Справа № 820/1421/13-а
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/32457/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 4.04.2013р. та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21.05.2013р. у
справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Ізюмської районної
державної адміністрації

про визнання дій протиправними,
скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В :

21.02.2013р. ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом про визнання протиправними дій
Ізюмської районної державної
адміністрації та про скасування
розпорядження відповідача від 29.01.2013р.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що 23.01.2013р. наказом начальника відділу
освіти Ізюмської райдержадміністрації
йому надано службову квартиру.
Розпорядженням першого заступника
глави райдержадміністрації від 29.01.2013р.
вказаний наказ скасовано. Вважаючи дії
відповідача протиправними, ОСОБА_3
просив задовольнити адміністративний
позов.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 4.04.2013р.,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21.05.2013р., в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями,
ОСОБА_3 звернувся з касаційною скаргою,
в якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
просив їх скасувати та задовольнити
позов. При цьому скаржник зазначив, що
суди дійшли помилкового висновку про
безпідставність позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено, що
наказом начальника відділу освіти
Ізюмської райдержадміністрації №34 від
23.01.2013р. ОСОБА_3 надано службове жиле
приміщення у трикімнатній квартирі
учительського будинку, що знаходиться
за адресою : АДРЕСА_1.

На цій підставі між позивачем та
відділом освіти 24.01.2013р. укладено
договір оренди, відповідно до умов
якого ОСОБА_3 передано у строкове
користування житлове приміщення,
площею 14,2м2 , що знаходиться в квартирі 4
вищезгаданого будинку.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що у цій же квартирі
проживає ОСОБА_5, якій у 2012р. надано
службове житлове приміщення та
укладено відповідний договір оренди.

24.01.2013р., у відповідності до умов
пунктів 3 договорів оренди, між
представниками відділу освіти, як
орендодавця, і ОСОБА_3 та ОСОБА_5, як
орендарями, складено акт
прийому-передачі житлового приміщення,
який підтвердив факт передачі житлових
приміщень.

29.01.2013р. розпорядженням першого
заступника голови
райдержадміністрації скасовано наказ
начальника відділу освіти №34 від
23.01.2013р.

Відповідачем оскаржуване
розпорядження мотивовано тим, що
службове приміщення надано ОСОБА_3 не в
безпосередній близькості до місця
роботи, а на відстані понад 10км. Крім
того, при поданні заяви про надання
службового приміщення ОСОБА_3 не надав
письмової згоди членів своєї сім'ї на
проживання у вказаному приміщенні та
своєї згоди на отримання приміщення,
площа якого є меншою, ніж передбачено
чинним законодавством. В наказі №34 від
23.01.2013р. не зазначено посаду особи, якій
надається службове приміщення, склад
її сім'ї, розмір приміщення та
кількість кімнат. Крім того, позивачем
не надано доказів того, що він потребує
поліпшення житлових умов, та його було
поставлено у зв'язку з цим на
відповідний облік.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

При цьому, згідно з частиною 2 статті
71 КАС України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач не заперечує проти того, що
будинок по АДРЕСА_1 знаходиться на
балансі відділу освіти Ізюмської
райдержадміністрації, і що останній
вправі своїми наказами надавати
службові приміщення в будинку. При
цьому, службове приміщення в квартирі
надано вчителю загальноосвітньої
школи, тобто особі, що знаходиться у
трудових стосунках з відділом освіти, і
надання службового житла узгоджено з
відповідною профспілкою.

Враховуючи наведене, та з огляду на
приписи частини 3 статті 2 та частини 2
статті 71 КАС України, при розгляді
адміністративного позову Ізюмська
районна держадміністрація повинна
довести, що при скасуванні наказу
відділу освіти вона діяла з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення;
розсудливо; з урахуванням права
позивача на участь у процесі прийняття
рішення та інше.

Крім того, саме відповідач повинен
довести, що ОСОБА_3 та його родина не
потребують поліпшення житлових умов,
що відділ освіти не вправі був надавати
позивачу вищезгадане приміщення, та те,
що ОСОБА_3 і члени його сім'ї
заперечують проти надання їм
приміщення в квартирі, з урахуванням її
площі та відстані від місця роботи.

Судами попередніх інстанцій не
враховано вимоги статей 2, 71 КАС України
та не забезпечено повного і всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі.

Таким чином, попередні судові
інстанції у розгляді даної справи
припустилися порушення норм
процесуального права, а саме вимог
частини третьої статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо прийняття судового рішення на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених дослідженими у судовому
засіданні доказами.

Не встановлення в судовому процесі
вище зазначених обставин як таких, що
мають суттєве значення у справі з
огляду на неможливість правильно
вирішити спір без їх з'ясування,
відповідно до частини другої статті 227
КАС України є підставою для скасування
ухвалених у справі судових рішень у
зв'язку з їх не відповідністю вимогам
частин 4 та 5 статті 11, частині 1 статті 138
та статті 159 цього Кодексу з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231, 254
КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 4.04.2013р. та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21.05.2013р.
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз