Справа № 2а-117/10/1023
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/86300/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Славутицької
міської ради Київської області на
ухвалу колегії судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області від 07 жовтня 2011 року
в справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Славутицької міської ради
Київської області про стягнення
щомісячної допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и л а :

У березні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в
суд з вказаним адміністративним
позовом у якому зазначав, що відповідач
в порушення вимог статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
сплатив щорічну допомогу на
оздоровлення за 2008, 2009 роки в розмірах,
що не співвідносяться з мінімальною
заробітною платою, встановленою
законом України про Державний бюджет
на відповідний рік, внаслідок чого
утворилась заборгованість, яку просив
стягнути.

Постановою Славутицького міського
суду Київської області від 27 квітня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
колегії судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Київської
області від 07 жовтня 2011 року, позов
задоволено частково: визнано дії
неправомірними та стягнуто
недоотримані суми компенсації на
оздоровлення за 2009 рік в сумі 3 600 грн.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення апеляційного
суду та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є інвалідом ІІ
групи у зв'язку з професійним
захворюванням, пов'язаним з роботами по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, і на підставі
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на щорічну
допомогу на оздоровлення, яку у 2008, 2009
роках сплачено в розмірі 120 грн.

Вирішуючи спір районний суд, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що у
зв'язку з пропуском строку звернення до
суду з позовною вимогою про стягнення
щорічної допомоги за 2008 рік у цій
частині позову слід відмовити. Суми
допомоги на оздоровлення за 2009 рік
неправомірно сплачені в розмірі, що
встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562, оскільки її розмір не відповідає
встановленому статтею 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розміру.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачені компенсації
(грошова допомога на оздоровлення) за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які
стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату
годувальника.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» було
установлено громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, розмір щорічної допомоги
на оздоровлення, зокрема, інвалідам II
групи - 120 гривень.

Проте такий розмір допомоги не
відповідав встановленому статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розміру щорічної допомоги.

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
надано право Кабінету Міністрів
України встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у 2009 році
таке право використано не було, а тому
вказані норми не підлягали
застосуванню під час визначення
розміру виплат, передбачених статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, суди
попере-дніх інстанцій дійшли
правильного висновку про те, що при
визначенні розміру щорічної допомоги
на оздоровлення у 2009 році застосуванню
підлягає стаття 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
постанова Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562, яка істотно
звужує обсяг встановлених законом
прав, а виплачений у грудні 2009 року
розмір зазначеної допомоги не
відповідає вимогам закону.

За таких підстав висновок судів
попередніх інстанцій щодо
неправомірності дій відповідача по
виплаті щорічної допомоги у 2009 році є
обґрунтованим.

Рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, передбачених
статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України підстав для його
скасування та ухвалення нового
судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Славутицької
міської ради Київської області
залишити без задоволення, а ухвалу
колегії судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Київської
області від 07 жовтня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/