Справа № 524/6268/14-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 р.Справа №
524/6268/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м.Кременчука Полтавської
області на Постанову Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 16.09.2014р. по
справі № 524/6268/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Автозаводської районної ради
м.Кременчука Полтавської області

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання провести
перерахунок та виплату недоплаченої
частини грошової допомоги на
оздоровлення за 2014 рік,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м. Кременчука
Полтавської області в якому просив суд:
визнати неправомірною відмову
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Автозаводської районної Ради
м. Кременчука Полтавської області в
перерахунку та виплаті йому, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії
інваліду 2 групи щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат
відповідно до положень ч.2, 5 ст. 48
Закону України " Про статус і
соціальний захист громадян , які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи ", з урахуванням проведених
виплат; зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної Ради м. Кременчука
Полтавської області донарахувати та
здійснити виплату йому, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії
інваліду 2 групи, щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат
відповідно до положень ч.2, 5 ст. 48
Закону України " Про статус і
соціальний захист громадян , які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням проведених
раніше виплат.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 16 червня 2014 року позов задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду першої інстанції подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, а також на доводи
та обставини, викладені в апеляційній
скарзі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС,1 категорії 2 групи інвалідності і
має право на пільги і компенсації
згідно із Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 , копія якого
находиться в матеріалах справи.

В 2014 році ОСОБА_1 звернувся до
відповідача з заявою про виплату йому
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до норм ст.. 48 Закону Укрвїни
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»

Листом від 10 червня 2014 року за вих.
№08-4399 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні
клопотання, обґрунтовуючи відмову тим,
що виплати щорічної допомоги на
оздоровлення здійснюються відповідно
до обсягів, затверджених Законом
України про Державний бюджет України
на відповідний рік.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, а тому він наділений державою
певним правовим статусом, який включає
в себе й право на додаткові елементи
соціального захисту, зокрема право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"

У відповідності до ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам
ЧАЕС II групи складає 5 мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного
кодексу України до видатків, що
здійснюються з Державного бюджету
України (з урахуванням особливостей,
визначених пунктом 5 частини другої
статті 67-1 цього Кодексу), належать
видатки на державні програми з
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки, запобігання виникненню та
ліквідації надзвичайних ситуацій та
наслідків стихійного лиха.

Згідно абз. 8 п. 4 мотивувальної частини
рішення Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012
нормативно-правові акти Кабінету
міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини
першоїстатті 4 Бюджетного кодексу
України. Отже, суди загальної
юрисдикції України під час вирішення
справ щодо соціального захисту прав
громадян повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету,
коштів, які враховуються при
визначенні міжбюджетних трансфертів,
та інших джерел, не заборонених
законодавством.

Проте, починаючи з 01 січня 2014 р., Закон
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року не містить
норми, яка б обмежувала у 2014 року пряме
застосування Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", зокрема ст.
48 вказаного Закону, яким визначено
розмір щорічної допомоги на
оздоровлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Приписами ч. 4 ст. 9 КАС України
визначено, що, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку що, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення позивачу з 01 січня 2014 року
застосуванню підлягає норма ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а непостанова Кабінету Міністрів
України "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 12 липня 2005 року № 562.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позивач має право на
отримання щорічної разової грошової
допомоги за 2014 рік в розмірі - 5-ти
мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів переглянувши, у межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, вважає, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, ретельно дослідив
наявні докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, , 200, 205, 206, 209,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м.Кременчука Полтавської
області залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 16.09.2014р. по справі № 524/6268/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Русанова В.Б. Курило Л.В.