Справа № 826/11891/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2014 року 15:57
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючий суддя Кобилянський К.М.,
судді Данилишин В.М., Шулежко В.П., за
участю секретаря судового засідання
Голод А.С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомПриватного акціонерного
товариства «Авіакомпанія «Міжнародні
Авіалінії України» до треті особи без
самостійних вимог на предмет спору
Міністерства інфраструктури України 1)
Державна авіаційна служба України 2)
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Авіакомпанія
«Атласджет Україна»про визнання
протиправним та скасування рішення,за
представники позивача: Бондар О.В.,
представник відповідача: Ярошенко Н.Ю.
представник третьої особи-1: Капляр К.М.
представник третьої особи-2: Галамасюк
Приватне акціонерне товариство
«Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії
України» (далі - позивач, ПрАТ
«Авіакомпанія «МАУ») звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовною заявою до
Міністерства інфраструктури України
(далі - відповідач, Мінінфраструктури
України), треті особи без самостійних
вимог на предмет спору - Державна
авіаційна служба України (далі - третя
особа-1, Державіаслужба України),
товариство з обмеженою
відповідальністю «Авіакомпанія
«Атласджет Україна» (далі - третя
особа-2), в якому просить визнати
протиправними та скасувати пункти 4.1,
4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 9.4 і 9.5 Протоколу
засідання комісії з формування та
реалізації державної політики щодо
експлуатації повітряних ліній №15 від
03.07.2014, затвердженого наказом
Міністерства інфраструктури України
№343 від 25.07.2014.
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
оскаржуваним рішенням протиправно
обмежено право ПрАТ «Авіакомпанія
«МАУ» на експлуатацію певних
повітряних ліній та передано право на
їх експлуатацію третій особі-2. Позивач
посилався на те, що чинним
законодавством не дозволяється
передавати або продавати право на
експлуатацію повітряної лінії іншому
авіаперевізнику та наполягав на тому,
що оскаржуваним рішенням порушено
право ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» на
здійснення рейсів, на підставі
отриманих ним прав на експлуатацію
повітряних ліній. Крім того, позивач
посилався на відсутність компетенції у
відповідача на прийняття рішення щодо
встановлення порядку надання і
анулювання прав на експлуатацію
Відповідач просив у задоволенні
позовних вимог ПрАТ «Авіакомпанія
«МАУ» відмовити. В обґрунтування
правомірності оскаржуваного рішення
зазначив, що воно прийняте у
відповідності до положень діючого
законодавства. Посилався на те, що ПрАТ
«Авіакомпанія «МАУ» здійснювало меншу
кількість авіарейсів за певними
міжнародними напрямками, що, на думку
відповідача, є порушенням наданих йому
прав та порушенням вимог
законодавства. У зв'язку з цим було
прийнято рішення про обмеження обсягу
прав на експлуатацію певних повітряних
Третя особа-1 позов підтримала та
просила його задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на обґрунтованість
Третя особа-2 проти задоволення
позовних вимог заперечила. Посилалась
на те, що оскаржувані пункти 4.1, 4.2, 4.3, 4.4,
4.5, 4.6 Протоколу засідання комісії з
формування та реалізації державної
політики щодо експлуатації повітряних
ліній №15 від 03.07.2014, затвердженого
наказом Міністерства інфраструктури
України №343 від 25.07.2014, згідно яких ТОВ
«Авіакомпанія «Атласджет Україна»
отримало права на експлуатацію
повітряних ліній є правомірними та не
порушують права позивача, оскільки
стосуються виключно третьої особи-2.
Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
Приватне акціонерне товариство
«Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії
України» здійснює діяльність з надання
послуг з перевезення пасажирів,
вантажу повітряним транспортом.
Зазначену діяльність позивач здійснює
на підставі отриманої ним ліцензії на
надання послуг з перевезення
пасажирів, вантажу повітряним
транспортом серія АГ №505921, виданої
Державною авіаційною службою України,
рішення від 20.06.2012 №1.18-06489 та
сертифіката експлуатанта АО №000217 від
14.10.2013.

Матеріали справи свідчать про те, що
03.07.2014 відбулось засідання комісії з
формування та реалізації державної
політики щодо експлуатації повітряних
ліній, на якій розглянуті заяви семи
авіакомпаній щодо надання права на
експлуатацію повітряних ліній. Згідно
порядку денного, розгляд заяв мав
відбуватись у наступній черговості:

1. Розгляд заяв ПрАТ «Авіакомпанія
«МАУ».

2. Розгляд заяв ТОВ «Ян Еір» ЛТД.

3. Розгляд заяв ТОВ «Авіалінії Візз
Ейр Україна».

4. Розгляд заяв ТОВ «Авіакомпанія
«Атласджет Україна».

5. Розгляд заяв ПАТ «Авіакомпанія
Дніпроавіа».

6. Розгляд заяв ПАТ «Авіалінії
Харкова».

7. Розгляд заяв ТОВ
«Українсько-середземноморські
авіалінії».

8. Розгляд заяв ТОВ «Авіакомпанія
«Аеро-Чартер».

9. Інші питання.

Хід даного засідання зафіксований у
протоколі засідання комісії з
формування та реалізації державної
політики щодо експлуатації повітряних
ліній №15 від 03.07.2014 (далі - Протокол
засідання №15). За результатами
розгляду заяв зазначених авіакомпаній
прийняті рішення про відмову у наданні
прав на експлуатацію повітряних ліній,
рішення про надання прав на
експлуатацію повітряних ліній, а також
рішення про обмеження обсягу прав на
експлуатацію повітряних ліній.

Протокол засідання №15 затверджений
наказом Міністерства інфраструктури
України №343 від 25.07.2014 «Про
затвердження Протоколу №15 засідання
комісії з формування та реалізації
державної політики щодо експлуатації
повітряних ліній» (далі - Наказ №343).

Оскаржуваними пунктами вказаного
Протоколу засідання №15, затвердженого
Наказом №343 (пункти 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 9.4 і
9.5), зокрема:

- надано ТОВ «Авіакомпанія
«Атласджет Україна» права на
експлуатацію повітряних ліній (і) Київ -
Тбілісі (Грузія) - Київ (7 разів на
тиждень); (іі) Київ - Москва (Російська
Федерація) - Київ (14 разів на тиждень);
(ііі) Київ - Санкт-Петербург (Російська
Федерація) - Київ (7 разів на тиждень); (iv)
Київ - Ербіль (Республіка Ірак) - Київ (4
рази на тиждень); (v) Одеса - Москва
(Російська Федерація) - Одеса (7 разів на
тиждень); (vi) Донецьк - Стамбул (Турецька
Республіка) - Донецьк (7 разів на
тиждень); та (vii) Херсон - Стамбул - Херсон
(7 разів на тиждень) (пункт 4.1);

- надано ТОВ «Авіакомпанія
«Атласджет Україна» права на
експлуатацію повітряної лінії Одеса -
Тель-Авів (Держава Ізраїль) - Одеса (2
рази на тиждень) (пункт 4.2);

- надано ТОВ «Авіакомпанія
«Атласджет Україна» права на
експлуатацію повітряної лінії Київ -
Стамбул (Турецька Республіка) - Київ (2
рази на тиждень) (пункт 4.3);

- надано ТОВ «Авіакомпанія
«Атласджет Україна» права на
експлуатацію повітряних ліній (і) Львів
- Стамбул (Турецька Республіка) - Львів (4
ази на тиждень); (іі) Одеса - Стамбул
(Турецька Республіка) - Одеса (6 ази на
тиждень); та (ііі) Харків - Стамбул
(Турецька Республіка) - Харків (4 рази на
тиждень); Вінниця - Тель-Авів (Держава
Ізраїль) - Вінниця (4 рази на тиждень); та
Вінниця - Стамбул (Турецька Республіка)
- Вінниця (2 рази на тиждень) (пункти 4.4 -
4.6);

- обмежено обсяг прав ПрАТ
«Авіакомпанія «МАУ» на експлуатацію
повітряної лінії Київ - Стамбул
(Турецька Республіка) - Київ з 16 рейсів
на тиждень до 14 рейсів на тиждень (пункт
9.4) та Одеса - Тель-Авів (Держава Ізраїль)
- Одеса з 7 рейсів на тиждень до 5 рейсів
на тиждень (пункт 9.5).

Вважаючи протиправними пункти 4.1, 4.2, 4.3,
4.4, 4.5, 4.6, 9.4 і 9.5 Протоколу засідання №15,
затвердженого Наказом №343 у зв'язку з
тим, що вони обмежують права ПрАТ
«Авіакомпанія «МАУ» на експлуатацію
повітряних ліній, позивач оскаржив їх
до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 4
Повітряного кодексу України, державне
регулювання діяльності в галузі
авіації та використання повітряного
простору України полягає у формуванні
державної політики та стратегії
розвитку, визначенні завдань, функцій,
умов діяльності в галузі авіації та
використання повітряного простору
України, застосуванні заходів безпеки
авіації, прийнятті
загальнообов'язкових авіаційних
правил України, у здійсненні
державного контролю за їх виконанням
та встановленні відповідальності за їх
порушення.

Згідно з частиною 5 статті 4 Повітряного
кодексу України державне регулювання у
сфері цивільної авіації та
використання повітряного простору
України здійснюють у межах
повноважень:

- центральний орган виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері транспорту;

- центральний орган виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики в галузі цивільної авіації
(далі - уповноважений орган з питань
цивільної авіації);

- національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері
транспорту.

Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері транспорту, визначає
пріоритетні напрями та здійснює заходи
щодо формування державної політики у
сфері авіаційного транспорту та
використання повітряного простору
України і забезпечує
нормативно-правове регулювання
відповідно до статті 11 цього Кодексу.

Указом Президента України від 12.05.2011
№581/2011 затверджено Положення про
Міністерство інфраструктури України
(далі - Положення №581/2011), пунктом 1,
якого встановлено, що
Мінінфраструктури України є головним
органом у системі центральних органів
виконавчої влади у формуванні та
забезпеченні реалізації державної
політики у сферах авіаційного,
автомобільного, залізничного,
морського і річкового, міського
електричного транспорту та у сферах
використання повітряного простору
України, туризму, діяльності курортів,
метрополітенів, дорожнього
господарства, надання послуг поштового
зв'язку, забезпечення підготовки та
реалізації в Україні інфраструктурних
проектів для виконання завдань і
заходів з підготовки та проведення в
Україні фінальної частини чемпіонату
Європи 2012 року з футболу, інших
міжнародних спортивних подій,
забезпечення безпеки руху,
навігаційно-гідрографічного
забезпечення судноплавства,
торговельного мореплавства
(центральний орган виконавчої влади у
сфері транспорту, дорожнього
господарства, туризму та
інфраструктури).

Пунктом 1 Положення про Державну
авіаційну службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 №398/2011 (далі -
Положення №398/2011) визначено, що
Державна авіаційна служба України
(Державіаслужба України) є центральним
органом виконавчої влади та забезпечує
реалізацію державної політики в сфері
цивільної авіації.

Згідно з пунктом 3 Положення №398/2011
основними завданнями Державіаслужби
України є: внесення пропозицій щодо
формування державної політики у сфері
цивільної авіації та використання
повітряного простору; реалізація
державної політики у сфері цивільної
авіації та використання повітряного
простору; здійснення державного
контролю та нагляду за безпекою
цивільної авіації; організація
розроблення нормативно-правової бази
для регулювання діяльності у галузі
цивільної авіації; сертифікація та
реєстрація об'єктів і суб'єктів
цивільної авіації та ліцензування
авіаційних перевезень; регулювання
використання повітряного простору та
організація повітряного руху;
організація авіаційних перевезень;
сприяння провадженню
зовнішньоекономічної і
міжнародно-правової діяльності
цивільної авіації.

Відповідно до підпункту 193 пункту 4
Положення №398/2011, Державіаслужба
України відповідно до покладених на
неї завдань призначає авіаційних
перевізників відповідно до положень
міжнародних договорів про повітряне
сполучення та домовленостей, укладених
з повноважними авіаційними органами
іноземних держав.

Згідно із частиною 1 статтею 5
Повітряного кодексу України,
уповноважений орган з питань цивільної
авіації реалізує державну політику і
стратегію розвитку авіації України,
здійснює державне регулювання
діяльності в галузі цивільної авіації
за такими напрямами: 1) здійснення
комплексних заходів щодо забезпечення
безпеки польотів, авіаційної,
екологічної, економічної та
інформаційної безпеки; 2) створення
умов для розвитку авіаційної
діяльності, повітряних перевезень та
їх обслуговування, виконання
авіаційних робіт та польотів авіації
загального призначення; 3) організація
використання повітряного простору
України; 4) представництво України в
міжнародних організаціях цивільної
авіації та у міжнародних відносинах з
питань цивільної авіації.

Частиною 2 статті 5 Повітряного кодексу
України встановлено, що напрями,
визначені у пунктах 1 - 3 частини першої
цієї статті, реалізуються
уповноваженим органом з питань
цивільної авіації шляхом: розроблення,
прийняття та впровадження авіаційних
правил України; сертифікації суб'єктів
та об'єктів авіаційної діяльності;
ліцензування господарської діяльності
з надання послуг з перевезення
пасажирів та/або вантажів повітряним
транспортом та надання прав на
експлуатацію повітряних ліній і
призначень авіаперевізникам;
здійснення постійного нагляду та
інспектування дотримання встановлених
законодавством, у тому числі
авіаційними правилами України, вимог.

Положеннями частини з статті 94
Повітряного кодексу України визначено,
що право на експлуатацію повітряної
лінії надається уповноваженим органом
з питань цивільної авіації за
письмовою заявою авіаперевізника.

Уповноважений орган з питань цивільної
авіації має право відмовити у наданні
права на експлуатацію певної
повітряної лінії та призначенні
авіаперевізника або обмежити обсяг
права на експлуатацію повітряної лінії
(частина 8 статті 94 Повітряного кодексу
України).

Тобто, з наведених положень
Повітряного кодексу України видно, що
компетенція прийняти рішення щодо
видачі, відмови або обмеження права на
експлуатацію повітряних ліній
належить саме Державіаслужбі України.

Згідно з пунктом 9 Положення №398/2011,
Державіаслужбу України очолює Голова
Державіаслужби, який, згідно
покладених на нього функції, зокрема,
очолює Державіаслужбу України,
здійснює керівництво її діяльністю,
представляє Державіаслужбу України у
відносинах з іншими органами,
підприємствами, установами,
організаціями та несе персональну
відповідальність перед Президентом
України, Кабінетом Міністрів України і
Віце-прем'єр-міністром України -
Міністром інфраструктури України за
виконання покладених на
Державіаслужбу України завдань і
функцій.

Тобто рішення про видачу, відмову або
обмеження права на експлуатацію
повітряних ліній має приймати саме
Державіаслужба України в особі Голови
Державіаслужби, згідно приписів
Повітряного кодексу України та
Положення №398/2011.

Протокол засідання №15 від 03.07.2014
прийнятий комісією в складі 14 осіб із
числа працівників Мінінфраструктури (8
осіб) та працівників Державіаслужби (6
осіб) та затверджений наказом
Мінінфраструктури №343 від 25.07.2014.

Голова Державіаслужби в засіданні
комісії участі не брав, за прийняття
оскаржуваних рішень не голосував. Усі
оскаржувані рішення прийняті
більшістю голосів саме працівників
Мінінфраструктури України.

Наказ Мінінфраструктури України, яким
затверджено Протокол засідання №15,
лише дає вказівку Голові
Державіаслужби та зобов'язує його
оформити документи про право на
експлуатацію на виконання прийнятих
Комісією рішень. Зазначений наказ не
передбачає жодних прав Голови
Державіаслужби реалізовувати свою
управлінську компетенцію - надати
права на експлуатацію, відмовити в
наданні прав або обмежити такі права на
експлуатацію.

Враховуючи вищенаведені положення
законодавства, суд дійшов висновку, що
оскаржувані рішення не відповідають
вимогам частин 3 та 8 статті 94
Повітряного кодексу України.

Посилання відповідача на те, що
оскаржувані рішення є законними,
оскільки відповідають Порядку надання
і анулювання прав на експлуатацію
повітряних ліній, затвердженому
наказом Мінінфраструктури України від
23.04.2013 №245 (далі - Порядок №245), суд
відхиляє з огляду на те, що Повітряний
кодекс України є нормативним актом
вищої юридичної сили.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 11 Повітряного кодексу України
нормативно-правове регулювання у сфері
цивільної авіації здійснюється шляхом
прийняття в установленому порядку
нормативно-правових актів та прийняття
уповноваженим органом з питань
цивільної авіації авіаційних правил
України, що регулюють діяльність
цивільної авіації та використання
повітряного простору України.

Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері транспорту, приймає
нормативно-правові акти, спрямовані на
формування державної політики у сфері
цивільної авіації, крім авіаційних
правил України, визначених частиною
п'ятою цієї статті.

Як зазначено в частині 5 статті 11
Повітряного кодексу України
авіаційними правилами України,
зокрема, встановлюються, види, форми
сертифікатів та інших документів, що
видаються уповноваженим органом з
питань цивільної авіації, детальний
порядок та умови отримання, анулювання,
припинення дії та відмови, у тому числі
щодо видачі зазначених документів.
Порядок надання і анулювання прав на
експлуатацію повітряних ліній
встановлюються авіаційними правилами
України (частина 4 статті 94 Повітряного
кодексу України).

Таким чином, порядок надання і
анулювання прав на експлуатацію
повітряних ліній є частиною авіаційних
правил та має встановлюватись
уповноваженим органом з питань
цивільної авіації, а саме:
Державіаслужбою України, а не
Міністерством інфраструктури.

З вищевикладеного вбачається, що
Порядок №245 прийнятий всупереч вимогам
частин 1, 5 статті 11 та частини 4 статті 94
Повітряного кодексу України, з огляду
на що суд, виходячи з принципу
законності та керуючись положеннями
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, відхиляє
посилання на зазначений Порядок, як на
підтвердження законності оскаржуваних
рішень.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними та скасування пунктів 4.1,
4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 Протоколу засідання №15,
затвердженого Наказом №343, суд
зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 94
Повітряного кодексу України, для
виконання польотів з перевезення
пасажирів, багажу та/або вантажу, пошти
за плату та/або за наймом
авіаперевізник повинен мати
відповідне право на експлуатацію
певної повітряної лінії.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті
94 Повітряного кодексу України
наявність обмежень, передбачених
міжнародними договорами України або
угодами між авіаційними органами
влади, є підставою для відмови в
наданні права на експлуатацію
повітряної лінії.

Як передбачено пунктом 3.1. Порядку №245
від 23.04.2013 право на експлуатацію
повітряної лінії на виконання
регулярних міжнародних повітряних
перевезень з/до України видається на
кожну повітряну лінію окремо згідно з
міжнародними договорами України та
домовленостями між авіаційними
органами влади.

Згідно оскаржуваних пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4,
4.5, 4.6 Протоколу засідання №15 ТОВ
«Авіакомпанія «Атласджет Україна»
надано право на експлуатацію
повітряних ліній за напрямами:
Республіка Грузія, Російська
Федерація, Республіка Ірак, Турецька
Республіка, Держава Ізраїль.

Водночас, станом на дату прийняття
оскаржуваних рішень, викладених у
вказаних пунктах Протоколу засідання
№15 від 03.07.2014, позивачу вже були надані
права на експлуатацію повітряних ліній
за вказаними напрямками №594 від 20.09.2013,
№597 від 20.09.2013, №586 від 20.09.2013, №593 від
20.09.2013, №611 від 20.09.2013, №133 від 26.07.2013, №595
від 20.09.2013, №590 від 20.09.2013 (а.с. 20, 21 96 Т.І,
а.с. 224-231 Т. ІІ, а.с. 58-71 Т. IV).

Пунктом 2.2 Порядку №245 встановлено, що
право на експлуатацію повітряної лінії
не може бути передано та продано іншому
авіаперевізнику.

Відповідач, затверджуючи Протокол
засідання №15 Наказом №343 фактично
передав права на експлуатацію
повітряних ліній позивача третій
особі-2, що є порушенням пункту 2.2
Порядку №245 та порушенням прав
позивача.

Крім того, з хронології прийняття
оскаржуваних пунктів Протоколу
засідання №15 видно, що Комісія
спочатку прийняла рішення про надання
права на експлуатацію повітряних ліній
ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна»
(пункт 4), що фактично призвело до
перевищення загальної кількості
дозволених рейсів до Турецької
Республіки та Держави Ізраїль, а потім
обмежила права ПрАТ «Авіакомпанія
«МАУ» на експлуатацію повітряних ліній
за вказаними напрямками (пункт 9).

У відповідності до пункту 2.1 Порядку
№245, обов'язковою умовою надання та
використання авіаперевізником права
на експлуатацію повітряної лінії є,
зокрема, відсутність у авіаперевізника
простроченої заборгованості з оплати
послуг з аеронавігаційного
обслуговування перед українськими
провайдерами аеронавігаційного
обслуговування та/або послуг з
аеропортового обслуговування перед
аеропортами державної форми власності.

Суд встановив, що станом на 01.07.2014
заборгованість ТОВ «Авіакомпанія
«Атласджет Україна» перед державним
підприємством «Міжнародний аеропорт
«Львів» імені Данила Галицького» за
надані послуги аеропортового
обслуговування становить 234 502,91 грн.,
яка виникла з квітня 2014 року та не
погашена станом на 01.10.2014, що
підтверджується листом Державіаслужби
України від 17.10.2014 №1.28-11461 і доданими до
нього копіями листів ДП «Міжнародний
аеропорт «Львів» імені Данила
Галицького» від 16.10.2014 №2318 та від 13.10.2014
№2291 (а.с. 6-9 Т.ІV).

Таким чином, попри наявність у третьої
особи-2 заборгованості з оплати послуг
аеропортового обслуговування перед
аеропортом державної форми власності,
Комісією було прийнято рішення про
надання ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет
Україна» права на експлуатацію
повітряних ліній за напрямами:
Республіка Грузія, Російська
Федерація, Республіка Ірак, Турецька
Республіка, Держава Ізраїль, які
зафіксовані у оскаржуваних пунктах 4.1,
4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6 Протоколу засідання №15.

Вищезазначене свідчить про порушення
положень законодавства при прийнятті
вказаних рішень та, відповідно,
протиправність пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6
Протоколу засідання №15.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними та скасування пунктів 9.4,
9.5 Протоколу засідання №15, суд зазначає
наступне.

Державіаслужбою України надано ПрАТ
«Авіакомпанія «МАУ» Право на
експлуатацію повітряної лінії Київ -
Стамбул (Туреччина) - Київ №594 від 20.09.2013,
згідно якого позивач мав право
здійснювати за вказаним маршрутом до 16
рейсів на тиждень без обмеження
мінімального рівня регулярності
польотів та протягом невизначеного
часу (а.с. 20-21 Т. І).

Також Державіаслужбою України надано
ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» Право на
експлуатацію повітряної лінії Одеса -
Тель-Авів - Одеса №597 від 20.09.2013, згідно
якого позивач мав право здійснювати за
вказаним маршрутом до 7 рейсів на
тиждень без обмеження мінімального
рівня регулярності польотів з 20.09.2013 до
20.09.2023 (а.с. 96 Т. І).

Зі змісту оскаржуваних пунктів 9.4, 9.5
Протоколу засідання №15 видно, що
Комісія прийняла рішення обмежити
обсяг права ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ»
на експлуатацію повітряних ліній Київ -
Стамбул (Турецька Республіка) - Київ
зменшивши частоту регулярних
повітряних перевезень до 14 рейсів на
тиждень та Одеса - Тель-Авів (Держава
Ізраїль) - Одеса зменшивши частоту
регулярних повітряних перевезень до 5
рейсів на тиждень, посилаючись
виключно на положення пункту 4 частини 8
статті 94 Повітряного кодексу України
та пункт 2.9 Порядку №245.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку №245, рішення
комісії щодо розглянутих питань можуть
повністю або частково задовольняти
заяву авіаперевізника, містити відмову
в наданні або обмеженні обсягу права на
експлуатацію повітряної лінії
відповідно до частини восьмої статті 94
Повітряного кодексу України.

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті
94 Повітряного кодексу України
уповноважений орган з питань цивільної
авіації має право відмовити у наданні
права на експлуатацію певної
повітряної лінії та призначенні
авіаперевізника або обмежити обсяг
права на експлуатацію повітряної лінії
у разі, якщо авіаперевізник не
відповідає вимогам міжнародних
договорів України та авіаційних правил
України або не виконує їх.

Тобто, підставою для обмеження права
ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» на
експлуатацію вказаних повітряних
ліній Комісія вказала його
невідповідність вимогам міжнародних
договорів України та авіаційних правил
України або їх порушення. Однак,
обґрунтування того, в чому саме полягає
невідповідність позивача вимогам
міжнародних договорів України та
авіаційних правил України, або які
порушення позивач допустив
оскаржуване рішення не містить.

Відповідач посилався на те, що згідно з
довідкою, наданою державним
підприємством обслуговування
повітряного руху України листом від
28.08.2014 № 1.12-281 та довідкою, наданою ДП
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
листом від 22.08.2014 № 01-22-2472 (а.с. 93-95 Т. І),
ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» не виконувало
вищевказану частоту авіаперевезень, по
зазначеним напрямкам.

На думку відповідача та третьої особи-2,
той факт, що позивач здійснював іноді
меншу кількість авіарейсів на тиждень,
ніж вказано у Правах на експлуатацію
повітряних ліній №594 від 20.09.2013 та №597
від 20.09.2013, свідчить про невиконання ним
вимог міжнародних договорів України та
авіаційних правил України.

Суд відхиляє наведені доводи
відповідача та третьої особи-2, з огляду
на наступне.

Повітряне сполучення між Україною та
Туреччиною, і умови призначення та
експлуатації повітряної лінії Київ -
Стамбул - Київ регулюються, зокрема,
угодою між Кабінетом Міністрів України
та Урядом Турецької Республіки про
повітряне сполучення від 22.12.2011.

Відповідно до пункту 2 розділу II
Додатку до вказаної Угоди призначені
авіапідприємства будь-якої Договірної
Сторони можуть здійснювати повітряні
сполучення за встановленими
маршрутами з максимальною частотою,
яка погоджується між авіаційними
властями Договірних Сторін.

Відповідно до Меморандуму
взаєморозуміння між авіаційними
владами України та Турецької
Республіки від 18.09.2013 авіаційні влади
України та Уряд Турецької Республіки
домовилися, що на повітряній лінії Київ
- Стамбул - Київ авіаперевізники,
призначені з української сторони,
можуть виконувати 16 рейсів на тиждень.
Тобто 16 рейсів на тиждень є
максимальною (граничною) частотою, яка
встановлена на лінії Київ - Стамбул -
Київ.

Повітряне сполучення між Україною та
Ізраїлем, і зокрема умови призначення
та експлуатації повітряної лінії Одеса
- Тель-Авів - Одеса регулюються, угодою
між Урядом України та Урядом Держави
Ізраїль про повітряне сполучення від
12.01.1993.

Відповідно до пункту 2 розділу II
Додатку до Угоди призначені
авіапідприємства будь-якої Договірної
Сторони можуть здійснювати повітряні
сполучення за встановленими
маршрутами з максимальною частотою,
яка погоджується між авіаційними
властями Договірних Сторін.

Погодженим Протоколом від 17.06.2011 між
авіаційними владами України та Держави
Ізраїль встановлено, що на повітряній
лінії Одеса - Тель-Авів - Одеса
авіаперевізники, призначені з
української сторони, можуть виконувати
7 рейсів на тиждень. Тобто, 7 рейсів на
тиждень є максимальною (граничною)
частотою, яка встановлена на лінії
Одеса - Тель-Авів - Одеса.

Частиною 1 статті 94 Повітряного кодексу
України встановлено, що авіаперевізник
зобов'язаний надавати послуги з
повітряних перевезень в обсягах і на
умовах, передбачених сертифікатом
експлуатанта, ліцензією та наданими
йому правами на експлуатацію
повітряних ліній.

Правами на експлуатацію повітряних
ліній №594 від 20.09.2013 та №597 від 20.09.2013
позивачу надано право здійснювати за
вказаними маршрутами рейси без
обмеження мінімального рівня
регулярності польотів.

Таким чином, позивачу надано право
здійснювати певну кількість польотів
за визначеними повітряними лініями,
однак не встановлено обов'язку
здійснювати виключно максимальну
частоту рейсів, оскільки здійснення
рейсів є саме правом, а не обов'язком
авіакомпанії.

Зазначене, зокрема, випливає також з
того, що положеннями законодавства не
передбачені санкції за здійснення
меншої кількості рейсів, ніж дозволено
правами на експлуатацію повітряних
ліній.

Пунктом 4.2 Порядку №245 передбачено, що
право на експлуатацію повітряної лінії
анулюється за умови нездійснення
авіаперевізником експлуатації
повітряної лінії протягом 12 місяців
або припинення її експлуатації на 12
місяців (у випадку регулярних
міжнародних перевезень з/до України).
Однак, має бути саме повна відсутність
здійснення рейсів та, в такому випадку,
право на експлуатацію повітряної лінії
анулюється.

Положеннями законодавства не
передбачено можливості зменшення
кількості рейсів, дозволених
авіакомпанії, у разі здійснення меншої
кількості польотів за відповідними
маршрутами, ніж їй надано правами на
експлуатацію повітряних ліній.

Отже, з правого аналізу норм
законодавства вбачається, що той факт,
що ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ»
здійснювало у певні періоди меншу
кількість польотів, ніж дозволено
правами на експлуатацію повітряних
ліній №594 від 20.09.2013 та №597 від 20.09.2013 не
може розцінюватись як невиконання
позивачем вимог міжнародних договорів
України та авіаційних правил України.

Відповідач та третя особа-2 також
посилались на те, що позивач допускав і
інші порушення, які могли бути
підставою для обмеження його прав
виконувати рейси за напрямками
Стамбул-Київ-Стамбул та
Одеса-Тель-Авів-Одеса (пункти 9.4 та 9.5
Протоколу засідання №15).

Третя особа-2 зокрема вказує на те, що
позивач має заборгованість перед
аеропортами, а саме перед ДП МА
«Бориспіль», що, на думку третьої
особи-2, свідчить про наявність підстав
для обмеження обсягу прав позивача на
експлуатацію повітряних ліній
Стамбул-Київ-Стамбул та Одеса -
Тель-Авів - Одеса. На підтвердження
вказаної заборгованості до матеріалів
справи долучено постанову Київського
апеляційного господарського суду від
21.07.2014 у справі № 910/11068/13.

Однак, в оскаржуваному Протоколі
засідання №15, затвердженому Наказом
№343 відсутні посилання на те, що
рішення про обмеження прав позивача
(пункти 9.4. та 9.5 Протоколу №15) прийняті
саме на підставі наявності
заборгованості ПрАТ «Авіакомпанія
«МАУ» перед ДП МА «Бориспіль».
Постанова Київського апеляційного
господарського суду, на яку
посилаються відповідач та третя особа-2
винесена 21.07.2014 тоді, як спірний
Протокол засідання №15 був прийнятий
03.07.2014. Отже, наявність вказаного
судового рішення не могла бути
підставою для обмеження обсягу прав
позивача на експлуатацію повітряних
ліній. Крім того, позивач вказав на те,
що постановою Вищого господарського
суду України у справі №910/11068/13 від
20.10.2014 всі судові рішення у цій справі
були скасовані, справа направлена до
суду першої інстанції на новий розгляд.

Таким чином, відповідач, як суб'єкт
владних повноважень не довів наявності
правових підстав для обмеження
позивачу права на експлуатацію
вищезазначених повітряних ліній, що
свідчить про необґрунтованість та
протиправність пунктів 9.4, 9.5 Протоколу
засідання №15.

Частиною 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та заявлені
позовні вимоги, суд дійшов висновку про
наявність підстав для визнання
протиправними та скасування
оскаржуваних пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6,
9.4 і 9.5 Протоколу засідання №15, оскільки
рішення, викладені у даних пунктах є
необґрунтованими та суперечать
вимогам законодавства, а Наказ №343,
яким затверджено Протокол засідання
№15, виданий на виконання Порядку №245,
який суперечить положенням
законодавства, яке має вищу юридичну
силу.

Отже, повно та всебічно дослідивши
наявні матеріали справи, а також норми
чинного законодавства України, суд
дійшов до висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов приватного акціонерного
товариства «Авіакомпанія «Міжнародні
Авіалінії України» задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
пункти 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 9.4 і 9.5 Протоколу
засідання комісії з формування та
реалізації державної політики щодо
експлуатації повітряних ліній № 15 від
03.07.2014, затвердженого наказом
Міністерства інфраструктури України №
343 від 25.07.2014.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь приватного
акціонерного товариства «Авіакомпанія
«Міжнародні Авіалінії України» () судові витрати в сумі 73,08
грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
К.М. Кобилянський

Судді
В.М. Данилишин

В.П. Шулежко

Повний текст постанови складено та
підписано 11.11.2014.