Справа № 607/5361/14-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року

Справа № 876/6050/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гуляка В.В., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Тернопільському районі
Тернопільської області на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 15 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільському районі Тернопільської
області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

07 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до управління Пенсійного
фонду України в Тернопільському
районі, в якому просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
утримання з пенсії переплати в сумі
14378,78 грн., скасувати рішення комісії з
питань правильності призначення та з
питань надміру виплачених пенсій
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільському районі за № 1 від 04.02.2014
року про утримання переплати пенсії в
сумі 14378,78 грн. та зобов'язати
відповідача негайно виплатити всі
утримані суми пенсії, починаючи з
березня 2014 року.

Постановою від 15 травня 2014 року
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області позов
задовольнив частково.

Визнав частково протиправним рішення
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільському району за №1 від 04
лютого 2014 року про утримання з ОСОБА_1
сум переплати пенсії у розмірі 14 378, 78
грн. за період з 24 квітня 2013 року по 28
лютого 2014 року в частині утримання
переплати пенсії у розмірі 12 398
(дванадцять тисяч триста дев'яносто
вісім) грн. 67 коп. за період з 24 квітня 2013
року по 29 жовтня 2013 року та з 30
листопада 2013 року по 28 лютого 2014 року.

Скасував частково рішення управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільському району за №1 від 04
лютого 2014 року в частині утримання
переплати пенсії у розмірі 12 398 грн. 67
коп. за період з 24 квітня 2013 року по 29
жовтня 2013 року та з 30 листопада 2013 року
по 28 лютого 2014 року.

Зобов'язав управління Пенсійного фонду
України в Тернопільському районі
повернути ОСОБА_1 кошти, отриманні
внаслідок відрахувань, проведених у
порядку виконання рішення Управління
пенсійного фонду України в
Тернопільському району за №1 від 04
лютого 2014 року у розмірі 825 (вісімсот
двадцять п'ять) грн. 42 коп. У задоволенні
решти вимог відмовив.

Не погодившись із такою постановою
суду першої інстанції, відповідач
оскаржив її в апеляційному порядку.
Посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
пенсійний орган просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
позивач був поновлений на роботі та
отримав середній заробіток за час
вимушеного прогулу з відрахуванням
обов'язкових платежів і зборів, в тому
числі єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Тому,
враховуючи відновлення трудових
відносин, управлінням Пенсійного фонду
України в Тернопільському районі
правомірно прийнято рішення про
утримання з позивача сум переплати
пенсії.

На вказану апеляційну скаргу позивач
подав заперечення, в якому просить
залишити постанову суду першої
інстанції без змін з мотивів
викладених у запереченні.

Враховуючи те, що особи які беруть
участь в справі в судове засідання не
прибули, хоча належним чином були
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає доцільним розглядати справу
відповідно до ст. 197 КАС України в
порядку письмового провадження, за
наявними у справі матеріалами та на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
наказом державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» від 13.03.2013 року
за № 179/ос, ОСОБА_1 звільнено з посади
головного бухгалтера відокремленого
підрозділу «Пасажирське вагонне депо
Тернопіль» за систематичне
невиконання трудових обов'язків без
поважних причин з 13.03.2013 року.

УПФУ в Тернопільському районі ОСОБА_1 з
24.04.2013 року призначено пенсію по
інвалідності в розмірі пенсії за віком,
оскільки на час звернення з заявою про
призначення пенсії позивач не
працював.

На виконання рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 03 жовтня 2013
року, наказом ДТГО «Львівська
залізниця» від 28.10.2013 року за №1001/ос,
ОСОБА_1 поновлено на посаді головного
бухгалтера відокремленого підрозділу
«Пасажирське вагонне депо Тернопіль» з
13.03.2013 року.

Наказом відокремленого підрозділу
«Пасажирська вагонне депо Тернопіль»
за №220/ос від 29 жовтня 2913 року ОСОБА_1
поновлено на посаді головного
бухгалтера відокремленого підрозділу
«Пасажирське вагонне депо Тернопіль» з
13.03.2013 року.

29.11.2013 року Наказом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» за №1126/ос,
ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію
по інвалідності за ст. 38 КЗпП України з
30.11.2013 року.

04.02.2014 року комісія з питань
правильності призначення та з питань
надміру сплачених пенсій Управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільському районі прийняла
рішення про утримання з ОСОБА_1
переплати в розмірі 20% пенсії позивача.

При цьому, вказано, що переплата в сумі
14378,78 грн. виникла за період з 24.04.2013 року
по 28.02.2014 року в зв'язку з порушенням
вимог п.2 ч.2 ст. 33 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач не надав суду жодного
доказу, який би підтверджував
наявність рахункової помилки,
недобросовісності чи зловживань з боку
позивача при призначені та виплаті
йому пенсійного забезпечення за період
з 24 квітня 2013 року по 29 жовтня 2013 року та
з 30 листопада 2013 року по 28 лютого 2014
року .

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст.102 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсіонери
зобов'язані повідомляти органу, що
призначає пенсії, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати. У разі
невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 50 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Зазначена норма кореспондується з
положеннями ст. 103 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», відповідно до
якої суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку (в результаті подання
документів з явно неправильними
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі членів сім'ї тощо),
стягуються на підставі рішень органу,
що призначає пенсії.

Отже, надміру сплачені суми пенсії
можуть бути утримані органами
Пенсійного фонду України за умови
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних.

Враховуючи вказані законодавчі
приписи, апеляційний суд погоджується
з висновком суду першої інстанції про
те, що жодних доказів на підтвердження
факту зловживання пенсіонером щодо
подання недостовірних даних до
Пенсійного органу за період з 24 квітня
2013 року по 29 жовтня 2013 року та з 30
листопада 2013 року по 28 лютого 2014 року
матеріали справи не містять.

Так, ОСОБА_1 поновлений на роботі на
підставі рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 03.10.2013 року,
фактично не працював протягом періодів
з 13.03.2013 року по 28.10.2013 року та з 30
листопада 2013 року, правомірно
отримував пенсію як непрацюючий
пенсіонер інвалід ІІІ групи, а відтак,
відсутні підстави для утримання з
позивача переплати пенсії за вказаний
період.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції
надано належну оцінку наявним у справі
доказам, а їх достатня кількість та
взаємний зв'язок у сукупності дали
змогу суду першої інстанції зробити
вірний висновок про обґрунтованість
позовних вимог та часткове задоволення
позову.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільському районі Тернопільської
області залишити без задоволення, а
постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 15 травня 2014 року у справі №
607/5361/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
В.В. Гуляк

О.М. Довгополов