Справа № 807/985/14
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.
Справа № 876/8617/14

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Улицького В.З.

суддів:
Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Теківської сільської ради
Виноградівського району Закарпатської
області на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
12.06.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5; третя
особа на стороні позивачів - ПП «Нива»
до Теківської сільської ради
Виноградівського району Закарпатської
області про зобов'язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивачі звернулися до
суду з позовом до Теківської сільської
ради Виноградівського району
Закарпатської області про визнання
незаконними дій суб'єкта владних
повноважень, визнання незаконними і
скасування рішень Теківської
сільської ради Виноградівського
району Закарпатської області та
зобов'язання вчинити певні дії.

Позивачі позовні вимоги мотивували
тим, що вони звернулися із заявами до
Теківської сільської ради
Виноградівського району Закарпатської
області щодо розгляду на черговому
засіданні в порядку та у строки,
визначені Земельним кодексом України
та чинним законодавством, питання щодо
надання дозволів на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок площею по 2,0 га
(кожна) у власність для ведення
особистого селянського господарства
та для обслуговування власного майна, а
саме:

- будівлі свинарника 774,9 м2 (а.с.6), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та
належить гр. ОСОБА_1 на праві приватної
власності згідно Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від
28.12.2012р.;

- будівлі вівчарика 903,6 м2 (а.с.77-80), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та
належить гр. ОСОБА_2 на праві приватної
власності згідно Договорів купівлі -
продажу від 13.11.2013 року та 14.11.2013 р.;

- будівлі ремонтної майстерні 411 м2
(а.с.43-44), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_4 та належить гр. ОСОБА_3 на праві
приватної власності згідно Свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 14.06.2012р.;

- будівлі чотирьохрядного телятника
(а.с.45-50), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_5 та належить гр. ОСОБА_5 на праві
приватної власності та
підтверджується Договором дарування
від 03.11.2005р. та Витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
№8855760 від 05.11.2005р.

- будівлі корівника 814,9 м2 (а.с.51-55), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 та
належить гр. ОСОБА_5 на праві приватної
власності згідно Договору дарування
від 14.11.2013р. та Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 08.12.2012р.;

- сінажної споруди (силосної ями) 502,2 м.2
(а.с.60-62), будівлі насосної і башні
Рожновського 10,9м2 (а.с.63-64), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та
належить ОСОБА_4 на праві приватної
власності згідно Договорів дарування
від 20.11.2013р. та 21.11.2013р.

Однак, Рішеннями Теківської сільської
ради від 14 лютого 2014 року №323 "Про
відмову у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, у власність гр.
ОСОБА_1", №321 "Про відмову у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, у власність гр. ОСОБА_2", №324
"Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, у
власність гр. ОСОБА_3", №322 "Про відмову у
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення з ділянки
у власність гр. ОСОБА_5" та №320 "Про
відмову у наданні дозволу на розробку
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність гр. ОСОБА_4". Таким
чином, вважаючи дані рішення
відповідача незаконними та такими, що
підлягають скасуванню, позивачі
звернулись до суду. Просили позов
задоволити.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 12.06.2014 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано незаконними та такими, що
порушили інтереси позивачів дії
суб'єкта владних повноважень - в.о.
голови Теківської сільської ради щодо
дотримання порядку підготовки та
розгляду на сесії сільської ради заяв
громадян ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 від 11.12.2013 року.

Визнано незаконним та скасовано
рішення Теківської сільської ради від
14.02.2014р., а саме:

-№ 323 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність гр. ОСОБА_1"

-№ 321 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність гр. ОСОБА_2"

-№ 324 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність гр. ОСОБА_3"

-№ 322 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність гр. ОСОБА_5"

-№ 320 "Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність гр. ОСОБА_4"

Зобов'язано Теківську сільську раду
Виноградівського району Закарпатської
області у встановленому законом
порядку розглянути питання щодо
надання дозволів громадянам ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
складання проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства площею по 2,0
га для обслуговування господарських
будівель і споруд, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила Теківська сільська рада
Виноградівського району Закарпатської
області. Вважає, що оскаржувана
постанова прийнята з помилковим
застосуванням норм матеріального та
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених у
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою у задоволені позову
відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім, випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухваленим відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачі звернулися із заявами до
Теківської сільської ради
Виноградівського району Закарпатської
області щодо розгляду на черговому
засіданні в порядку та у строки,
визначені Земельним кодексом України
та чинним законодавством, питання щодо
надання дозволів на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок площею по 2,0 га
(кожна) у власність для ведення
особистого селянського господарства
та для обслуговування власного майна, а
саме:

- будівлі свинарника 774,9 м2 (а.с.6), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та
належить гр. ОСОБА_1 на праві приватної
власності згідно Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від
28.12.2012р.;

- будівлі вівчарика 903,6 м2 (а.с.77-80), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та
належить гр. ОСОБА_2 на праві приватної
власності згідно Договорів купівлі -
продажу від 13.11.2013 року та 14.11.2013 р.;

- будівлі ремонтної майстерні 411 м2
(а.с.43-44), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_4 та належить гр. ОСОБА_3 на праві
приватної власності згідно Свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 14.06.2012р.;

- будівлі чотирьохрядного телятника
(а.с.45-50), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_5 та належить гр. ОСОБА_5 на праві
приватної власності та
підтверджується Договором дарування
від 03.11.2005р. та Витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
№8855760 від 05.11.2005р.

- будівлі корівника 814,9 м2 (а.с.51-55), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 та
належить гр. ОСОБА_5 на праві приватної
власності згідно Договору дарування
від 14.11.2013р. та Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 08.12.2012р.;

- сінажної споруди (силосної ями) 502,2 м.2
(а.с.60-62), будівлі насосної і башні
Рожновського 10,9м2 (а.с.63-64), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 та
належить ОСОБА_4 на праві приватної
власності згідно Договорів дарування
від 20.11.2013р. та 21.11.2013р..

Разом з тим, до заяв позивачами було
подано документи, що підтверджують
право власності на майно та відповідні
графічні матеріали місця розташування
земельних ділянок.

Однак, Рішеннями Теківської сільської
ради від 14 лютого 2014 року №323 "Про
відмову у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, у власність гр.
ОСОБА_1", №321 "Про відмову у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, у власність гр. ОСОБА_2", №324
"Про відмову у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, у
власність гр. ОСОБА_3", №322 "Про відмову у
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення з ділянки
у власність гр. ОСОБА_5" та №320 "Про
відмову у наданні дозволу на розробку
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність гр. ОСОБА_4". Відтак
всім було відмовлено у наданні
дозволів на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність для ведення
особистого селянського господарства
та п.2 рекомендовано оформити право
користування земельною ділянкою на
умовах оренди.

Згідно ч.1 ст.120 ЗК України передбачено
перехід до особи, яка придбала житловий
будинок, чи споруду, права власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення у розмірах, встановлених
договором. Якщо договором про
відчуження житлового будинку, будівлі
або споруди розмір земельної ділянки
не визначено, до набувача переходить
право власності на частину земельної
ділянки, яка зайнята житловим будинком,
будівлею або спорудою, та на частину
земельної ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування. Вказана норма
узгоджується з нормами ст.377 ЦК
положеннями якої передбачено право на
земельну ділянку саме при придбанні
житлового будинку чи споруди, що
розміщені на ній.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України
громадяни, зацікавлені в безоплатному
одержанні земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибної
ділянки), індивідуального дачного
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
ст.122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри та додаються викопіювання з
кадастрової карти (плану) або інші
графічні матеріали, де зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки.

Згідно ч.7 ЗК України відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень визначених ст.122 цього
Кодексу розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову і підставою відмови
у наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів,
генеральних планів населених пунктів
та іншої містобудівної документації,
схем землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань; використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Судова колегія апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що Державний акт на
право колективної власності землею
Серії ЗК № 0030-00016 виданий КСП «Нива» 14
жовтня 1992р. та те, що землі належать до
«колективної власності» як законну
підставу для відмови всім позивачам у
задоволенні їх клопотань оскільки п.3
ст.78 ЗК України, передбачено, що земля в
Україні може перебувати тільки у
приватній, комунальній та державній
власності.

Існуюче ПП «Нива» не може володіти
земельними ділянками на праві
колективної власності, оскільки
Земельний кодекс України від 25.10.2001р. не
передбачає права колективної
власності на землю.

