Справа № 2а-3629/11
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
Справа № 95763/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 04.07.2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Тисменицької
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
стягнення недоплаченого розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,-

В С Т А Н О В
И В :

06.06.2011 року позивач ОСОБА_2 звернулася з
позовною заявою до управління праці та
соціального захисту населення
Тисменицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області (далі УПСЗН Тисменицької РДА
Івано-Франківської області), в якій
просила визнати неправомірними дії
відповідача та стягнути з УПСЗН
Тисменицької РДА Івано-Франківської
області на її користь недоплачений
розмір допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за 6
місяців, що передують даті звернення до
суду і до дати ухвалення судового
рішення по справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги,
посилається на те, що спірна допомога
повинна виплачуватись відповідно до
вимог ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» як застрахованій особі в
повному розмірі, а не за правилами ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Постановою Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від
04.07.2011 року відмовлено у задоволенні
позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням
суду першої інстанції, позивач - ОСОБА_2
оскаржила його в апеляційному порядку.
Вважає що при ухваленні оскаржуваної
постанови судом не в повній мірі і не
всебічно з'ясовані обставини справи,
таке рішення не відповідає нормам
матеріального права, так як не
дотримані норми процесуального права,
а тому просить її скасувати та ухвалити
рішення про задоволення позовних вимог
з підстав, викладених в апеляційній
скарзі.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглядає справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача,
вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» не встановлено конкретно
відповідно до якого прожиткового
мінімуму визначається розмір спірної
допомоги й прийшов до висновку, що
спірні правовідносини повинні
регулюватися ч.1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

З такими висновками колегія суддів не
погоджується з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
матір'ю малолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про народження. Відповідно
до наказу управління Державного
казначейства в Тисмицькому районі №42-В
від 28.07.2008 року позивачу надано
відпустку по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 28.07.2008
р. по 06.05.2011 р. Згідно довідок № 278, 279,
виданих позивачу 11.05.2011 року УПСЗН
Тисменицької РДА Івано-Франківської
області, вбачається, що ОСОБА_2 з липня
2008 року перебувала на обліку в УПСЗН
Тисменицької РДА Івано-Франківської
області та отримувала допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі 130 грн.
щомісячно.

Статтею 43 Закону України №2240-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

З аналізу норм Закону України за
№2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» вбачається, що підпунктом 5
пункту 23розділу ІІ Закону України від 28
грудня 2007 року за №107-VI «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» у Законі України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
внесено зміни, зокрема у статті 13 слова
"не застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування" було
виключено.

А підпунктом 7 п. 23 розділу ІІ вказаного
Закону частину першу статті 15 Закон
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» викладено в такій редакції
«Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень».

Пунктом 25 розділу ІІ Закону України від
28 грудня 2007 року за №107-VI із Закону
№2240-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» було
виключено статті 40- 44.

Рішенням Конституційного суд України
від 22.05.2008 року №10-рп/2008 визнано
неконституційними пункти 20-22 та
24-34розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», а як
вбачається з наведеного вище зміни до
ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» внесені
пунктом 23 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачено, що розділ ІІ цього Закону
діє до 31.12.2008 року.

Крім того, Постановою Верховного Суду
України від 25.12.2012 року встановлено, -
"до 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року №107-VI "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України" -
правовідносини щодо виплати допомоги
регулювалися Законом №2811-ХІІ, дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом №2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону №2240-III було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону №2811-ХІІ та Закону №2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону
№2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону №2240-III
було виключено статті 40- 44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року за №10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40- 44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону
№2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 №835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року №2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону №2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року №1751
саме на виконання Закону №2811-ХІІ (пункт
1). Новий акт уряду на виконання статті 45
Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися".

Оскільки ані Законом України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік", ані
іншими Законами, не встановлювалось на
2011 рік іншій, ніж у Законах №2811-ХII та
№2240-III розмір допомоги, а дії Законів
про бюджет діяли, відповідно, лише у 2009
та 2010 роках, спірні правовідносини з
01.01.2011 регулюються Законами №2811-ХII та
№2240-III, а положення Постанови КМУ № 1751
від 27.12.2001 в тій частині, в якій воно
суперечить названим законам,
застосовуватися не може. Отже, з 01.01.2011 у
відповідача виник обов'язок
здійснювати виплату державної
допомоги в розмірах, передбачених
Законами №2811-ХII та №2240-III.

Висновок суду першої інстанції, що
розмір щомісячної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку позивачу повинен
нараховуватися та виплачуватися в
розмірі 130 гривень щомісячно
відповідно до вимог Закону України
№2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки позивач є
застрахованою особою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, а тому на
відносини щодо нарахування та виплати
позивачу щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
України №2240-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
відповідно до ст.43 якого допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Слід зазначити, що звернення особи за
захистом порушеного права у сфері
публічно-правових відносин з
зазначенням способу, який, на думку
суду, не призводить до захисту права, не
може бути підставою для відмови в
позові, тобто в захисті права, що
порушується. Суд, встановивши
порушення вимог законодавства, має
захистити права та охоронювані законом
інтереси, самостійно обравши спосіб,
який би гарантував дотримання і захист
прав, свобод, інтересів від порушень з
боку суб'єктів владних повноважень,
коли ці порушення ще не припинені
(ст.ст.7,8,11, ч.4 ст.112, ст.162 КАС України).

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню про визнання
дій відповідача протиправними та
зобов'язання його здійснити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст. 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», з
урахуванням раніше виплачених сум за
період з 06.12.2010 року до досягнення
дитиною трьохрічного віку - 06.05.2011 року.

За змістом п.3 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання про порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення спору по суті,
відтак оскаржувана постанова підлягає
скасування з прийняттям нової
постанови, якою позовні вимоги слід
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 197, 198, 202, ст.205,
207, 254 КАС України, суд апеляційної
інстанції, -

П О С Т А Н О
В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від
04.07.2011 року у справі № 2а-3629/11 скасувати
та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Тисменицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області щодо відмови ОСОБА_2 у
перерахунку та виплаті державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Тисменицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області провести на користь ОСОБА_2
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 06.12.2010 року
до 06.05.2011 року у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом відповідно до
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», з
урахуванням проведених виплат.

Постанова касаційному оскарженню не
підлягає.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Головуюча-суддя :
Хобор Р.Б.

Судді :
Попко Я.С.

Сеник Р.П.