Справа № 813/1703/14
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/1703/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючої судді Кухар Н.А.
секретар судового засідання
представника третьої особи 1 -
розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Держземагентства у
Львівській області, треті особи:
Годовицько-Басівська сільська рада
Пустомитівського району Львівської
області, Пустомитівська районна
державна адміністрація Львівської
області, Прокуратура Пустомитівського
району Львівської області про визнання
протиправними дій, визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Головного управління Держземагентства
у Львівській області, треті особи:
Годовицько-Басівська сільська рада
Пустомитівського району Львівської
області, Пустомитівська районна
державна адміністрація Львівської
області, Прокуратура Пустомитівського
району Львівської області, у якому
просив визнати протиправними дії,
визнати протиправним та скасувати
рішення Головного управління
Держземагентства у Львівській області
щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
площею 0,15 га для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, викладену у листі №01-16/4-5236 від
30.08.2013 року; зобов'язати Головне
управління Держземагенства у
Львівській області видати наказ про
надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,15 га для
ведення особистого селянського
господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області згідно раніше поданого
клопотання.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відмова відповідача у наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства площею 0,15 га на території
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, оформлена листом №01-16/4-5236 від
30.08.2013 року, є протиправною, оскільки
відсутні підстави відмови, передбачені
законодавством, а розпорядження, яким
мотивовано згадану відмову, скасовано
у судовому порядку.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав повністю, пояснення
надав аналогічні до викладеного у
позовній заяві. Просив позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача у судових
засідання проти позову заперечив з
підстав, викладених в письмовому
запереченні на позовну заяву. Зокрема,
зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ
Держземагентства України у Львівській
області з клопотанням про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,15 га для ведення
особистого селянського господарства
на території Годовицько-Басівської
сільської ради. Відповідач,
відмовляючи в наданні дозволу
позивачу, діяв відповідно до вимог
чинного законодавства, оскільки
надання такого дозволу ОСОБА_1 порушило
б права громадян, які отримали такий
дозвіл згідно розпорядження голови
Пустомитівської РДА від 02.03.2010 р. №124,
яке було чинним. У задоволенні
позовних вимог просив відмовити
повністю.

Відповідач явку уповноваженого
представника в судове засідання 09.12.2014
року не забезпечив, хоча повідомлявся
про дату, час і місце розгляду справи.
Про причини неявки суд не повідомив,
заяв про розгляд справи без участі
уповноваженого представника до суду не
подав, а тому суд ухвалив розглядати
справу без його участі.

Представник третьої особи
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві.

Треті особи - Пустомитівська районна
державна адміністрація Львівської
області та Прокуратура
Пустомитівського району Львівської
області явку уповноважених
представників в судове засідання не
забезпечили, належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, а тому суд ухвалив
розглядати справу без їх участі.

Суд, заслухав пояснення позивача та
представника третьої особи 1, дослідив
матеріали справи та подані документи,
всебічно і повно з'ясував всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінив
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору.

08 серпня 2013 року позивач звернувся до
Головного управління Держземагенства
у Львівській області з клопотанням про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність орієнтовною площею
0,15 га для ведення особистого
селянського господарства за рахунок
категорії земель згідно КВЦП з землі
сільськогосподарського призначення
(рілля), яка розташована за адресою
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту.

Головним управлінням Держземагенства
у Львівській області надано відповідь
у формі листа від 30 серпня 2013 року за
№01-16/4-5236 згідно якого позивачу
відмовлено у наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою про
надання у власність земельної ділянки
на території Годовицько-Басівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області за межами
населеного пункту у зв'язку з тим, що
розпорядженням Пустомитівської
районної державної адміністрації від 02
березня 2010 року № 124 «Про надання
дозволу на розробку проекту відведення
земельних ділянок у власність для
ведення особистого селянського
господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту» надано
дозвіл громадянам на розробку проекту
відведення земельних ділянок у
власність для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту. Зазначено,
що на час розгляду клопотання позивача,
розпорядження голови Пустомитівської
райдержадміністрації №124 від 02.03.2010
року було чинним та стосувалось тієї
самої ділянки про яку йдеться в
клопотанні.

Приймаючи рішення, суд виходив з
наступного.

