Справа № 813/5694/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
Справа № 876/12458/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача -
Осипович В.М.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської обл. на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11.09.2013р. в
адміністративній справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської обл. до
Відкритого акціонерного товариства
«Червоноградська автобаза» про
стягнення заборгованості по
невідшкодованих витратах на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, -

В С Т А Н О В И Л А:

19.07.2013р. позивач Управління Пенсійного
фонду України в Сокальському районі
Львівської обл. звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому, із
урахуванням поданої піл час розгляду
справи заяви про зменшення позовних
вимог, просив стягнути з відповідача
Відкритого акціонерного товариства
/ВАТ/ «Червоноградська автобаза» на
користь пенсійного органу суми
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах (Список № 2), в сумі 11849
грн. 01 коп. (а.с.3-5, 43-44).

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11.09.2013р. в
задоволенні заявленого позову
відмовлено (а.с.73-74).

Не погодившись із винесеною
постановою суду, її оскаржив позивач
Управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської обл.,
який покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нове рішення, яким заявлений
позов задоволити (а.с.80-83).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що заборгованість відповідача по
невідшкодованих витратах на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, за травень-червень 2013
року склала 11849 грн. 01 коп.; факт
визнання підприємства банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури не
може слугувати підставою для відмови у
задоволенні позову, оскільки
законодавцем не встановлено чіткого і
остаточного терміну заявлення вимог
кредиторів після закінчення строку,
передбаченого для їх подання, а тому
такі вимоги можуть бути заявлені й
після двохмісячного строку з дня
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
тобто, до повної ліквідації банкрута.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
них доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, з
наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи,
відповідач ВАТ «Червоноградська
автобаза» зареєстрований в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської обл. та
відповідно до вимог ст.1 Закону України
«Про збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» є
платником збору на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2004р. - платником страхових внесків
згідно ст.15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який набув чинності з
01.01.2004р.

Заявлений позов стосується стягнення з
відповідача суми фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
працівникам ВАТ «Червоноградська
автобаза», яка за травень-червень 2013
року склала 11849 грн. 01 коп.

Наведена заборгованість стверджується
Розрахунками фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
(а.с.6-17, 47-58).

Під час розгляду справи доказів сплати
заборгованості по фактичних витратах
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до п.п.«б»-«з»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», суду відповідачем не
надано.

Відмовляючи у задоволенні заявленого
позову, суд першої інстанції виходив з
безпідставності та необґрунтованості
заявлених позовних вимог, при цьому
вважав, що наведений спір відноситься
до юрисдикції адміністративних судів.

Разом з тим, висновки суду щодо
належності розглядуваного спору до
юрисдикції адміністративних судів не
можна вважати обґрунтованими, з
наступних підстав.

Постановою господарського суду
Львівської обл. від 26.03.2013р. у справі №
6/152-5/176 (7/45-7/45) ВАТ «Червоноградська
автобаза» визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатора (а.с.23-26).

В газеті «Голос України» № 68 (5568) від
09.04.2013р. офіційно оприлюднено
повідомлення про визнання боржника ВАТ
«Червоноградська автобаза» банкрутом
і відкриття ліквідаційної процедури
(а.с.27).

У вказаній справі ухвалою
господарського суду від 13.08.2013р.
визнано грошові вимоги Управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської обл.
станом на 10.06.2013р. на суму 4499455 грн. 87 коп.
(а.с.39-40).

Таким чином, на відповідача ВАТ
«Червоноградська автобаза»
поширюються судові процедури,
визначені Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Вказаний Закон встановлює умови та
порядок відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом
та застосування ліквідаційної
процедури з метою повного або
часткового задоволення вимог
кредиторів.

Частиною 2 ст.2 цього Закону
передбачено, що цей Закон має пріоритет
перед іншими законодавчими актами
України у регулюванні відносин,
пов'язаних з банкрутством суб'єктів
підприємницької діяльності, за
винятком випадків, передбачених цим
Законом.

Згідно ч.1 ст.1 цього Закону грошове
зобов'язання - це зобов'язання боржника
сплатити кредитору певну грошову суму
відповідно до цивільно-правового
правочину (договору) та на інших
підставах, передбачених
законодавством України. До грошових
зобов'язань відносяться також
зобов'язання щодо сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів),
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування;
зобов'язання, що виникають внаслідок
неможливості виконання зобов'язань за
договорами зберігання, підряду, найму
(оренди), ренти тощо та які мають бути
виражені у грошових одиницях. До складу
грошових зобов'язань боржника, в тому
числі зобов'язань щодо сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів),
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування, не
включаються неустойка (штраф, пеня) та
інші фінансові санкції, визначені на
дату подання заяви до господарського
суду, а також зобов'язання, які виникли
внаслідок заподіяння шкоди життю і
здоров'ю громадян, зобов'язання з
виплати авторської винагороди,
зобов'язання перед засновниками
(учасниками) боржника - юридичної особи,
що виникли з такої участі. Склад і
розмір грошових зобов'язань, у тому
числі розмір заборгованості за
передані товари, виконані роботи і
надані послуги, сума кредитів з
урахуванням відсотків, які
зобов'язаний сплатити боржник,
визначаються на день подання до
господарського суду заяви про
порушення справи про банкрутство, якщо
інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.37 вказаного Закону
банкрут - це боржник, неспроможність
якого виконати свої грошові
зобов'язання встановлена
господарським судом. Під ліквідацією
розуміється припинення суб'єкта
підприємницької діяльності, визнаного
господарським судом банкрутом, з метою
здійснення заходів щодо задоволення в
порядку цього Закону вимог кредиторів
шляхом продажу його майна.

З дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури: строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута
вважається таким, що настав; у банкрута
не виникає жодних додаткових
зобов'язань (у тому числі зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів)), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури; вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури протягом двох
місяців з дня офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.
Кредитори, вимоги яких заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, не
є конкурсними, а їх вимоги погашаються
в шосту чергу в ліквідаційній
процедурі (ч.1 ст.38 цього Закону).

Таким чином, приписами Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» передбачено
окремий порядок заявлення грошових
вимог до банкрута.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.12 ГПК
України господарським судам
підвідомчі справи у спорах з майновими
вимогами до боржника, стосовно якого
порушено справу про банкрутство, у тому
числі справи у спорах про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України.

Звідси, до компетенції господарських
судів віднесено розгляд усіх справ про
банкрутство, а також справ у спорах з
майновими вимогами до боржника,
стосовно якого порушено справу про
банкрутство, за певними винятками (п.7
ч.1 ст.12 ГПК України). Зазначені справи
відповідно до ч.2 ст.4-1 ГПК України
розглядаються в порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законами України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
та «Про банки і банківську діяльність».

За таких обставин майнові вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської обл. до
відповідача, який визнаний
господарським судом банкрутом і
стосовного якого відкрита
ліквідаційна процедура, повинні
заявлятися у справі про банкрутство, а
відтак підлягають розгляду в порядку
господарського судочинства.

Отже, заявлені позовні вимоги не
носять характеру публічно-правового
спору і не підпадають під визначення
справи адміністративної юрисдикції
(адміністративної справи), а юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на вирішення таких.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС
України суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Оскільки порушення провадження у
справі та її розгляд помилково
здійснено за правилами КАС України,
постановлене судом першої інстанції
рішення відповідно до п.4 ч.1 ст.205 КАС
України підлягає скасуванню, а
провадження у справі - закриттю.

На підставі наведеного та керуючись
ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.4 ч.1 ст.198, ч.1
ст.203, п.4 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської обл.
задоволити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11.09.2013р. в
адміністративній справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі Львівської обл. до
Відкритого акціонерного товариства
«Червоноградська автобаза» про
стягнення заборгованості по
невідшкодованих витратах на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, - скасувати,
провадження у справі - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька