Справа № 820/15407/14
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р. Справа №
820/15407/14Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
15.10.2014р. по справі № 820/15407/14

за позовом Ізюмської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

до Борівського комунального
підприємства теплових мереж

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Ізюмська ОДПІ (далі позивач) звернувся
до суду першої інстанції з позовом, в
якому просила стягнути з Борівського
комунального підприємства теплових
мереж податковий борг з розрахункових
рахунків у банках, обслуговуючих
такого платника податків шляхом
стягнення коштів в сумі 523 676,00 гри. грн.,
а у разі їх недостатності надати дозвіл
на погашення усієї суми податкового
боргу за рахунок майна, що перебуває в
податковій заставі.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2014 р. у
задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим
рішенням подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2014 р. та
винести нове рішення, яким позов
задовольнити.

В обґрунтування посилається на
порушення судом ст. 59, 96 ПК України,
невірно та неповно з'ясованих обставин
справи, що привело до неправильного
вирішення справи.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином, в
зв'язку з чим справа розглянута
відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України в
письмовому провадженні.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши докази,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що Борівське
комунальне підприємство теплових
мереж перебуває на податковому обліку
Ізюмської ОДПІ, є підприємством
комунальної форми власності (а.с. 15).

Відповідач має податковий борг перед
бюджетом в розмірі 523 676,00 грн. з податку
на додану вартість, що виник внаслідок
несплати в установлений строк
грошового зобов'язання самостійно
визначеного платником податків, а саме
по податковим деклараціям з податку на
додану вартість: від 20.01.2014 р. №
(сума 129 843,00 грн., строк сплати 30.01.14р.),
від 19.02.2014 р. № (сума 18 289,00 грн.,
строк сплати 02.03.14р.), від 17.03.2014 р. №
(сума 45 062,00 грн., строк 30.03.14р.), від
22.04.2014 р. № (сума 330 482,00 грн., строк
30.04.14р.) (а.с. 6-13). (а.с. 15-26).

Позивачем направлено відповідачу
першу податкову вимогу №1/21 від 01.07.2005 р.
(на суму узгодженого зобов'язання з
урахуванням пені в розмірі 46 735, 41 грн.)
та другу податкову вимогу № 2/30 від
26.08.2005р. (на суму узгодженого
зобов'язання з урахуванням пені в
розмірі 42 075,45 грн.), що вбачається з
копій цих вимог та повідомлень про
вручення (а.с.14-15) .

Майно позивача передано до податкової
застави, що підтверджується витягом з
реєстру обтяжень рухомого майна та
актом опису майна від 17.10.2011 р. (а.с. 16, 44).

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що до
позивачем не надано доказів здійснення
встановлених Податковим кодексом
України заходів, які дають
контролюючому органу право на
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу, оскільки податкові
вимоги №1/21 від 01.07.2005 р. та № 2/30 від
26.08.2005р. не стосуються податкового
боргу відповідача, який виник у січні,
березні- квітні 2014 року.

Проте, колегія суддів частково
погоджується з вказаним висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 54.1 ст.54 Податкового
кодексу України крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно з п.п. 14.1.175. п.14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням і штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Борівським комунальним підприємством
теплових мереж самостійно визначені
суми податкових зобов'язань та
зобов'язання визначені податковим
органом сплачені не були.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації.

Згідно п. 87.1, 87.2 ст. 87 ПК України
джерелами самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів.

Джерелами погашення податкового
боргу платника податків є будь-яке
майно такого платника податків з
урахуванням обмежень, визначених цим
Кодексом, а також іншими законодавчими
актами.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5. ст. 59 встановлено, що у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Крім того, пунктом 56.11 статті 56
Податкового кодексу України зазначено,
що не підлягає оскарженню податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Аналогічні за змістом положення були
передбачені Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (чинному
на час винесення податкових вимог
позивача).

Зокрема, згідно з п.п.6.2.1 п.6.2, п. 6.3.2. ст.6
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами"(чинного на момент надіслання
платнику вимог від 2005 р.) у разі коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання в
установлені строки, податковий орган
надсилає такому платнику податків
податкові вимоги.

У разі коли у платника податків, якому
надіслано першу вимогу, виникає новий
податковий борг, друга податкова
вимога має містити суму
консолідованого боргу. При цьому
окрема податкова вимога щодо такої
нового податкового боргу не
виставляється.

На виконання зазначеної норми
Ізюмською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківській
області направлено на адресу
відповідача податкові вимоги №1/21 від
01.07.2005 року яка була отримана
відповідачем 05.07.2005 року, та №2/30 від
26.08.2005 року яка була отримана 30.08.2005
року, про що свідчить підпис у
зворотних поштових повідомленнях .
Доказів оскарження, або скасування
зазнаних вимог матеріали справи не
містять.

