Справа № 872/16534/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2014 рокусправа № 804/7761/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби

на постанову Дніпропетрвоського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2013 року

у справі № 804/7761/13-а

за позовом Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби

до приватного підприємства
«Промсервіс»

про стягнення податкового боргу та
припинення видаткових операцій на
рахунках платника податків,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби звернулась до суду з
позовом до приватного підприємства
«Промсервіс», в якому просила стягнути
з рахунків у банках, обслуговуючих
приватне підприємство «Промсервіс», на
користь бюджету суму податкового боргу
в розмірі 112198,27 грн.; зупинити видаткові
операції на рахунках платника податку
ПП «Промсервіс» шляхом накладення
арешту на кошти та інші цінності
платника податків, що знаходяться у
банках.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем не сплачено суму
узгоджених податкових зобов'язань, що
призвело до виникнення заборгованості
в розмірі 112198,27 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2013 року адміністративний позов
задоволено частково. Стягнуто з
рахунків у банках, обслуговуючих
відповідача, на користь бюджету суму
податкового боргу в розмірі 112198,27 грн. В
іншій частині позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
матеріалами справи підтверджено
податковий борг на загальну суму 112198,27
грн., не сплачений позивачем.

Щодо вимоги позивача про зупинення
видаткових операцій на рахунках
платника податку ПП «Промсервіс»
шляхом накладення арешту на кошти та
інші цінності платника податків, що
знаходяться у банках, суд, відмовляючи
в задоволені цих позовних вимог,
виходив з відсутності встановлених п.
94.2 ст. 94 Податкового кодексу України
обставин для застосування
адміністративного арешту. Наявність у
відповідача податкового боргу не є
підставою для застосування
адміністративного арешту.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу (а. с. 60), в якій,
посилаючись на порушення судом норм
права, просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду в частині
відмови в задоволенні позову щодо
зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків та
постановити нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі. Позивач зазначає, що за
відповідачем рахується заборгованість
у розмірі 112198,27 грн. і всупереч вимогам
ст.ст.16, 89 Податкового кодексу України
підприємством на вимогу податкового
органу не надано перелік ліквідного
майна для включення його до акту опису
майна, на яке поширюється право
податкової застави, що є достатньою
підставою для зупинення видаткових
операцій на рахунках платника податків
й заборони відчуження таким платником
податків майна. Позивач зазначає, що
судом першої інстанції не прийнято до
уваги порядок застосування податкової
застави органами державної податкової,
яким визначено, що у разі якщо платник
податків не допускає податкового
керуючого для здійснення опису майна
такого платника податків у податкову
заставу та/або не подає документів,
необхідних для такого опису,
податковий керуючий складає акт
відмови платника податків від опису
майна у податкову заставу, звертається
до суду щодо зупинення видаткових
операцій на рахунках платника
податків, заборони відчуження таким
платником податків майна та
зобов'язання такого платника податків
допустити податкового керуючого для
опису майна у податкову заставу.

Також позивач зазначає, що в постанові
суд першої інстанції послався на норми
пп.20.1.17 п.20.1 ст. 20 ПК України, в той же час
як податковий орган, звертаючись до
суду з позовом, керувався положеннями
пп.20.1.16 п.20.1 ст. 20 ПК України.

Представники сторін до судового
засідання не з'явилися, про час і місце
судового засідання повідомлені
належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо підстав виникнення
та розміру заборгованості відповідача
перед бюджетом в сумі 112198,27 грн.
сторонами не оспорюються, підтверджені
матеріалами справи.

Правомірність рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з
рахунків у банках, обслуговуючих
відповідача на користь бюджету суму
податкового боргу в розмірі 112198,27 грн.,
сторонами не оскаржується.

Спірним в межах даної справи є питання
щодо наявності підстав для зупинення
видаткових операцій на рахунках
платника податку ПП «Промсервіс»
шляхом накладення арешту на кошти та
інші цінності платника податків, що
знаходяться у банках.

Відповідно до п.п.88.1, 88.2 ст.88
Податкового кодексу України з метою
забезпечення виконання платником
податків своїх обов'язків, визначених
цим Кодексом, майно платника податків,
який має податковий борг, передається у
податкову заставу.

Право податкової застави виникає
згідно з цим Кодексом та не потребує
письмового оформлення. Право
податкової застави виникає, у разі
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку (пп.89.1.1 п.89.1 ст.89 ПК
України); суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної контролюючим
органом, - з дня виникнення податкового
боргу (пп.89.1.2 п.89.1 ст.89 ПК України).

Відповідно до п. 89.2 ст. 89 ПК України з
урахуванням положень цієї статті право
податкової застави поширюється на
будь-яке майно платника податків, яке
перебуває в його власності
(господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому.

За правилами п.89.3 ст.89 ПК України майно,
на яке поширюється право податкової
застави, оформлюється актом опису. До
акта опису включається ліквідне майно,
яке можливо використати як джерело
погашення податкового боргу. Опис
майна у податкову заставу здійснюється
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, яке
пред'являється платнику податків, що
має податковий борг. Акт опису майна, на
яке поширюється право податкової
застави, складається податковим
керуючим у порядку та за формою, що
затверджені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує, державну
податкову і митну політику. Відмова
платника податків від підписання акта
опису майна, на яке поширюється право
податкової застави, не звільняє такого
платника податків від поширення права
податкової застави на описане майно. У
такому випадку опис здійснюється у
присутності не менш як двох понятих.

Відповідно до п.20.1.16 ст.20 Податкового
кодексу України, на яку посилається
позивач, органи державної податкової
служби мають право звертатися до суду,
у разі якщо платник податків
перешкоджає виконанню податковим
керуючим повноважень, визначених цим
Кодексом, щодо зупинення видаткових
операцій на рахунках платника податків
шляхом накладення арешту на кошти та
інші цінності такого платника
податків, що знаходяться в банку, та
зобов'язання такого платника податків
виконати законні вимоги податкового
керуючого, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п.91.4 ст.91 ПК України, якою
визначені повноваження податкового
керуючого, у разі якщо платник
податків, що має податковий борг,
перешкоджає виконанню податковим
керуючим повноважень, визначених цим
Кодексом, такий податковий керуючий
складає акт про перешкоджання
платником податків виконанню таких
повноважень у порядку та за формою, що
встановлюються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Орган державної податкової служби
звертається до суду щодо зупинення
видаткових операцій на рахунках
платника податків та зобов'язання
такого платника податків виконати
законні вимоги податкового керуючого,
передбачені цим Кодексом. Строк, на
який можуть бути зупинені видаткові
операції, визначається судом, але не
більше двох місяців.

Зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків може бути
достроково скасовано за рішенням
податкового керуючого або суду.

В силу вимог п. 89.4 ст.89 ПК України, що
регулює правовідносини податкової
застави, у разі якщо платник податків
не допускає податкового керуючого для
здійснення опису майна такого платника
податків у податкову заставу та/або не
подає документів, необхідних для
такого опису, податковий керуючий
складає акт відмови платника податків
від опису майна у податкову заставу.

Контролюючий орган звертається до суду
щодо зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків, заборону
відчуження таким платником податків
майна та зобов'язання такого платника
податків допустити податкового
керуючого для опису майна у податкову
заставу.

Зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків та заборона
відчуження таким платником податків
майна діють до дня складення акта опису
майна платника податків у податкову
заставу податковим керуючим або акта
про відсутність майна, що може бути
описано у податкову заставу, або
погашення податкового боргу в повному
обсязі.

Податковий керуючий не пізніше
робочого дня, що настає за днем
складення зазначених у цьому пункті
актів, зобов'язаний надіслати банкам та
іншим фінансовим установам рішення про
складення таких актів.

Таке рішення є підставою для
поновлення видаткових операцій на
рахунках платника податків.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до п.94.1 ст.94 ПК України
адміністративний арешт майна платника
податків є винятковим способом
забезпечення виконання платником
податків його обов'язків, визначених
законом.

Підстави застосування арешту майна
визначені пунктом 94.2 ст.94 ПК України,
зокрема, платник податків не допускає
податкового керуючого до складення
акта опису майна, яке передається в
податкову заставу.

За правилами п.94.6 ст.94ПК України
керівник контролюючого органу (його
заступник) за наявності однієї з
обставин, визначених у пункті 94.2 цієї
статті, приймає рішення про
застосування арешту майна платника
податків.

Арешт коштів на рахунку платника
податків здійснюється виключно на
підставі рішення суду шляхом звернення
контролюючого органу до суду.

При цьому Порядком застосування
адміністративного арешту майна
платника податків, затвердженого
наказом Мінфіну від 07.11.2011 №1398, який
діяв на час звернення позивача до суду,
передбачено, що для застосування
арешту коштів на рахунку платника
податків орган державної податкової
служби подає до суду позовну заяву у
порядку, передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства
України, у день прийняття рішення про
застосування адміністративного арешту
майна платника податків (п.7.3 Порядку).

З аналізу викладених вище правових
норм вбачається, що можливість
застосування судом такого виключного
заходу як арешт коштів на рахунку
платника податків пов'язується з
наявністю відповідних документально
підтверджених податковим органом
обставин.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем не надано належних
та допустимих доказів, які б
підтвердили наявність обставин, через
які не можливо скласти акт опису майна
відповідача, або свідчили про недопуск
відповідачем податкового керуючого
для здійснення опису майна.

Отже фактично підстави для звернення
до суду з вимогою щодо зупинення
видаткових операцій на рахунках
платника податків відсутні.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції про відсутність
зазначених вище, законодавчо
встановлених, підстав для зупинення
видаткових операцій на рахунках
платника податку шляхом накладення
арешту на кошти та інші цінності
платника податків, що знаходяться у
банках. Винятковість арешту
законодавець чітко пов'язує із
обставинами, визначеними пунктом 94.2
ст.94 ПК України, що виникли між
платником податків та податковим
органом, в той час наявність у
відповідача податкового боргу не є
безумовною підставою для накладення
арешту на кошти та інші цінності
платника податків.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції під час розгляду справи
повно обставини, які мають значення для
справи, прийняв законне та
обґрунтоване рішення, підстави для
його скасування, в межах доводів
апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2013 року у справі № 804/7761/13-а
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко