Справа № 822/4750/14
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4750/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіПольового
О.Л. при секретаріЖуковському Д.Є.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Тін
Імпекс" до Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області у якому, посилаючись на
невідповідність висновків, зроблених
під час перевірки дійсним обставинам
справи, а тому, просить суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення №/2058 від
18.08.2014 року, винесеного ДПІ у м.
Хмельницькому.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив задоволити
із підстав, викладених у позовній
заяві.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
детально позицію викладено у
запереченнях на позовну заяву, які
долучені до матеріалів справи.

Заслухавши доводи представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
надані докази у їх єдності, взаємному
зв'язку та сукупності, суд дійшов
наступних висновків.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю "Тін
Імпекс" зареєстроване 15.12.2004 року, як
суб'єкт підприємницької діяльності,
.

Основним видом діяльності Позивача
згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців є виробництво
алюмінію. Тому специфіка виробничої
діяльності підприємства передбачає
закупівлю сировини, яка в подальшому
використовується для виробництва
необхідних сплавів.

Судом встановлено, що з 18.07.2014 року по
24.07.2014 та з 25.07.2014 року по 28.07.2014 року
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ "Тін Імпекс" щодо
документального підтвердження
господарських відносин із ТОВ "МЕТ-КОМ",
ПАТ "Гідросила" за січень 2014 року, ТОВ
"МЕТ-КОМ", ПАТ "Гідросила", ТОВ "ОСП
Корпорація Ватра", ПАТ
"Електротермометрія", МП "Фірма ПТК", ТОВ
"Метра ЛТД", ТОВ "Транссервіс", ПРАТ
Дніпровський завод "Алюмаш" за лютий,
ТОВ "Дніпро ТМ", ТОВ "Еліт Трейд Компані"
за лютий-березень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки
складено Акт №3292/15-01/30190273 від 04.08.2014
року, яким встановлено порушення п.п.
198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.п. 200.1, п.200.2 ст.200,
п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу
України, а саме, ТОВ "Тін Імпекс"
занижено суму податку на додану
вартість, яка підлягає сплаті в бюджет
за січень-березень 2014 року на 1516035 грн.,
в тому числі по звітних періодах:

- січень 2014 року на суму ПДВ 479516 грн.

- лютий 2014 року на суму ПДВ 547661 грн.

- березень 2014 року на суму ПДВ 488858 грн.

На підставі даного акту Відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "Р"
№/2058 від 18.08.2014 року про заниження
позивачем суми ПДВ, що підлягає сплаті
в бюджет за січень-березень 2014 року на
суму 1516035,00 грн. та 379009,00 грн. штрафних
санкцій.

28.08.2014 року Позивач звернувся до
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області зі скаргою про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
18.08.2014 року № /2058. Проте, за
результатами розгляду даної скарги,
Головне управління Міндоходів у
Хмельницькій області прийняло рішення
№ 14021/10/22-01-10-0314 від 27.10.2014 року про
результати розгляду даної скарги.
Позивачу у задоволенні скарги
відмовлено, у зв'язку з чим він
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Досліджуючи правомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, суд приймає до
уваги наступне.

Суд встановив, що 28.01.2013 року між ТОВ
«Тін Імпекс» та ТОВ «МЕТ-КОМ» укладено
договір поставки товару № 3/01-1Зк,
відповідно до якого покупець (Позивач)
купує вироби і зливки з кольорових
металів. Поставка товару здійснюється
зі складу продавця автотранспортом
покупця.

Між Позивачем та ТОВ «Еліт Трейд
Компані" 03.02.2013 року укладено договір №
3-02/2014, відповідно до якого покупець
(Позивач) купує сплави і вироби з
кольорових металів. Поставка товару
здійснюється зі складу продавця
автотранспортом покупця.

01.02.2014 року між Позивачем та ТОВ «Дніпро
ТМ» укладено договір поставки № 1-02/1-2014,
відповідно до якого покупець (Позивач)
купує сплави і вироби з кольорових
металів. Поставка товару здійснюється
зі складу продавця самовивозом
(автотранспортом покупця).

Відповідач посилається в акті
перевірки на відсутність реального
здійснення операцій позивачем з
вищезазначеними контрагентами.

На підтвердження виконання умов
укладеного договору Позивачем надано
податкові та видаткові накладні, акти
здачі-приймання робіт,
товарно-транспортні накладні,
документи, що свідчать про здійснення
оплати поставленого товару.

На підтвердження використання
отриманого товару у власній
господарській діяльності позивачем
надано оборотно-сальдову відомість по
рахунку 201 за січень-березень 2014 року, у
яких відображений придбаний у ТОВ
"МЕТ-КОМ", ТОВ "Еліт Трейд Компані" і ТОВ
"Дніпро ТМ" та використаний у процесі
виробництва товар згідно
вищезазначених договорів. Також,
Позивачем надано оборотно-сальдову
відомість по рахунку 26 за
січень-березень 2014 року, де відображена
готова продукція, отримана внаслідок
використання даного товару.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України підставою для нарахування
податкового кредиту є податкова
накладна, яка видається платником
податку, який поставляє товари
(послуги), на вимогу їх отримувача.

В силу п.201.4 ст.201 Податкового кодексу
України податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом. Податкова
накладна виписується на кожну повну
або часткову поставку товарів (робіт,
послуг).

Згідно з п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Крім того, в силу п.201.8 ст.201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Згідно п.п. 14.1.181 ст.14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 нього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльні платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну

територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому

числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням

та/або ввезенні таких активів як внесок
до статутного фонду та/або при передачі
таких

активів на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної

діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі

отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами

оперативної або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України визначено, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, яка
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податкової накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України
зазначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби сумі податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок, як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Отже, для отримання права на податковий
кредит із сум податку на додану
вартість, сплачених в ціні придбаного
товару (робіт, послуг), платник ПДВ
повинен мати податкові накладні,
видані на фактично отриманий товар
(роботи, послуги), що призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом
ч. 2 ст. З Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 цього Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Статтею 18 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" від 15.05.2003 р. № 755-ІУ
із змінами та доповненнями якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. Якщо відомості, що підлягають
внесенню до цього реєстру є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатись на них у
спорі як на достовірні, за винятком
випадків, коли вона знала або могла
знати про те, що такі відомості є
недостовірними.

За таких обставин покупець товарів
(послуг) не може нести відповідальність
ні за несплату податків продавця, ні за
можливу недостовірність інформацію
про них, наведених у зазначеному
реєстрі, за умови необізнаності щодо
неї.

Відповідно до ст. 1 розділу І Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підтвердженням здійснення
господарської операції є належним
чином оформлені первинні документи, що
містять дані про зміст господарських
операцій.

Згідно п. 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та звітність в
Україні» первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яки брала участь
у здійсненні господарської операції.

Таким чином, належно оформлені між
продавцем та покупцем накладні були
достатньою законною підставою для
Позивача відобразити в
бухгалтерському та податковому обліку
підприємства операції з придбання
товарів та послуг.

Дані перевірок контрагентів іншими
податковими органами не можуть бути
підставою для висновку про
неправомірність віднесення сум до
валових витрат та визнання податкового
кредиту непідтвердженим.

Натомість, до таких доказів можуть
бути віднесені такі, що набрали
законної сили обвинувальний вирок суду
відносно посадових осіб платника
податків за вчинення злочинів, що
передбачені ст.ст.191 або 212
Кримінального кодексу України (адже
метою вчинення нікчемного правочину
або викривлення дійсних показників
господарських операцій в податковому
обліку платника податків є намір
платника податків на заволодіння
державним майном або намір платника
податків на ухилення від сплати
податків, зборів), рішення
адміністративного суду про стягнення
одержаного за нікчемним правочином,
рішення адміністративного суду про
визнання правочину недійсним.

Доказами порушення правил формування
податкового кредиту є матеріали
перевірки платника податків,
проведених з дослідженням його
первинних бухгалтерських документів, а
не дані актів інших податкових органів.

Однак, Відповідачем не встановлено
проведення Позивачем збиткових
операцій, не наведено доказів, які б
вказували на відсутність реальності
господарських операцій за договорами
та наявності між Позивачем та його
контрагентом при укладанні і виконанні
договорів взаємоузгоджених зловмисних
дій, спрямованих на порушення
існуючого в державі суспільного ладу
або моральних засад.

Таким чином, Відповідачем в акті не
надано доказів фактичного
нездійснення господарських операцій,
суми по яких Позивачем включені до
складу податкового кредиту та
податкового зобов'язання при
обчисленні податку на додану вартість.
Наявні первинні документи за змістом
відповідають вимогам законодавства, що
пред'являються до первинних
документів, доказів недостовірності
даних в цих документах в акті перевірки
не наведено.

З приводу недоліків
товарно-транспортних накладних, на які
посилається Відповідач, варто
зауважити, що не зазначення чи неповне
зазначення у товарно-транспортній
накладній певних реквізитів є
формальними порушеннями порядку
заповнення такої накладної і не можуть
бути підставою для збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, оскільки ТТН не є
підставою для нарахування податкового
кредиту або витрат підприємства. За
таких обставин, зважаючи, що
товарно-транспортна накладна - це
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи, недоліки заповнення
товарно-транспортної накладної не
мають значення для вирішення спору
щодо наявності у Позивача права на
формування податкового кредиту чи
витрат за наявності належним чином
виданої податкової накладної та інших
первинних документів, які
підтверджують реальність виконання
господарської операції.

Стосовно висновків Відповідача з
приводу сумнівності і
недобросовісності контрагентів
Позивача, суд зазначає наступне.

Обов'язок відстежувати, контролювати і
забезпечувати дотримання
постачальниками норм податкового
законодавства стосовно їх звітності та
фінансово-господарської діяльності на
суб'єктів підприємницької діяльності
не покладено. Відповідач не надав
жодних доказів на підтвердження того,
що Позивач діяв без належної обачності
й обережності і йому було відомо про
порушення, які допускали контрагенти,
або що самостійною діловою метою
здійснення господарських операцій
було одержання необґрунтованої
податкової вигоди.

Необхідно враховувати, що в силу
положень Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» Позивач та його
контрагенти є окремими суб'єктами
права зі статусом юридичної особи, а
відтак за норм Податкового кодексу
України Позивач та його контрагенти є
окремими платниками податку на додану
вартість. За таких обставин, межі
юридичної відповідальності кожного
платника ПДВ, яка (слід розуміти -
відповідальність) відповідно до ст.61
Конституції України має
індивідуальний характер, поширюються
на діяння, що визнаються законом
протиправними та були вчинені саме цим
платником. Притягнення суб'єкта права
до юридичної відповідальності за
діяння, що було вчинено іншою особою,
згідно з законом є неможливим.

До того ж, про неприпустимість
притягнення до відповідальності
одного суб'єкта господарювання у
випадку неправомірних дій іншого
зазначено в практиці Європейського
Суду з прав людни. Так, в пункті 71
рішення у справі "Булвес" АД проти
Болгарії" Європейський Суд з прав
людини дійшов такого висновку: "...Суд
вважає, що компанія-заявник не повинна
нести відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності".

Також, під час проведення перевірки
працівники Відповідача посилаються на
те, що контрагенти Позивача, а саме ТОВ
«МЕТ-КОМ», ТОВ «Еліт Трейд Комлані» і
ТОВ «Дніпро ТМ», за податковою адресою
відсутні.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

Якщо за результатами заходів щодо
встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи
підрозділами податкової міліції буде
підтверджено відсутність такої особи
за місцезнаходженням, або встановлено,
що фактичне місцезнаходження
юридичної особи не відповідає
зареєстрованому місцезнаходженню,
керівник (заступник керівника) органу
держаної податкової служби приймає
рішення про направлення до
відповідного державного реєстратора
повідомлення про відсутність
юридичної особи за місцезнаходженням
за ф. №І8-ОПП для вжиття заходів,
передбачених ч. 12 ст. 19 ЗУ «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців». У разі
підтвердження таких даних, державний
реєстратор повинен внести до ЄДР запис
про відсутність підприємства за
місцезнаходженням або про зміну його
місцезнаходження.

Чинне на момент виникнення спірних
правовідносин податкове законодавство
не ставить в залежність отримання
результатів перевірок контрагентів
суб'єкта оподаткування від
підтвердження правомірності
віднесення ним до податкового кредиту
сум податку на додану вартість, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

На момент вчинення спірних
правовідносин вищезгадані контрагенти
Позивача були зареєстровані в Єдиному
державному реєстрі та мали статус
платника ПДВ, а отже Позивач мав право
обраховувати податкові зобов'язання по
здійснених з ними господарських
операціях. На підтвердження цього
Позивачем надано витяги з ЄДРПОУ ТОВ
«МЕТ-КОМ», ТОВ «Еліт Трейд Компані» і
ТОВ «Дніпро ТМ», які відображають
підтверджені дані щодо статусу та
місцезнаходження підприємств станом
на момент укладання правочинів з
Позивачем та фактичного здійснення
операцій.

Таким чином, оскільки належними та
допустимими доказами відповідач як
суб'єкт владних повноважень, на якого
покладено обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятого ним рішення,
не довів обґрунтованість висновків
акту перевірки, суд дійшов висновку,
що правочини, укладені позивачем з
контрагентами відповідає нормам
чинного законодавства України,
фактичні обставини об'єктивно
засвідчують здійснення дослідженої
судом господарської діяльності
позивача із вказаним підприємством, що
підтверджуються первинними
бухгалтерськими документами та
податковими накладними, які виписані
на виконання умов викладених вище
договірних відносин.

Судом на підставі оцінки наявних у
справі матеріалів та доказів у їх
сукупності встановлено, що факт
поставки товарів позивачу зі сторони
його контрагентів документально
підтверджується.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладені норми,
відповідачем не доведено
правомірність спірного податкового
повідомлення-рішення, а отже позовні
вимоги позивача про визнання його
протиправними та скасування слід
задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 11, 99, 158 - 163, 167 і 254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
форми "Р" №/2058 від 18.08.2014 року.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тін Імпекс" судовий
збір в сумі 4872 (чотири тисячі вісімсот
сімдесят дві )грн. 00 коп.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 09
грудня 2014 року

Суддя/підпис/О.Л. Польовий"Згідно з
оригіналом" Суддя О.Л. Польовий