Справа № 805/11085/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

03 грудня 2014 року м. Київ
К/800/50532/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О., Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі міста Донецька
(далі - УПФ) про скасування вимоги, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року, -

встановив:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому просив
скасувати вимогу УПФ № Ф-1719 від 03.05.2013
про сплату боргу в сумі 7464,68 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що він
одночасно є пенсіонером за віком за
вислугою років та фізичною
особою-підприємцем, який обрав
спрощену систему оподаткування, а
відтак згідно частини 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VI), у редакції на час виникнення
спору, звільнений від сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2013
року позов задоволено. Скасовано
вимогу УПФ № Ф-1719 від 03.05.2013 про сплату
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_4 недоїмки в
розмірі 7464,68 грн.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року постанову суду першої
інстанції скасовано. Прийнято нову
постанову про відмову у задоволенні
позову.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_4
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить його скасувати як таке,
що ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права і правової
оцінки обставин у справі у межах,
визначених статтею 220 КАС України,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_4 є пенсіонером за
віком, що підтверджується посвідченням
№ 171088, та отримує пенсію, призначену
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин.

З травня 2011 року позивач є платником
єдиного податку та перебуває на
спрощеній системі оподаткування.

03.05.2012 УПФ прийняло вимогу № Ф-1719 про
сплату позивачем недоїмки в сумі 7464,68
грн., яка є спірною у цій справі.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
призначення пільгової пенсії за
вислугу років відповідно до Закону №
2262-ХІІ жодним чином не позбавляє
позивача права бути звільненим від
сплати єдиного внеску на підставі
частини 4 статті 4 Закону № 2464-VI,
оскільки зазначена норма не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати цього
платежу всіх пенсіонерів за віком, яким
є позивач.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з
наступного.

Право чоловіків на пенсію за віком, що
передбачене частиною 1 статті 12 Закону
України від «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) та
частиною 1 статті 26 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV) у
редакціях, чинних на час вчинення
спірних відносин, пов'язується,
зокрема, з досягненням 60 років.

Згідно зі статтею 1 Закону № 2262-ХІІ
особи офіцерського складу, прапорщики
і мічмани, військовослужбовці
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особи, які мають
право на пенсію за цим Законом при
наявності встановленої цим Законом
вислуги на військовій службі, службі в
органах внутрішніх справ і в державній
пожежній охороні, службі в Державній
службі спеціального зв'язку та захисту
інформації України, в органах і
підрозділах цивільного захисту,
податкової міліції, Державної
кримінально-виконавчої служби України
мають право на довічну пенсію за
вислугу років.

Відповідно до пункту «б» статті 12
Закону № 2262-ХІІ право на пенсію за
вислугу років мають особи офіцерського
складу, прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особи начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ, звільнені зі служби за вислугу
років, за віком, за станом здоров'я, у
зв'язку із скороченням штатів або
організаційними заходами і які на день
звільнення досягли 45-річного віку, а ті
з них, що є інвалідами війни, -
незалежно від віку, і мають загальний
трудовий стаж 25 календарних років і
більше, з яких не менше 12 календарних
років і 6 місяців становить військова
служба або служба в органах внутрішніх
справ.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4
Закону № 2464-VI, платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, у
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

За приписами частини 4 статті 4 цього
Закону (зі змінами та доповненнями,
внесеними Законом № 3609-VI, які набули
чинності 6 серпня 2011 року), особи,
зазначені у пункті 4 частини 1 цієї
статті, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд дійшов висновку, що фізичні особи,-
підприємці, яким призначено пенсію за
вислугу років відповідно до Закону №
2262-XII і які обрали спрощену систему
оподаткування, не звільняються від
сплати за себе єдиного внеску на
підставі частини 4 статті 4 Закону №
2464-VІ. Тобто, від сплати за себе єдиного
внеску звільняються лише ті фізичні
особи - підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування і є пенсіонерами
за віком.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду також
погоджується з таким висновком суду
апеляційної інстанції і доводи
касаційної скарги його не
спростовують.

Аналогічний висновок щодо
застосування вищезазначених норм
матеріального права міститься у
постанові Верховного Суду України №
21-59а14 від 15.04.2014.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді