Справа № 817/962/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року м.
Київ К/800/47294/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Маслія В.І.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
20.05.2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 04.09.2013 року у справі за позовом
Управління праці та соціального
захисту населення Корецької районної
державної адміністрації до Державної
фінансової інспекції в Рівненській
області про визнання дій протиправними
та часткове скасування акту ревізії,

ВСТАНОВИЛА:

Управління праці та соціального
захисту населення Корецької
райдержадміністрації 14.03.2013 року
звернулось до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Гощанської об'єднаної державної
фінансової інспекції про визнання дій
протиправними та скасування пунктів
вимоги від 01.01.2013 року № 130-13/130.

Ухвалою Рівненського окружного
адміністративного суду була проведена
заміна неналежної сторони Гощанської
об'єднаної державної фінансової
інспекції на належну сторону Державну
фінансову інспекцію в Рівненській
області

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 20.05.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25.02.2014 року, позов задоволено
частково. Визнано недійсними та
скасовано пункти 5, 6 та 8 листа вимоги
Гощанської об'єднаної державної
фінансової інспекції від 01.01.2013 року №
130-13/130. В решті позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції,
Державна фінансова інспекція в
Рівненській області подав до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
направити справу на новий розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення з
таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 2
Закону України від 26 січня 1993 року №
2939-XII «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
(у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; далі - Закон № 2939-XII)
головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно < … >, виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

За змістом пунктів 1, 7, 10 статті 10 Закону
№ 2939-XII контрольно-ревізійним
управлінням в областях надається право
перевіряти у підконтрольних установах
грошові та бухгалтерські документи,
звіти, кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, проводити перевірки
фактичної наявності цінностей
(грошових сум, цінних паперів, сировини,
матеріалів, готової продукції,
устаткування тощо); пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів;
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір та
звернутися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на приведення
роботи підконтрольної організації у
відповідність із вимогами
законодавства у майбутньому і є
обов'язковою до виконання. Що ж
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю, то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово відшкодовані шляхом
вимоги. Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення органу державного
фінансового контролю до суду з
відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів
дійшла висновку про наявність у органу
державного фінансового контролю права
заявляти вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути кошти на
відшкодування виявлених в ході
перевірки збитків.

В порядку адміністративного
судочинства може бути оскаржене лише
таке рішення, яке породжує
безпосередньо права чи обов'язки для
позивача.

У справі, яка розглядається,
фінінспекція пред'явила вимогу від
01.01.2013 року № 130-13/130 про усунення
порушень, виявлених під час ревізії.

При цьому пункти 5, 6 та 8 вимоги
вказують, зокрема, на необхідність
повернення зайво виплачених коштів,
або стягнути відповідно до статей 133 - 136
КЗпП кошти з винних осіб, що допустили
зайві грошові виплати.

Зважаючи на те, що збитки
відшкодовуються у судовому порядку за
позовом органу державного фінансового
контролю, правильність обчислення їх
розміру перевіряє суд, який розглядає
цей позов.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку щодо
необґрунтованості оскаржуваної
вимоги.

Помилковість мотивів прийняття рішень
судами попередніх інстанцій не є
підставою для скасування цих рішень,
оскільки це не призвело до прийняття
неправильного рішення.

Касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені як підстави для зміни,
скасування судового рішення, залишення
позовної заяви без розгляду або
закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Рівненській області
залишити без задоволення, постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 20.05.2013 року
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 04.09.2013 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: