріалах справи акти про
нещасні випадки на виробництві /а.с.
97-101/.

У даний час вищезазначені громадяни
постійно проживають на території
України, Управлінням призначені та
проводяться виплати пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва /а.с. 80-83/.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
виплачується у зв'язку з настанням
страхового випадку, належним
страховиком, тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до статті 25 Основ, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Частиною другою статті 24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" від
23 вересня 1999 року №1105-ХІV закріплено, що
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому,
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, до якої
належать гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсії
по яким виник спір.

За змістом частини другої статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" від 05
листопада 1991 року №1788-XII встановлено,
що громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом 3 пункту 3 розділу XI Прикінцевих
положень вказаного Закону встановлено,
що уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

За змістом абзацу 8 наведеного вище
пункту, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Інструкцією "Про порядок передачі
виконавчій дирекції Фонду соціального
страхування нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України документів,
підтверджують право застрахованого
або членів його сім'ї на страхову
виплату" від 20 квітня 2001 року
встановлено, що відділення виконавчої
дирекції Фонду повинні приймати до
відшкодування документи на тих
працівників, які потерпіли на
виробництві до 01 квітня 2001 року та
право встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про відшкодує
шкоди, заподіяної працівникам
внаслідок травмування на виробництві.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їхніх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що усі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, що надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

За таких обставин, страховиком, який
має виплачувати пенсію по інвалідності
особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків. В разі виплати такої
пенсії органами Пенсійного фонду
України, страховик, має відшкодувати ці
витрати органам Пенсійного фонду
України.

Наведене відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, що висловлена
в постанові від 21 листопада 2011 року у
справі №21-361а11.

Постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року №5-4/4 закріплено, що відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України "Про
пенсійне забезпечення", "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій (пункт 4
Постанови).

Отже, Відділення зобов'язане
відшкодувати суму витрат Управління на
виплату пенсій гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2
за період з березня по липень 2014 року
загалом в розмірі 1216 грн 15 коп.

Доводи відповідача про те, що Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання встановлено лише
механізм відшкодування коштів на
централізованому рівні між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та Пенсійним
фондом України, колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки Порядок не
врегульовує спірних відносин, які
виникли в цьому випадку, тому що
встановлене ним правило підписання
актів звірки розраховано на
відсутність спору, а у разі незгоди на
підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків вирішується питання про
стягнення спірних сум.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги про відшкодування суми витрат
на виплату пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва за період
з березня по липень 2014 року є
обґрунтованими та правомірними.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.10.2014 року
по справі №816/3655/14 прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Полтавському
районі Полтавської області залишити
без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.10.2014р.
по справі № 816/3655/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)
Калиновський В.А.Судді(підпис) (підпис)
Бенедик А.П. Водолажська Н.С.