Справа № 345/3019/14-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 р.
Справа № 876/8318/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області на
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
12.08.2014 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

24.07.2014 року позивач - ОСОБА_1 звернулась
в суд з позовом до відповідача -
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з
31.03.2014 р. вона отримує пенсію відповідно
до Закону України «Про державну
службу» у відповідності до ст. 21 Закону
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування», згідно якої
пенсійне забезпечення посадових осіб,
які мають стаж служби в органах
місцевого самоврядування або
державної служби не менше 10 років,
здійснюється у порядку, визначеному
законодавством України про державну
службу.

Позивач зазначає, що управлінням ПФУ в
м. Калуші та Калуському районі при
переведенні її з одного виду пенсії на
пенсію державного службовця,
незважаючи на вимоги ст.66 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення», безпідставно
не включено до розрахунку заробітку, з
якого визначається пенсія, суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
індексації заробітної плати,
виплачених на протязі 2012 - 2014 рр., з яких
було сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Позивач вказує, що чинне законодавство,
як загальне так і спеціальне відносить
до складу заробітної плати також інші
виплати. Надбавки, запроваджені
нормативно- правовими актами,
матеріальна допомога, індексація
заробітної плати належать до видів
грошового забезпечення і приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі чи службі в органах місцевого
самоврядування та були звільнені після
їх запровадження.

Не погоджуючись із незаконними, на
думку позивача, діями відповідача вона
звернулася до суду із зазначеним
позовом та просить зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі провести
перерахунок її пенсії, яка призначена з
31.03.2014р. та включити до заробітку, з
якого визначалась пенсія суми
матеріальної допомоги та індексації
заробітної плати, які виплачувалися на
протязі 2012р. - 2014р. та на які
нараховувався та сплачувався єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
12.08.2014 р. позов задоволено.

Визнано дії управління Пенсійного
фонду України в м. Калуші та Калуському
районі щодо не включення в розрахунок
пенсії ОСОБА_1 сум матеріальних допомог
та індексації заробітної плати
неправомірними.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Калуші та Калуському
районі провести перерахунок пенсії
ОСОБА_1, яка призначена з 31.03.2014р. та
включити до заробітку, з якого
визначалась пенсія суми матеріальної
допомоги та індексації заробітної
плати, які виплачувалися на протязі 2012
р. - 2014 р. та на які нараховувався та
сплачувався єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи, з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт зазначає, що відповідно
до статті 33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається із
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Допомога на оздоровлення, матеріальна
допомога та грошова винагорода
передбачена постановою Кабінету
Міністрів України від 24.02.2003 року № 212
не відносяться до інших надбавок та не
можуть включатись в заробіток для
обчислення пенсії державним
службовцям.

Отже, на думку апелянта, матеріальна
допомога на оздоровлення та
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань не входять
до складу, а ні основної заробітної
плати, а ні доплат та надбавок, а ні
виробничих премій, а тому для включення
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань до
визначення середньомісячної
заробітної плати для обчислення
розміру пенсії немає жодних правових
підстав.

В судове засідання сторони не
з'явились, хоча були повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи у суді, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без їх участі та відповідно до вимог ч. 1
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін, з
наступних підстав.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації
прав людини, п.4 ч.1 Європейської
Соціальної хартії та ч.3 ст.46
Конституції України випливає, що кожна
особа похилого віку має право на
справедливу і задовільну винагороду,
соціальний захист, за роки важкої праці
та шкідливих робіт, - яка є основним
джерелом існування для них самих та
їхніх сімей.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в м. Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області та з
31.03.2014 року отримує пенсію за віком
відповідно до ст. 21 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування». (а.с.12).

Згідно Довідок Завійської сільської
ради Калуського району
Івано-Франківської області від 11.06.2014 р.
№ 1035 та № 1036, ОСОБА_1 у період з січня 2012
року по лютий 2014 року виплачено
індексацію до заробітної плати в сумі
13587,94 грн. (а.с.10) та виплачено
матеріальну допомогу на оздоровлення
до заробітної плати в сумі 5254,86 грн.
(а.с.11).

Так, колегією суддів встановлено, що в
розрахунок для обчислення пенсії
відповідачем не було включено
матеріальну допомогу на оздоровлення,
індексацію заробітної плати на вказану
вище суму.

13.06.2014 року позивач звернулась до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку призначеної їй пенсії з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, щомісячної індексації
заробітної плати.

Проте, згідно листа управління
Пенсійного фонду України в місті
Калуші та Калуському районі № 219/Б-15 від
26.06.2014 року, ОСОБА_1 відмовлено у
включенні до розрахунку заробітку, з
якого визначається пенсія, суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
індексації заробітної плати,
виплачених на протязі 2012 -2014рр., з яких
було сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування мотивуючи
відмову тим, що матеріальна допомога
носить разовий характер та не є
складовою частиною заробітної плати
відповідно до ст.33 ЗУ «Про державну
службу».

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.21 Закону України «Про службу
в органах місцевого самоврядування»
пенсійне забезпечення посадових осіб
місцевого самоврядування, які мають
стаж служби в органах місцевого
самоврядування та/або державної служби
не менше 10 років, здійснюється у
порядку, визначеному законодавством
України про державну службу. Пенсія в
частині, що не перевищує розміру пенсії
із солідарної системи, що
призначається відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
виплачується за рахунок коштів
Пенсійного фонду України. Частина
пенсії, що перевищує цей розмір,
виплачується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про державну службу» від
16.12.1993 р. № 3723-XII, на одержання пенсії
державних службовців мають право
чоловіки, які досягли віку 62 роки, та
жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР (із
змінами та доповненнями) заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату
праці», визначено структуру заробітної
плати, до якої входить: основна та
додаткова заробітна плата, а також
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»,
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Беручи до уваги вищевикладені правові
норми, колегія суддів приходить до
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входила до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
р. № 1788-XII врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Згідно ч. 1 ст.66 Закону України № 1788-XII,
до заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В силу статті 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV, до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються,
зокрема: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим самим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Як наслідок, отримувані застрахованою
особою суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постанові від 14.05.2013 року в справі №
21-125а13, яка з врахуванням вимог ст.244-2
КАС України є обов'язковою для
врахування судами при розгляді справ у
подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ,
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів
населення є оплата праці (грошове
забезпечення) як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України і який не має
разового характеру (частина перша
статті 2 Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення", пункт 2
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 2003 року №
1078).

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій (частина
друга статті 2 Закону України "Про
оплату праці").

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року №5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 року за
№114/8713.

Таким чином, індексація є складовою
частиною заробітної плати, оскільки є
додатковою заробітною платою та
грошовим доходом населення, який
згідно ст.66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" враховуються
при обчисленні пенсій.

Тому, при перерахунку пенсії ОСОБА_1
повинна враховуватися отримана нею при
перебуванні на державній службі
матеріальна допомога на оздоровлення,
на вирішення соціально-побутових
питань та індексація заробітної плати,
оскільки на вищезазначені виплати
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області залишити без задоволення, а
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
12.08.2014 р. по справі № 345/3019/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик