Справа № 826/2246/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/2246/14
1-й інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Старової
Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 26 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Дженерал Авто Груп»
до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дженерал Авто Груп»
(далі по тексту - позивач) звернулося з
позовом до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників (далі по тексту - відповідач)
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення від 12 лютого 2014 року № .

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 26 березня 2014
року адміністративний позов
задовольнив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26 березня 2014 року
та постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Відповідачем було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Дженерал Авто Груп»
щодо своєчасності перерахування до
бюджету податку на додану вартість
за липень 2013 року, за результатом якої
складено акт перевірки від 30 січня 2014
року № 104/28-10-42-30/32160371.

Як висновок проведеної перевірки
встановлено порушення пункту 203.1.
статті 203 Податкового кодексу України,
а саме: несвоєчасна сплата
підприємством самостійно визначеного
зобов'язання з ПДВ розмірі 2 547 923, 86 грн.
Кількість днів затримки - 3 дні.

Податковим повідомленням - рішенням
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників від 12
лютого 2014 року № згідно пункту
126.1. статті 126 Податкового кодексу
України, за затримку на 3 календарних
дні визначено грошове зобов'язання в
розмірі 254 792, 39 грн.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 38.1. статті 38
Податкового кодексу України
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Пунктом 38.3. статті 38 Податкового
кодексу України встановлено, що спосіб,
порядок та строки виконання
податкового обов'язку встановлюються
цим Кодексом та законами з питань
митної справи.

Відповідно до пункту 57.1. статті 57
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 203.1. статті 203
Податкового кодексу України податкова
декларація подається за базовий
звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Таким чином, граничний строк сплати
податкового зобов'язання, за якими
податковий період складає один місяць,
обчислюється днями (20 днів + 10 днів), а
тому, позивач повинен був перерахувати
до бюджету податок на додану вартість,
не пізніше 30 числа кожного наступного
місяця за звітним місяцем.

Згідно акту перевірки від 30 січня 2014
року № 104/28-10-42-30/32160371 ТОВ «Дженерал Авто
Груп» у податковій декларації з ПДВ
(реєстраційний № від 20 серпня 2013
року) задекларовано ПДВ за липень 2013 у
сумі 9 523 615,00 грн., граничний термін
сплати якого - 30 серпня 2013 року.

Платіжним дорученням від 30 серпня 2013
року № 10528 ТОВ «Дженерал Авто Груп»
сплачено податок на додану вартість за
липень 2013 року у розмірі 2 550 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у
платіжному дорученні від 30 серпня 2013
року № 10528 позивачем допущено помилку у
розрахунковому рахунку, на який
належало сплатити такі кошти. Так,
грошові кошти у сумі 2 550 000, 00грн. було
перераховано на рахунок № 9007 що
призначений для авансового платежу з
податку на прибуток.

У подальшому, виявивши помилку,
позивачем на адресу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників надісланий лист від
04 вересня 2013 року № 1062 з проханням
помилково перераховані кошти в сумі 2
550 000, 00 грн. зарахувати на рахунок №
9007.

Згідно частини 4 статті 45 Бюджетного
кодексу України податки і збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету зараховуються
безпосередньо на єдиний казначейський
рахунок і не можуть акумулюватися на
рахунках органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету.

Відповідно до частини 5 статті 45
Бюджетного кодексу України податки і
збори (обов'язкові платежі) та інші
доходи державного бюджету визнаються
зарахованими до державного бюджету з
дня зарахування на єдиний
казначейський рахунок.

Отже, аналіз норм Бюджетного кодексу
України дає підстави для висновку, що
усі податкові надходження, справляння
яких передбачено законодавством
України, є доходами бюджету. Податки і
збори (обов'язкові платежі) визнаються
зарахованими до державного бюджету з
дня зарахування на єдиний
казначейський рахунок.

Пунктом 22.4 статті 22 Закону «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» встановлено, що при
використанні розрахункового документа
ініціювання переказу вважається
завершеним з моменту прийняття банком
платника розрахункового документа на
виконання.

В даному випадку ініціювання позивачем
сплати необхідної суми грошового
зобов'язання з податку з доходів
найманих працівників за спірний
період.

Визначення у платіжному дорученні
номера рахунку, призначеного для
сплати податку на прибуток замість
рахунку, призначеного для сплати
податку на додану вартість, не є
правовою підставою для висновку про
несвоєчасну сплату необхідної суми
податку у визначений строк та
виникнення податкового боргу, а також,
як наслідок, для застосування
фінансових санкцій і пені.

Суд звертає увагу, що податок на додану
вартість належить до доходів
загального фонду Державного бюджету
України, тобто має єдиного одержувача -
Державний бюджет України. Оскільки
платник податку своєчасно й у
встановленому розмірі сплатив суму
грошового зобов'язання із зазначеного
податку до державного бюджету, то у
податкового органу були відсутні
підстави для застосування штрафних
санкцій за несвоєчасну сплату
узгоджених сум податкового
зобов'язання, оскільки норми
законодавства в сфері оподаткування не
передбачають застосування штрафу в
разі сплати податку з помилкою у
рахунках.

Зарахування коштів на той чи інший
рахунок державного бюджету є заходом в
межах державного бюджету з метою
врегулювання питань формування та
використання бюджетних коштів. Чи
належним є виконання зобов'язань по
сплаті податків залежить саме від їх
надходження до бюджету, а не від того,
як вони обліковуються.

Відповідно до статті 8 Бюджетного
кодексу України бюджетна класифікація
використовується для складання і
виконання державного та місцевих
бюджетів, звітування про їх виконання,
здійснення контролю за фінансовою
діяльністю органів державної влади,
органів влади Автономної Республіки
Крим, органів місцевого
самоврядування, інших розпорядників
бюджетних коштів, проведення
фінансового аналізу в розрізі доходів,
організаційних, функціональних та
економічних категорій видатків,
кредитування, фінансування і боргу, а
також для забезпечення
загальнодержавної і міжнародної
порівнянності бюджетних показників.
Бюджетна класифікація є обов'язковою
для застосування всіма учасниками
бюджетного процесу в межах бюджетних
повноважень.

Відповідно до Наказу Міністерства
фінансів України від 14 січня 2011 року №
11 передбачається, що код податку на
додану вартість - 14010100 (Податок на
додану вартість з вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг).

Таким чином, позивачем у платіжному
дорученні від 30 серпня 2013 року № 10528
правильно було зазначено суму,
призначення платежу, код бюджетної
класифікації - 14010100, але допущено
помилку у рахунку.

Так, сплата позивачем податку на додану
вартість за липень 2013 року була
проведена на рахунок державного
казначейства, призначеного для сплати
податків на діючий рахунок державного
казначейства.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах
Вищого адміністративного суду України
від 20 вересня 2007 року справа № К-24401/06 та
від 15 вересня 2011 року справа № К-184/08
(ЄДРСР 20653818), ухвалі Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30 січня 2014 року у справі № 826/16062/13-а.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, враховуючи, що
позивачем сплачений податок на додану
варіть та зарахований на єдиний
казначейський рахунок до державного
бюджету у встановлений Податковим
кодексом України термін сплати,
висновки акту про несвоєчасність
перерахування зазначеного платежу є
необґрунтованими, у зв'язку з чим, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
податкове повідомлення - рішення від 12
лютого 2014 року № підлягає
скасуванню, а тому апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205,
207, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
11.12.2014 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Мєзєнцев Є.І.

Старова Н.Е.