Справа № 524/4272/14-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р.Справа № 524/4272/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
27.10.2014р. по справі № 524/4272/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

13.05.2014 року позивач - ОСОБА_1 - звернувся
до суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати неправомірними
дії виконавчого комітету
Автозаводської районної ради м.
Кременчука в частині нарахування та
виплати в 2009 році матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань не в
розмірі середньомісячної заробітної
плати, як визначено в колективному
договорі на 2006-2009 роки, а в розмірі
посадового окладу, зобов'язати
виконавчий комітет Автозаводської
районної ради м. Кременчука нарахувати
та виплатити за 2009 рік матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
середньомісячної заробітної плати, з
урахуванням виплаченої в 2009 році суми
матеріальної допомоги для вирішення
соціально - побутових питань.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 27.10.2014 року в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позов в повному
обсязі.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції сторони не прибули, про дату,
час і місце судового засідання
повідомлені своєчасно та належним
чином.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач - ОСОБА_1 - з 01.07.1998
року по 31.01.2011 року працював у
виконавчому комітеті Автозаводської
районної ради м.Кременчука Полтавської
області на посаді головного
спеціаліста штабу цивільної оборони.

31.01.2011 року позивач звільнений з
посади у зв'язку з досягненням
граничного віку перебування на службі
в органах місцевого самоврядування та
виходом на пенсію згідно зі ст. 18 ЗУ
«Про службу в органах місцевого
самоврядування», що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
трудової книжки. (а.с.8).

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1
зазначив, що під час його звільнення
відповідач розрахувався не в повному
обсязі, оскільки не виплатив
матеріальну допомогу за 2009 рік,
виходячи з розміру середньомісячної
заробітної плати.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що у 2009 році бюджетом
Автозаводського району не було
передбачено коштів на виплату
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань
працівникам виконавчого комітету
Автозаводської міської ради
м.Кременчука. Крім того, позивачем не
доведено проведення йому будь - яких
виплат в рахунок матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань в 2009 році.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу врегульовано Законом України
"Про державну службу". При цьому,
правові, організаційні, матеріальні та
соціальні умови реалізації
громадянами України права на службу в
органах місцевого самоврядування,
визначає загальні засади діяльності
посадових осіб місцевого
самоврядування, їх правовий статус,
порядок та правові гарантії
перебування на службі в органах
місцевого самоврядування визначено
Законом України "Про службу в органах
місцевого самоврядування".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
оплату праці" заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Згідно з ч. 2 ст.33 Закону України "Про
державну службу" заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Частинами 3 та 4 статті 21 Закону України
"Про службу в органах місцевого
самоврядування" передбачено, що умови
оплати праці посадових осіб місцевого
самоврядування визначаються Кабінетом
Міністрів України. Джерелом формування
фонду оплати праці посадових осіб
місцевого самоврядування є місцевий
бюджет.

Підпунктом 3 пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України "Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів" від 09.03.2006 р. №
268, керівникам органів, зазначених у
пункті 1 цієї постанови, у межах
затвердженого фонду оплати праці
надано право надавати працівникам
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки у розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника (місячного грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького складу).

За змістом роз'яснень Міністерства
праці та соціальної політики України
від 16.10.2009 р. № 620/13/84-09, рішення про
надання такої матеріальної допомоги
приймається керівником відповідного
органу, виходячи з обставин, викладених
у заяві працівника.

Судовим розглядом встановлено, що
позивачу матеріальна допомога на
вирішення соціально-побутових питань
за 2009 рік виконавчим комітетом
Автозаводської районної ради
м.Кременчука не нараховувалась і не
виплачувалась, що підтверджується
довідкою виконавчого комітету
Автозаводської районної ради
м.Кременчука № 01-29/1629 від 27.08.2014 року.
(а.с.75) .

Як убачається із довідки № 157/01-11 від
24.10.2014 року, наданої фінансовим
відділом виконавчого комітету
Автозаводської районної ради
м.Кременчука, матеріальна допомога на
вирішення соціально - побутових питань
у 2009 році не була передбачена в бюджеті
Автозаводського району м.Кременчука. (
а.с.76).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
колективні договори і угоди", умови
колективних договорів і угод,
укладених відповідно до чинного
законодавства, є обов'язковими для
підприємств, на які вони поширюються,
та сторін, які їх уклали.

Пунктом 5.3 Колективного договору на
2006-2009 роки, прийнятого на загальних
зборах профспілкового комітету
Автозаводського райвиконкому 15.05.2006
року, зареєстрованого у Департаменті
праці та соціального захисту населення
виконкому Кременчуцької міської ради
06.05.2010 року, при наявності коштів
адміністрація зобов'язується надавати
матеріальну допомогу працюючим у
розмірі середньомісячної заробітної
плати на вирішення соціально-побутових
проблем.

Згідно ч. 9 ст. 9 Закону України «Про
колективні договори та угоди» усі
працюючі, а також щойно прийняті на
підприємство працівники повинні бути
ознайомлені з колективним договором
роботодавцем.

Щодо доводів позивача про те, що
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань є
обов'язковою, оскільки передбачена
умовами колективного договору, колегія
суддів зазначає наступне.

Так, за умовами п. 5.3 Колективного
договору Автозаводської районної ради
та виконкому м. Кременчука Полтавської
області виплата матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань у розмірі середньомісячної
заробітної плати передбачена лише за
наявності коштів на відповідні цілі.

Таким чином, видача розпорядження про
виплату матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань
можлива лише у випадку наявності
відповідних коштів. Отже, у
відповідача відсутній обов'язок
проводити ці виплати за відсутності
коштів.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про
необґрунтованість позовних вимог
ОСОБА_1

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
27.10.2014 року відповідає вимогам ст. 159 КАС
України, а тому відсутні підстави для
її скасування та задоволення
апеляційних вимог апелянта - позивача у
справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 27.10.2014р. по справі № 524/4272/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.