Разом з тим, Державний акт на право
колективної власності землею Серії ЗК
№ 0030-0001 виданий 14 жовтня 1992р КСП «Нива»,
(у 2000р. реорганізоване в ПП «Нива») з
моменту реорганізації втратив
чинність виходячи наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.27 ЗК України
(діючий станом на 2000р. (прийнятий 1991р.)
право користування земельною ділянкою
чи її частиною припиняється у разі
припинення діяльності підприємства.
Статтею 37 ЦК України (діючий на станом
на 2000р (прийнятий у 1963р.) встановлено, що
юридична особа припиняє свою
діяльність шляхом ліквідації чи
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, виділення, перетворення) Отже
питання про надання у користування
земельних ділянок нововиниклій у
результаті: реорганізації юридичній
особі, повинно було вирішуватись в
порядку, передбаченому ЗК України,
діючому на момент реорганізації КСП.

Відтак, відповідно до норм закону,
зазначених вище, реорганізація
підприємства є юридичним фактом для
припинення його права на користування
земельною ділянкою та повернення даних
земель до земель державної чи
комунальної власності з правом
наступного переоформлення землі новою
юридичною особою.

Виходячи з вище наведеного, внаслідок
припинення діяльності КСГ «Нива»
припинилося його право користування
земельною ділянкою за зазначеним
державним актом.

При реорганізації юридичної особи,
правонаступник повинен був звернутися
до відповідача із заявою про надання
земельної ділянки у користування і на
підставі рішення оформити
правовстановлюючий документ на
земельну ділянку для реорганізованої
юридичної особи.

Згідно роз'яснень Держкомзему України
від 02.08.2004 № 14- 22-6/6835 переоформлення
правовстановлюючих документів на
землю при реорганізації підприємства
має здійснюватися одночасно з
реорганізацією. В разі, якщо
правонаступник не звернувся до ради із
заявою про надання ділянки і не оформив
право користування (власності) землею,
то безумовно, правонаступник
реорганізованої юридичної особи не
набув права на землю. Відповідно до п.
1.13 Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі затвердженої
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 4 травня 1999 року
N 43 (діюча на момент реорганізації КСП
«Нива»), складання державного акта на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою при передачі
земельної ділянки, що була раніше
надана громадянам, підприємствам,
установам, організаціям і товариствам
громадян всіх видів, у постійне
користування або при переоформленні
правовстановлюючих документів на ці
земельні ділянки, проводиться після
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою
встановленому порядку відповідною
технічною документацією.

Державний акт ЗК003-00016 на який іде
посилання, як причина відмови, виданий
колективному сільськогосподарському
підприємству "Нива", діяльність якого
припинена шляхом реорганізації у
приватне сільськогосподарське
підприємство "Нива" згідно протоколу №
2 загальних зборів від 17.01.2000р., а ПСП
"Нива" в свою чергу перейменоване у
приватне підприємство "Нива" згідно
рішення №1-08 від 24.03.2008 року (а.с.11). Таким
чином, суб'єкта господарювання КСП
"Нива" не існує, ПП "Нива" своє право на
землю не оформило в установленому
законом порядку, а тому і земельна
ділянка не може знаходитися на його
господарському дворі, оскільки об'єкти
господарського двору розпайовані і
знаходяться у власності фізичних осіб,
а саме позивачів.

За таких обставин, апеляційний суд
наголошує, що Земельний кодекс України
(в редакції від 13.03.1992р.) так і Земельний
кодекс України (в редакції від 25.10.2001р.)
не передбачає жодних виняткових
підстав для набуття права користування
земельними ділянками
правонаступниками колишніх
землекористувачів, а тому ПП «Нива»
може набувати таке право тільки на
загальних засадах.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові ВСУ від 21.01.2002 у справі
№6/24-1/87, Постанові Судової палати у
господарських справах ВСУ від 28.03.2006 у
справі N 7/192-3/167).

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної
інстанції переконаний, що судом першої
інстанції надано належну оцінку
наявним у справі доказам, а їх достатня
кількість та взаємний зв'язок у
сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи
апеляційної скарги являються
безпідставними та необґрунтованими та
не спростовують висновків суду першої
інстанції, правова оцінка доказів дана
вірно, а відтак у задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Теківської
сільської ради Виноградівського
району Закарпатської області залишити
без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 12.06.2014 року
у справі №807/985/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В. Улицький

Судді:
Р. Гулид

С. Кузьмич