Справа № 805/6714/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/800/40383/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В., Васильченко Н.В.,
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційними
скаргами Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Старобешевському районі Донецької
області та управління Пенсійного фонду
України в Старобешівському районі
Донецької області на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року у справі № 805/6714/13-а за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Старобешівському районі Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Старобешевському районі Донецької
області про стягнення сум виплачених
пенсій та державної адресної допомоги
у загальному розмірі 443 276,59грн., -

в с т а н о в и л а:

Управління Пенсійного фонду України в
Старобешівському районі Донецької
області звернулось в суд з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Старобешевському районі Донецької
області стягнення сум виплачених
пенсій та державної адресної допомоги
у загальному розмірі 443 276,59 гривень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
позивачем на адресу відповідача
направлялись відповідні акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у тому числі щомісячної
державної адресної допомоги, пенсії
громадянам держав-учасників СНД та
членами їх сімей, які отримали каліцтво
і переїхали на постійне місце
проживання в Україну, пенсії у зв'язку з
втратою годувальника за період з 01.03.2012
року по 31.03.2013 року, які не були прийняті
та не відшкодовані відповідачем на
суму 443 276,59 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 11 червня 2013
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасоване, позов задоволено частково,
стягнуто з відповідача 1257,70 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим
рішенням, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Старобешевському районі Донецької
області та управління Пенсійного фонду
України в Старобешівському районі
Донецької області звернулись до Вищого
адміністративного суду України з
касаційними скаргами. Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Старобешевському районі Донецької
області в касаційній скарзі просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції. Управління
Пенсійного фонду України в
Старобешівському районі Донецької
області в касаційній скарзі просить
змінити рішення суду апеляційної
інстанції в частині задоволення
позову.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, управління
Пенсійного фонду України в
Старобешівському районі Донецької
області є юридичною особою публічного
права, територіальним органом
Пенсійного фонду України, який у
спірних правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", Положенням про Пенсійний
фонд України, затвердженим указом
Президента України від 01.03.2001 року №
121/2001.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Старобешівському районі Донецької
області є юридичною особою публічного
права, територіальним органом Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, який у спірних
правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 року №1105.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що адресна допомога відповідачем
відшкодовуватись не повинна та
позивачем не надано доказів наявності
підстав для відшкодування пенсій,
призначених у зв'язку з втратою
годувальника та пенсій по інвалідності
стосовно громадян, які отримали
каліцтво на території СНД та переїхали
на постійне місце проживання в Україну.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи частково
позовні вимоги, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що позивач
має право на відшкодування витрат з
виплати пенсії по інвалідності
стосовно громадян, які отримали
каліцтво на території СНД та переїхали
на постійне місце проживання в Україну
в розмірі 1257,70 грн.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Згідно зі статтею 1 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є системою прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
надання соціального захисту, що
включає матеріальне забезпечення
громадян у разі хвороби, повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом, за
рахунок грошових фондів, що формуються
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також бюджетних
та інших джерел, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення громадян
України відповідно до статті 10 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

Статтею 81 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" визначено, що
призначення та виплата пенсій
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

З набранням чинності Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або у разі його смерті при
настанні страхового випадку, покладено
на Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань.

Відповідно до пункту 5 статті 24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Статтею 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого,
які не були на його утриманні, мають
право на пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, якщо втратили джерело
засобів до існування.

До членів сім'ї, які вважаються такими,
що були на утриманні померлого
годувальника, відносяться особи,
зазначені в частині другій цієї статті,
якщо вони: були на повному утриманні
померлого годувальника та одержували
від померлого годувальника допомогу,
що була для них постійним і основним
джерелом засобів до існування.

Статтею 33 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягай 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють;
3)інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Згідно з статтею 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" причинний зв'язок
смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Виплата пенсій у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання
здійснюється за наявності причинного
зв'язку між нещасним випадком на
виробництві або професійним
захворюванням та смертю особи. Крім
цього, необхідно встановити наявність
того факту, що на час смерті особи -
годувальника особа, яка отримала
пенсію - утриманець вже була
непрацездатною, їй було 55 років та вона
знаходилася на його утриманні або
утриманець втратив джерело засобів до
існування.

Як зазначено судами попередніх
інстанцій, позивачем не надано суду
жодних доказів, які б підтверджували
правомірність нарахування та виплати
пенсій по втраті годувальника. Позивач
не надав судам документів на
підтвердження причинного зв'язку між
нещасним випадком на виробництві або
професійним захворюванням та смертю
особи, а також доказів того факту, що на
час смерті особи - годувальника особа,
яка отримала пенсію - утриманець вже
була непрацездатною, їй було 55 років та
вона знаходилася на його утриманні або
утриманець втратив джерело засобів до
існування.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку про те, що
позовні вимоги позовні вимоги
управління Пенсійного фонду України в
Старобешівському районі Донецької
області в частині стягнення з
відповідача заборгованості з
відшкодування пенсій, призначених у
зв'язку з втратою годувальника за
березень 2012 року - березень 2013 року в
розмірі 6 712,42 грн. є необґрунтованими, а
тому задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення
виплаченої державної адресної
допомоги за період з березня 2012 року по
грудень 2012 року у сумі 427 674,44 грн.,
колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.03.2008 року № 265 "Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян"
запроваджена державна адресна
допомога, яка сплачується у разі, якщо
розмір пенсії не досягає встановленого
відсотка прожиткового мінімуму.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів
України від 26.03.2008 року № 265 "Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян" визначено, що виплата
щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення відповідно до цього
Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

В статті 25 Основ перелічені види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, визначено статтею 21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності". У
вказаному переліку відсутня державна
адресна допомога.

Постановою Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року № 5-4/4 затверджений Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, згідно з пунктом 4 якого
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

У зазначеному переліку також відсутні
витрати, пов'язані з виплатою державної
адресної допомоги.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що позовні
вимоги щодо стягнення заборгованості
по відшкодуванню витрат щомісячної
адресної допомоги в сумі 427 674,44 грн. є
необґрунтованими, та задоволенню не
підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення
пенсії по інвалідності стосовно
громадян, які отримали каліцтво на
території СНД та переїхали на постійне
місце проживання в Україну, за період з
березня 2012 року по березень 2013 року в
сумі 8 889,73 грн., колегія суддів зазначає
наступне.

13 березня 1992 року державами-учасницями
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення
підписана Угода про гарантії прав
громадян держав-учасників СНД у галузі
пенсійного забезпечення, яка діє з
моменту її підписання, про що зазначено
в статті 13 даної Угоди. Угода підписана
11 державами, у тому числі Україною,
Російською Федерацією та ін. Дана Угода
є чинним міжнародним договором.
Предметом її регулювання є виключно
пенсійне забезпечення. Статтею 1 Угоди
передбачено, що пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць цієї Угоди та
членів їхніх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають. Відповідно до
статті 3 Угоди усі витрати, які
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення несе держава, що надає це
пенсійне забезпечення. Стаття 5 Угоди
передбачає, що вона поширюється на всі
види пенсійного забезпечення громадян.
Статтею 6 Угоди передбачено, що
призначення пенсій громадянам
держав-учасниць Угоди проводиться за
місцем проживання.

Разом з тим, як встановлено судом
апеляційної інстанції, відповідно до
розпорядження позивача №8 від 18.07.2005
року призначено пенсію по
інвалідності (3 група) ОСОБА_5

Підстава призначення пенсії -
отримання каліцтва в зв'язку з
виконанням трудових обов'язків, що
підтверджується актом Н-1 від
09.07.1985року.

За період часу з 01.03.2012 року по 31.03.2013
року на користь ОСОБА_5 позивачем
сплачено 1257,70 грн.

Відповідно до частини другої статті 2
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Згідно з пунктом 2 статті 7 Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про те, що
позивач має право на відшкодування
витрат з виплати пенсії в розмірі 1257,70
грн.

Доводи касаційних скарг не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Старобешевському районі Донецької
області та управління Пенсійного фонду
України в Старобешівському районі
Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: (підписи)