Справа № 2а-1679/10/1470
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/26089/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції Миколаївської області
Державної податкової служби на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15.06.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2012 по
справі №2а-1679/10/1470 за позовом
Фермерського господарства
«Чорноока-Агро» до Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції Миколаївської області
Державної податкової служби про
визнання протиправними дій та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15.06.2010,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21.03.2012, позовні вимоги Фермерського
господарства «Чорноока-Агро» до
Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції Миколаївської
області Державної податкової служби,
яка є правонаступником Державної
податкової інспекції Жовтневого
району Миколаївської області про
визнання протиправними дій та
скасування податкового
повідомлення-рішення - задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 17.02.2010
№/0 про нарахування Фермерському
господарству «Чорноока-Агро»
податкового зобов'язання з орендної
плати з юридичних осіб на суму 10485,06грн.
В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач 05.04.2012
звернулась з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який ухвалою від 15.05.2012 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від
15.06.2010 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2012,
прийняти нову постанову про відмову у
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, статті 13 Закону України «Про
плату за землю», статті 31 Закону
України «Про оренду землі», статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією Жовтневого району
Миколаївської області проведено
документальну невиїзну перевірку
Фермерського господарства
«Чорноока-Агро» та встановлено
заниження податкового зобов'язання з
орендної плати за землю на суму
6990,04грн., у зв'язку зі зменшеним ним
розрахунку орендної плати за землю
протягом 2008 та 2009 років з 35,17га до 14,1га.

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією Жовтневого
району Миколаївської області прийняте
податкове повідомлення-рішення від
17.02.10 №000251501/0, яким позивачу грошове
зобов'язання з орендної плати за землю
на суму 10485,06грн., у тому числі за
основним платежем - 6990,04грн., за
штрафними санкціями - 3495,02грн.

Відповідно до частин першої та другої
статті 84 Земельного кодексу України у
державній власності перебувають усі
землі України, крім земель комунальної
та приватної власності. Право
державної власності на землю
набувається і реалізується державою
через органи виконавчої влади
відповідно до повноважень, визначених
цим Кодексом.

Згідно з пунктом «а» статті 17
Земельного кодексу України до
повноважень місцевих державних
адміністрацій у галузі земельних
відносин належить, зокрема,
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до частини першої та
третьої статті 2 Закону України «Про
плату за землю» використання землі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель. За земельні ділянки,
надані в оренду, справляється орендна
плата.

Граничний розмір орендної плати за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності,
встановлено Закону України «Про оренду
землі» та є обов'язковим при укладанні
відповідних договорів.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про
плату за землю» підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру, а
орендної плати за земельну ділянку, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, - договір оренди такої
земельної ділянки.

Відповідно до частини першої та
четвертої статті 21 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата - це платіж,
який орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.

Судами встановлено, що засновником та
керівником Фермерського господарства
«Чорноока-Агро» ОСОБА_1 та Жовтневою
районною державною адміністрацією
укладено договір від 13.05.2005 №549 про
оренду земельної ділянки площею 35,17га
із земель запасу в межах території
Грейгівської сільської ради. Зазначена
земельна ділянка використовувалася у
складі Фермерського господарства
«Чорноока-Агро».

Розпорядженням Жовтневої районної
державної адміністрації від 08.07.2008
№512-р передано у приватну власність
громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
земельну ділянку загальною площею
21,07га за рахунок земельної ділянки, яка
знаходилася в оренді ОСОБА_1 та
використовувалася у складі
Фермерського господарства
«Чорноока-Агро».

Громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
вересні 2008 року отримано державні акти
про права власності на земельні
ділянки загальною площею 21,07га.

Таким чином, зважаючи на те, що право
державної власності на земельну
ділянку 21,07га., яка перебувала в
користуванні у Фермерського
господарства «Чорноока-Агро»,
припинилося, а Жовтнева районна
державна адміністрація не могла
здійснювати розпорядження відповідною
ділянкою, площа земельної ділянки, яку
орендує ОСОБА_1, зменшилася з 35,17га до
14,1га.

З другого півріччя 2008 року позивачем
сплачувалася орендна плата за землю із
розрахунку 14,1га.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про
оренду землі» зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку.

З урахуванням зазначеного, між
Фермерським господарством
«Чорноока-Агро»а Жовтневою районною
державною адміністрацією підписано
додаткову угоду до договору оренди від
13.04.05 №549, якою уточнено площу
орендованої земельної ділянки.

За встановлених обставин, колегія
суддів погоджується з висновками судів
першої та апеляційної інстанцій, що у
Фермерського господарства
«Чорноока-Агро» відсутній обов'язок
сплачувати орендну плату за земельну
ділянку, яка вибула з його користування
та перейшла у приватну власність
фізичних осіб.

Враховуючи викладене та з огляду на
положення частини другої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо перегляду судом
касаційної інстанції рішення суду
першої та апеляційної інстанцій у
межах касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що висновки судів
попередніх інстанцій щодо
неправомірності податкового
повідомлення-рішення від 17.02.2010
№/0 є правильними.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
першої та апеляційної інстанцій при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції Миколаївської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15.06.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2012 по
справі №2а-1679/10/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв