Справа № 814/2092/14
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 р. Справа № 814/2092/14

Категорія: 8.2 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук
О.В.

суддів -
Градовського Ю. М.,

- Кравченка
К.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області до
Товариства з додатковою
відповідальністю "Миколаївський
Діпроміст" про надання дозволу на
погашення усієї суми податкового боргу
за рахунок майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва
ГУ Міндоходів у Миколаївській області
звернувся до суду з позовом до ТДВ
"Миколаївський Діпроміст" про надання
дозволу на погашення податкового боргу
за рахунок майна, що перебуває в
податковій заставі.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2014
року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва ГУ
Міндоходів у Миколаївській області
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки судом першої інстанції не
було досліджено обставини справи, що
мають значення для справи, наслідком
чого стало постановлення
необґрунтованого та неправомірного
рішення суду.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13.06.2014 року
по справі № 814/1368/14, стягнуто з рахунків
у банках ТДВ "Миколаївський Діпроміст"
на користь держави в особі ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва ГУ
Міндоходів у Миколаївській області
податковий борг у сумі 905832,22 грн.

Позивачем направлено податкову вимогу
№№ 1038 від 16.10.2012 р. на суму 4546,41 грн.
відповідачу, яка ним отримана,
оскаржена не була, проте, залишено без
задоволення останнім.

27.03.2014 р. проведено опис майна
відповідача та складено акт № 02/10/22-04-19.

Інформацію внесено до Державного
реєстру обтяжень рухомого майна.

Позивач вказує на те, що грошові кошти,
на які може бути звернено стягнення, у
відповідача відсутні, доказом чого є
повернуті банком інкасові доручення.

Оскільки заборгованість в
добровільному порядку відповідачем не
погашена, а органами ДПІ вжито всіх
вичерпних заходів для стягнення
заборгованості, податковий орган
звернувся до суду із вимогою про
надання дозволу на погашення усієї
суми податкового боргу за рахунок
майна ТДВ " Миколаївський Діпроміст ",
що перебуває у податковій заставі.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відсутні правові підстави для
задоволення позову, оскільки
відповідача визнано банкрутом і
відкрито ліквідаційну процедуру, тому,
усі вимоги кредиторів розглядаються в
порядку, передбаченому Законом України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
що відповідає положенню п. 1.3 ст. 1 ПК
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та не спростовано відповідачем, що
станом на 23.06.2014 року заборгованість
складає 750 734, 66 грн., у встановлені
Податковим кодексом України строки не
було самостійно сплачено суму
податкового зобов'язання у вказаному в
позові розмірі.

Постановою Господарського суду
Миколаївської області від 30.07.2014 року у
справі № 915/1121/14 визнано ТДВ "
Миколаївський Діпроміст "- банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру.

П.1.1 ст. 1 Податкового Кодексу України
встановлено, що Податковий кодекс
України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Разом з тим, згідно п. 1.3 ст. 1 ПК України,
цей Кодекс не регулює питання
погашення податкових зобов'язань або
стягнення податкового боргу з осіб, на
яких поширюються судові процедури,
визначені Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
з банків, на які поширюються норми
розділу V Закону України "Про банки і
банківську діяльність", та погашення
зобов'язань зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до п. 87.10 ст. 87 Податкового
кодексу України з моменту винесення
судом ухвали про порушення провадження
у справі про банкрутство платника
податків порядок погашення грошових
зобов'язань, які включені до конкурсних
кредиторських вимог контролюючих
органів до такого боржника,
визначається згідно із Законом України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
без застосування норм цього Кодексу.

Податковий борг, який згідно
оскаржуваної постанови повинен
погашатися за рахунок майна
відповідача, виник до порушення
провадження у справі про банкрутство, а
відтак вимога ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у
Миколаївській області про погашення
згаданого боргу є конкурсною в
розумінні абзацу шостого ст. 1, ч. 1 ст. 14
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Відтак, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов цілком
вмотивованого висновку про те, що
погашення суми податкового боргу за
рахунок майна відповідача повинно
здійснюватися не за процедурою, яка
передбачена ПК України, а згідно з
положеннями Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Крім того, відповідно з ч. 1 ст. 38 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури у банкрута не виникає жодних
додаткових зобов'язань (у тому числі зі
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів)), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури.

Задоволення вимог кредиторів
здійснюється в порядку черговості,
передбаченому статтею 31 цього Закону.

Колегія суддів акцентує увагу на тому,
що постановою господарського суду
Миколаївської області від 30.07.2014 року
накладення нових арештів або інших
обмежень щодо розпорядження майном
банкрута не допускається.

Отже, погашення податкового боргу ТДВ
"Миколаївський Діпроміст" в сумі 750 734, 66
грн. в порядку ст. 95 ПК України за
рахунок його майна прямо суперечить
постанові господарського суду
Миколаївської області від 30.07.2014 року
по справі №915/1121/14.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва ГУ Міндоходів у
Миколаївській області про надання
дозволу на погашення податкового боргу
за рахунок майна належним чином не
обґрунтовані, не підтверджені наявними
у справі матеріалами та задоволенню не
підлягають, що вірно встановлено судом
першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано та правильно відмовив у
задоволенні позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.195, ст. 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.
200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
О.В.Лук'янчук

Суддя:
К.В.Кравченко

Суддя:
Ю.М.Градовський