Справа № 826/16809/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім - Італкераміка» до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім -
Італкераміка» звернулися в суд з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві про скасування
податкових повідомлень-рішень від
16.10.2013 року № 1 та № 1.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 лютого 2014 року вимоги позивача
задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні вимог позивача.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, представників
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення вимог позивача.

Відповідачем проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
при проведенні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Ньюмодуль 2011» за
період з 01.10.2011 року по 31.10.2011 року, за
результатами якої складено
відповідний Акт від 20.09.2013 року
№410/26-55-22-01/30305113. Перевіркою встановлено
порушення позивачем вимог п.185.1 ст.185,
п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України.

На підставі виявлених порушень,
відповідачем прийнято оскаржені
податкові повідомлення-рішення від
16.10.2013 року № 1 яким зменшено на
340,00 грн. розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
жовтень 2011 року; № 1, яким
збільшено на 407 596,90грн. суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, у тому числі на 326 077,00
грн. за основним платежем та на 81 519,00
грн. за штрафними санкціями.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Відповідно до ст. 1, частини першої ст. 3
та частини першої, другої ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від 16
липня 1999 року №996-ХІV, первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення; метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства; підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій; первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи;
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а)придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу; податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду,
зокрема, у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; не відносяться до податкового
кредиту, зокрема, суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Тобто, обов'язковою умовою
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій є фактична
наявність у платника податків
первинних документів, фізичних,
технічних та технологічних
можливостей для здійснення
відповідних операцій та зв'язку між
фактом придбання товару (послуги) і
подальшою господарською діяльністю.

Про відсутність факту здійснення
господарських операцій можуть
свідчити, зокрема, такі обставини:
всупереч даним податкового обліку
будь-кого з учасників операції
відсутні зміни активів, зобов'язань чи
власного капіталу принаймні в одного
з таких учасників; результати,
відображені у даних податкового обліку
будь-кого з учасників господарської
операції, фактично не настали
внаслідок відсутності відповідних дій
будь-кого з учасників такої операції
(наприклад, відображення отримання
послуг без їх фактичного надання або в
разі їх надання іншою особою, ніж та, що
вказана у даних податкового обліку
чи первинних документах; імітація
купівлі товару в особи, яка ніколи його
не продавала тощо).

З метою встановлення факту здійснення
господарських операцій, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість має бути підтверджено
рух активів у процесі здійснення
господарських операцій, при цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарських
операцій: договори, акти виконаних
робіт тощо; фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності;
встановлено зв'язок між фактом
придбання товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку, що збігається з позицією
Вищого адміністративного суду України,
викладеною, зокрема, в листі від 02.06.2011
року № 742/11/13-11.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
між позивачем, як покупцем, та ТОВ
«Ньюмодуль 2011», як постачальником,
укладено Договір поставки від 10.10.2011
року, відповідно до умов якого,
Постачальник зобов'язаний поставити та
передати у власність Покупця
товарні-матеріальні цінності, а саме:
терасну дошку, комплектуючі до неї,
двері та мозаїчні панно, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар на умовах, визначених цим
договором. Загальна ціна даного
договору визначається вартістю всього
товару та складає 1 958 500,00грн., у тому
числі ПДВ 326 416,67 грн..

На підтвердження виконання умов
зазначеного договору, позивачем
надано: специфікація, видаткові
накладні від 28.11.2011 року №НМ-0000056 на
суму 300000,00 грн., №НМ-0000057 на суму 400000,00
грн., №НМ-0000058 на суму 330000,00 грн.,
№НМ-0000059 на суму 299900,00 грн., №НМ-0000060 на
суму 302500,00 грн., №НМ-0000061 на суму 304600,00
грн., №НМ-0000062 на суму 21500,00 грн.;
рахунки-фактури; податкові накладні №56
від 26.10.2011 року на суму 300000,00грн. у тому
числі ПДВ 50000,00 грн., №57 від 26.10.2011 року
на суму 400000,00 грн. у тому числі ПДВ 66666,67
грн., №58 від 26.10.2011 року на суму 330000,00
грн. у тому числі ПДВ 55000,00 грн., №59 від
27.10.2011 року на суму 299900,00 грн. у тому
числі ПДВ 49983,33 грн., №60 від 27.10.2011 року
на суму 302500,00 грн. у тому числі ПДВ 50416,67
грн., №61 від 27.10.2011 року на суму 304600,00
грн. у тому числі ПДВ 50766,67 грн., №62 від
28.10.2011 року на суму 21500,00 грн. у тому
числі ПДВ 3 583,33 грн.; платіжні доручення
від 28.10.2011 року №118 на суму 21500,00 грн., від
27.10.2011 року №116 на суму 304600,00 грн., від
27.10.2011 року №117 на суму 299900,00 грн., від
26.10.2011 року №113 на суму 330000,00 грн., від
27.10.2011 року №115 на суму 302500,00 грн., від
26.10.2011 року №110 на суму 400000,00 грн., від
26.10.2011 року №112 на суму 300000,00 грн.;
товарно-транспортна накладна; оборотні
відомості по рахунках № 281 та №631.

Для зберігання отриманого товару
позивачем та ТОВ «ОП
«Укроборонресурси» укладено договір
про надання послуг зберігання № 38 від
01.12.2010 року.

Використання позивачем отриманого від
контрагента товару у своїй
господарській діяльності
підтверджується саме договорами з
Підприємством «Гарант», ТОВ
«Меркурій», видатковими накладними,
податковими накладними, виписками із
банківського рахунку позивача.

Колегія суддів не бере до уваги
посилання відповідача на Акт ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС від
18.06.2012 року № 598/22-40/37617602 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Ньюмодуль 2011» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за
вересень-листопад 2011 року, січень 2012
року, як на підставу фіктивності
здійснених позивачем господарських
операцій, оскільки зазначений акт лише
фіксує факт неможливості проведення
звірки та не може давати оцінку
відповідним господарським операціям.
Також, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
вирок Оболонського районного суду
міста Києва від 01.03.2013 року у справі №
1/756/132/13, № 2605/19306/12, яким ОСОБА_2
(директора контрагента позивача)
визнано винним у вчиненні злочину
передбаченого ч.1 ст.358 Кримінального
кодексу України, не є доказом
фіктивності здійснених позивачем
господарських операцій, оскільки
зазначена стаття Кримінального
кодексу України передбачає
відповідальність за підроблення
посвідчення або іншого офіційного
документа, а відповідальність за
фіктивне підприємництво передбачено
ст.205 цього кодексу.

Згідно із частиною другою ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, вимоги якої
Відповідачем не виконано.

Відповідачем до судів першої та
апеляційної інстанцій будь-яких
доказів на підтвердження зазначеного
та/або відповідних судових рішень щодо
визнання договору між позивачем і його
контрагентом недійсним не надано, у
зв'язку з чим, не доведено
«безтоварності», укладених позивачем з
його контрагентом правочину.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200,
205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
04.12.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Сорочко Є.О.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Сорочко Є.О.