Судом встановлено, що позивач має
узгоджений податковий борг з податку
на додану вартість в розмірі 523 676,00 грн.,
що виник внаслідок несплати в
установлений строк грошового
зобов'язання, самостійно визначеного
платником податків, своєчасно борг не
сплачений.

Суд апеляційної інстанції вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції щодо недотримання
податковим органом порядку стягнення
податкового боргу, а саме: не
направлення платнику податкової
вимоги, оформленої згідно вимог
Податкового кодексу України,
посилаючись на те, що податкові вимоги
№1/21 від 01.07.2005 року та №2/30 від 26.08.2005
року не стосуються нового податкового
боргу.

Колегія суддів зазначає, що ані
Податковим кодексом України, ані
Порядком направлення органами
державної податкової служби
податкових вимог платникам податків,
затвердженим наказом Державної
податкової адміністрації України від 24
грудня 2010 року № 1037 не передбачено
обов'язку податкового органу
направляти платнику податкову вимогу,
у разі якщо борг існував до набрання
чинності Податковим кодексом України
та збільшився після 01.01.2012 року.

Отже, в даному випадку контролюючий
орган не зобов'язаний повторно
направляти податкову вимогу у разі
збільшення податкового боргу після
набрання чинності Податковим кодексом
України.

Пунктом 95.3 ст. 93 Податкового кодексу
України встановлено, що стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що оскільки загальна сума
заборгованості за період з січня,
березня-квітня 2014 року перед бюджетом
відповідачем добровільно в повному
обсязі сплачена не була та складає 523
676,00 грн., вищезазначені позовні вимоги
є правомірними та обґрунтованими, а
тому підлягають задоволенню.

Проте колегія суддів вважає , що
позовні вимоги про надання дозволу на
погашення усієї суми податкового боргу
за рахунок майна, що перебуває в
податкові заставі задоволенню не
підлягають .

Колегія суддів зазначає, що процедура
стягнення податкового боргу з
розрахункових рахунках та надання
дозволу на погашення усієї суми
податкового боргу за рахунок майна, що
перебуває в податкові заставі є
різними.

Зазначені вимоги є передчасними,
оскільки стягнення на майно, яке
знаходиться в податковій заставі
здійснюється за умови недостатності
коштів у боржника. Зверненню
податкового органу до суду за дозволом
на таке стягнення має передувати
процедура погашення боргу за рахунок
наявних коштів і допускається лише у
випадку їх недостатності. Позивачем не
надано доказів проведення такої
процедури стягнення коштів, не надано
доказів недостатності коштів у
боржника, тому в частині відмови в
наданні дозволу на стягнення з майна
суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 202 КАС
України, підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є невідповідність висновків
обставинам справи, неповне з'ясування
обставин справи, порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції підлягає частковому
скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 3 ст. 198,
ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ізюмської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області задовольнити
частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.10.2014р. по
справі № 820/15407/14 скасувати в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про стягнення з Борівського
комунального підприємства теплових
мереж податкового боргу з
розрахункових рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків.

Прийняти нову постанову, якою в цій
частині вимог позов Ізюмської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
задовольнити.

Стягнути з Борівського комунального
підприємства теплових мереж (код 32468926),
юридична адреса платника: вулиця
Поштова, будинок 3. смт. Борова
Борівський район, Харківська область,
63801, на користь Державного бюджету
України кошти з розрахункових рахунків
№ 260086871, 260426871 в ПАТ ''МЕГАБАНК", Харків,
МФО 351629; № 5484, 5484, 5484 в
ФХАРКІВСЬКЕ ОБЛАСНЕ У АТОЩАД, м.Харків,
МФО 351823; № 0679 в АТ ''БАНК ЗОЛОТІ
ВОРОТА", МФО 351931; № 5, в АТ
РАЙФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ, МФО 380805; №
3308, 3308, 3309 в ГУ ДКСУ у
Харківській області, МФО 851011 в рахунок
погашення податкового боргу в
загальній сумі 523 676 (п'ятсот двадцять
три тисячі шістсот сімдесят шість) 00
грн. по податку на додану вартість на
розрахунковий рахунок 0105
одержувач платежу - УДКСУ у Борівському
районі Харківської області, код
одержувача - 37880458, банк отримувача -
ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011.

В іншій частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
15.10.2014 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Русанова В.Б.Судді
Курило Л.В. Присяжнюк О.В.