Згідно з ст. 22 Земельного кодексу
України (надалі- ЗК України), землями
сільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури, у тому
числі інфраструктури оптових ринків
сільськогосподарської продукції, або
призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського
призначення належать: а)
сільськогосподарські угіддя (рілля,
багаторічні насадження, сіножаті,
пасовища та перелоги); б)
несільськогосподарські угіддя
(господарські шляхи і прогони,
полезахисні лісові смуги та інші
захисні насадження, крім тих, що
віднесені до земель
лісогосподарського призначення, землі
під господарськими будівлями і
дворами, землі під інфраструктурою
оптових ринків сільськогосподарської
продукції, землі тимчасової
консервації тощо).

Землі сільськогосподарського
призначення передаються у власність та
надаються у користування: а) громадянам
- для ведення особистого селянського
господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння та випасання
худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва; б)
сільськогосподарським підприємствам -
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва; в)
сільськогосподарським
науково-дослідним установам та
навчальним закладам, сільським
професійно-технічним училищам та
загальноосвітнім школам - для
дослідних і навчальних цілей,
пропаганди передового досвіду ведення
сільського господарства; г)
несільськогосподарським
підприємствам, установам та
організаціям, релігійним організаціям
і об'єднанням громадян - для ведення
підсобного сільського господарства; ґ)
оптовим ринкам сільськогосподарської
продукції - для розміщення власної
інфраструктури.

Земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
використовуються відповідно до
розроблених та затверджених в
установленому порядку проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь і
передбачають заходи з охорони земель.
Землі сільськогосподарського
призначення не можуть передаватись у
власність іноземцям, особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам та іноземним державам.

Абзацом першим частини сьомої статті 118
ЗК України, в редакції чинній на час
звернення позивача зі згаданим
клопотанням, передбачено, що
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Дана норма містить вичерпний перелік
підстав для відмови у наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки.

Відмова Головного управління
Держземагенства у Львівській області у
наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, яка викладена у
листі від 30 серпня 2013 року за №01-16/4-5236,
ґрунтується на тому, що Розпорядженням
голови Пустомитівської
райдержадміністрації №124 від 02.03.2010
року надано дозвіл громадянам на
розробку проекту відведення земельних
ділянок у власність, згідно із
додатком, для ведення особистого
селянського господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту.

Однак, стаття 118 Земельного кодексу
України не передбачає такої підстави
для відмови у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Відповідач не обґрунтував, якою нормою
чинного законодавства керувалось
Головне управління Держземагенства у
Львівській області при наданні 30.08.2013 р.
ОСОБА_1 відмови у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Позовна вимога про зобов'язання ГУ
Держземагентства у Львівській області
видати наказ про надання ОСОБА_1
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,15 га для ведення
особистого селянського господарства
на території Годовицько-Басівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області, згідно
раніше поданого клопотання до
задоволення не підлягає, оскільки
адміністративний суд не може підміняти
інший орган державної влади та
перебирати на себе повноваження щодо
вирішення питань, які віднесені до
компетенції цього органу державної
влади.

Згідно ч. 2 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд може вийти за межі
позовних вимог у разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Для захисту прав, свобод та інтересів
позивача та для реалізації завдань
адміністративного судочинства, слід
вийти за межі позовних вимог і прийняти
рішення, яким зобов'язати відповідача
повторно розглянути клопотання
позивача про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 0,15
га для ведення особистого селянського
господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
за межами населеного пункту.

Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства передбачає, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, позов слід задоволити частково.
Визнати протиправною відмову
Головного управління Держземагентства
у Львівській області у наданні ОСОБА_1
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,15 га для ведення
особистого селянського господарства
на території Годовицько-Басівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області, викладену у
листі від 30 серпня 2013 року за №01-16/4-5236.
Зобов'язати Головне управління
Держземагентства у Львівській області
повторно розглянути клопотання ОСОБА_1
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,15 га для
ведення особистого селянського
господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області. В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

З огляду на часткове задоволення
позовних вимог, судові витрати слід
розподілити між сторонами, стягнувши з
Державного бюджету України на користь
позивача 36 грн. 54 коп. сплаченого
судового збору.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправною відмову
Головного управління Держземагентства
у Львівській області у наданні ОСОБА_1
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,15 га для ведення
особистого селянського господарства
на території Годовицько-Басівської
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області, викладену у
листі від 30 серпня 2013 року за №01-16/4-5236.

Зобов'язати Головне управління
Держземагентства у Львівській області
повторно розглянути клопотання ОСОБА_1
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,15 га для
ведення особистого селянського
господарства на території
Годовицько-Басівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 36,54 грн. судового
збору.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Кухар Н.А.

Повний текст постанови виготовлено
11.12.2014 року.