Справа № К/9991/17980/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/17980/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., розглянувши
в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 9 лютого 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Козачелагерської сільської ради
Цюрупинського району Херсонської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання виплатити
середню заробітну плату та стягнення
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року позивачка звернулася
до суду із зазначеним позовом до
відповідача. Уточнивши позовні вимоги,
просила визнати незаконними дії
відповідача щодо невиплати їй
середньомісячної заробітної плати за 6
місяців, зобов'язати Козачелагерську
сільську раду Цюрупинського району
Херсонської області виплатити їй
вказану середньомісячну заробітну
плату в сумі 25051 грн. 06 коп. та стягнути з
відповідача моральну шкоду в розмірі
15000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
оскільки після звільнення з посади
секретаря Козачелагерської сільської
ради Цюрупинського району Херсонської
області їй не запропоновано
попередньої роботи, то згідно ст. 33
Закону України «Про статус депутатів
місцевих рад» вона має право на
одержання протягом 6 місяців середньої
заробітної плати, яку вона одержувала
на виборній посаді у раді.

Постановою Цюрупинського районного
суду Херсонської області від 14
листопада 2011 року позов задоволено
частково. Визнано незаконними дії
відповідача та зобов'язано його
виплатити позивачці середньомісячну
заробітну плату з урахуванням надбавок
з місцевого бюджету за 6 місяців,
починаючи з 5 листопада 2010 року, в
розмірі 25051 грн. 06 коп. В решті позову
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 9 лютого 2012
року скасовано постанову
Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 14 листопада 2011
року та прийнято нову постанову про
відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду
апеляційної інстанції з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права та залишення в
силі постанови суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах, встановлених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що з 2004 року
позивачка працювала на посаді
секретаря Козачелагерської сільської
ради Цюрупинського району Херсонської
області. До роботи на посаді секретаря
Ткаченко Н.М. працювала на посаді
касира-рахівника в цьому ж органі
місцевого самоврядування.

Після звільнення з посади секретаря
Козачелагерської сільської ради
Цюрупинського району Херсонської
області, позивачці пропонувалася
посада касира-рахівника, однак остання
від зазначеної пропозиції відмовилась.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки на момент звільнення
позивачки, попередня її посада була
зайнята, їй не запропоновано іншої
рівноцінної посади а посада
касира-рахівника є нижчою за
кваліфікацією, то вона має право на
одержання середньо місячної
заробітної плати з урахуванням
надбавок з місцевого бюджету за 6
місяців.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що оскільки попередня
робота позивачці пропонувалася, однак
вона від неї відмовилася, то відповідач
не повинен виплачувати ОСОБА_4 середню
заробітну плату після її звільнення
відповідно до ст. 33 Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад».

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті вони:
на підставі, у межах повноважень, та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцієюта
законами України.

Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад»
передбачено, що депутату місцевої ради,
який працював у раді на постійній
основі, після закінчення таких
повноважень надається попередня
робота (посада), а за її відсутності -
інша рівноцінна робота (посада) на тому
самому або, за згодою депутата, на
іншому підприємстві, в установі,
організації. У разі неможливості
надання відповідної роботи (посади) на
період працевлаштування за колишнім
депутатом місцевої ради зберігається,
але не більше шести місяців, середня
заробітна плата, яку він одержував на
виборній посаді у раді, що виплачується
з відповідного місцевого бюджету.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позову, оскільки позивачці
пропонувалася попередня її робота,
однак ОСОБА_4 від неї відмовилася, тому
у відповідача не виникло обов'язку щодо
виплати позивачці середньої
заробітної плати після звільнення
відповідно до ст. 33 Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад».

Згідно частини 1 статті 220 КАС України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про
незаконність судового рішення,
порушення норм матеріального та
процесуального права безпідставні, не
ґрунтуються на доказах та матеріалах
справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 9 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк