Справа № 750/11338/14
Суддя: Сапон А. В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/644/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року
м.Чернігова

Деснянський районний суд міста
Чернігова у складі:

головуючого - судді Сапона А.В.,

при секретарі - Шиловій Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2014 року позивач звернулась
з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові, та 10.12.2014
року уточнивши позовні вимоги, просила
визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові у здійсненні перерахунку
та виплати пенсії по інвалідності, в
розмірах передбачених ст.. 50, ч. 4 ст. 54,
ст.. 67 ЗУ «Про статус та соціальних
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням ст.. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виходячи з кратного
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час виплат за
період з 01.01.2014 року; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
щомісячної основної державної пенсії
по інвалідності з 01.01.2014 року по 3 групі
інвалідності в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком, відповідно до ч. 4 ст. 54,
ст. 67 ЗУ «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та з врахуванням ст.. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати з врахуванням фактично
виплачених сум; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю з 01.01.2014 року по 3
групі інвалідності в розмірі 50%
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч. 1 ст. 50, ст. 67 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та з
врахуванням ст.. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати з урахуванням фактично
сплачених сум, вказуючи, що вона має
безстрокове посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1- ї категорії та інвалідом 3-
ї групи по захворюванню, пов'язаному з
наслідками аварії на ЧАЕС у 1986 році,
перебуває на обліку в Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
як пенсіонер і отримує державну та
додаткову пенсії, виплата яких
передбачена ст. ст. 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ .

Згідно названого закону пенсія
інвалідам ІІІ групи не повинна бути
нижчою 6 мінімальних пенсій за віком, а
розмір додаткової пенсії інвалідам IIІ
групи має становити 50% мінімальної
пенсії за віком.

В 2014 році позивач звернулась до
відповідача з письмовою заявою про
перерахунок пенсії та приведення її
у відповідність з вимогами ст.ст. 49, 50, 54,
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», але отримала відмову, в
якій Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові вказало, що
пенсія нарахована відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року № 1210, це відповідає
чинному законодавству, а тому підстави
для її перерахунку відсутні.

До судового засідання позивач подала
заяву про розгляд справи в її
відсутності, позовні вимоги підтримала
та просила задовольнити.

Відповідач направив заяву про розгляд
справи за відсутності його
представника, позовні вимоги не визнав
та підтримав надані заперечення на
позов, в яких вказав, що розрахунок
пенсії особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
врегульовано постановою Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011
року за № 1210 «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Пенсія позивачу
нарахована відповідно до цієї
постанови правомірно.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 віднесена
до першої категорії як особа, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 від 29.12.2005
року, виданим Чернігівською обласною
державною адміністрацією.

Позивачу встановлена 3 група
інвалідності безстроково із
зазначенням причини інвалідності -
захворювання, пов'язане з наслідками
аварії на Чорнобильській АЕС.

В 2014 році позивач звернувся з заявою до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові з проханням перерахувати
їй пенсію (основну державну та
додаткову) відповідно до ст. 49, 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком.

Листом від 08.10.2014 року № 567/11/14-4 року
відповідач відмовив позивачу у
перерахунку зазначених пенсій,
посилаючись на відсутність підстав для
цього та правомірність здійснення
управлінням розрахунку.

Статтею 22 Конституції України
передбачено, що Конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
відмінені. При прийнятті нових Законів
або внесенні змін до чинних Законів не
допускається звуження обсягу та об'єму
прав і свобод.

Частиною 1 статті 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках передбачених законом.

Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначені основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення.

Відповідно до вимог ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів
другої групи, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не може бути нижчим восьми
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам
ІІІ групи призначається також
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 2 роз'яснень
викладених в постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України №4 від
16.03.2012 року «Про судову практику
вирішення адміністративними судами
спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
тимчасове зупинення дії закону чи
окремих його положень не припиняє
чинності закону; після закінчення
строку, на який зупинено їх дію, ця дія
поновлюється автоматично.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» повноваження
визначати розмір державної та
додаткової пенсії, передбаченої
статтями 50, 54 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Кабінету Міністрів
України не делеговані, розміри цієї
пенсії, визначені зазначеним Законом,
не змінені, зупинення дії статей 50 та 54
Закону не передбачено.

Таким чином, позивач має право на
отримання пенсії з 01.01.2014 року по 10.12.2014
року (по дату винесення рішення суду) у
розмірі не менше, ніж 6 мінімальних
пенсій за віком та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком по третій
групі інвалідності, що передбачено
ст.ст. 50, 54 Закону «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно із чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», де зазначено, що
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Іншого нормативно-правового акту, який
би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, Закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд приходить до
висновку, що при визначенні розміру
пенсії позивачеві застосуванню
підлягають ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону №
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням визначення поняття
мінімальної пенсії за віком частиною 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а не постанови Кабінету
Міністрів України. В зв'язку з
викладеним, суд не приймає до уваги
доводи відповідача, викладені у
письмових запереченнях, згідно яких
позивачу ОСОБА_1 виплата наведеної
пенсії здійснювалась правомірно та у
відповідності до норм чинного
законодавства, а саме Порядку
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, який затверджено
постановою КМУ №1210 від 23.11.2011 року,
оскільки цей Порядок являється
підзаконним актом, а тому суд для
вирішення даного спору застосовує
вимогу Закону №796, який має пріоритетне
значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
Закону України від 05.10.2006 р. № 231-У
встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Пенсійний фонд України діє на підставі
Положення «Про Пенсійний фонд України»
та здійснює свої повноваження на
підставі пункту 15 даного Положення
через створені в установленому порядку
його територіальні управління.
Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» рішення про призначення
та перерахунок пенсії приймається
районними управліннями Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів. Територіальним
управлінням Пенсійного фонду України
за місцем проживання позивача є
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові. Таким чином, суд вважає
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові належним відповідачем по
даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що дії відповідача щодо виплати пенсій
позивачу (державної та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю) у розмірах, менших від шести
мінімальних пенсій за віком, та 50%
мінімальної пенсії за віком є
неправомірними, оскільки не
відповідають вимогам ст. 50, частини 4
статті 54 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
державної пенсії та додаткової пенсії
позивачу відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54,
ст. 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеного ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати починаючи з 01.01.2014 року по
третій групі інвалідності, з
урахуванням фактично виплачених сум.

Керуючись ст.ст. 8-12, 17-19, 70, 159, 160, 161-163 КАС
України, ст. 46 Конституції України, ЗУ
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", ЗУ „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ЗУ „Про державний бюджет
на 2014 рік" суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові у здійсненні перерахунку
та виплати пенсії по інвалідності в
розмірах, передбачених ст. 50, ч.4 ст. 54, 67
Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
виходячи з кратного розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час виплат за
період з 01.01.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові здійснити
перерахунок щомісячної основної
державної пенсії по інвалідності
ОСОБА_1 з 01.01.2014 року по третій групі
інвалідності в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком, відповідно до ч.4 ст. 54,
ст. 67 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та з врахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати, з урахуванням фактично
виплачених сум.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові здійснити
перерахунок щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
ОСОБА_1 з 01.01.2014 по третій групі
інвалідності в розмірі 50% мінімальних
пенсій за віком, відповідно до ч. 1 ст. 50,
ст. 67 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та з врахуванням ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати, з урахуванням фактично
виплачених сум.

Судові витрати у справі віднести за
рахунок держави.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів, в порядку визначеному
ст.ст. 186, 187 КАС України.

Суддя
А.В. Сапон