Справа № 9101/8365/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2011 р. справа № 2а-1580/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Жовтневому
районі м. Кривого Рогу на постанову
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу від 03 листопада 2010 року у справі №
2а-1580/10 за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Жовтневому районі м. Кривого
Рогу про зобов'язання здійснити
перерахунок щомісячної державної
соціальної допомоги "Дітям війни", -

ВСТАНОВИЛА:

13.07.2010 р. позивач звернувся до
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу з позовом до Управління
Пенсійного фонду України
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області про
зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги "Дітям війни" та просить
винести рішення на його користь
заборгованості по недоплаті
щомісячної соціальної допомоги за
період з 01.01.2009 року по 30.07.2010 року у
розмірі 1892,40 грн.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 03 листопада 2010 року
позовні вимоги задоволено частково,
визнано бездіяльність відповідача
щодо нездійснення перерахунку та
виплати позивачу підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за
період з 01.01.2009 року по 30.07. 2010 року в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
-неправомірною ; зобов'язано
відповідача провести позивачу
нарахування та виплату щомісячної
доплати до пенсії відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
передбаченого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, з 01.01.2009 року
по 30.07.2010 року, з урахуванням сум,
виплачених за цей період. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з бюджету Жовтневого району м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області на користь позивача судові
витрати по сплаті судового збору у сумі
3 грн.40 коп.

Відповідач, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу, у
якій посилаючись на те, що судом першої
інстанції під час розгляду даної
справи було зроблено висновки, які
суперечать фактичним обставинам
справи, що призвело до неправильного
застосування судом першої інстанції
норм чинного матеріального права, та
постановлення судом рішення у даній
справі з порушенням норм чинного
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції у даній
адміністративній справі та ухвалити у
справі нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволені заявлених ним
позовних вимог у повному обсязі.

Позивач рішення суду першої інстанції
не оскаржив, проти апеляційної скарги
не заперечив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
скасуванню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач народилася
13.05.1940 р., і відповідно до вимог ст. 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», який набрав чинності з
01.01.2006 року, позивач набув статус
«дитини війни», що надає йому право на
отримання пільг та державної
соціальної підтримки, встановлених
Законом України «Про соціальний
захист дітей війни», у тому числі і ст. 6
вказаного Закону, якою встановлено
право на підвищення пенсії, яка
нараховується та сплачується особам,
які мають статус «дитини війни», на 30%
мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів даної адміністративної
справи вбачається, що позивач
перебуває на обліку в Управління
Пенсійного фонду України
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області, яким
позивачу, як особі з статусом «дитини
війни»у 2006, 2007 році не призначалося, не
нараховувалося та не виплачувалося
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», яке повинно було бути
розраховане виходячи із мінімального
розміру пенсії за віком, а у 2008 році
вказаний вид підвищення до пенсії
призначався позивачу та виплачувався
частково у розмірі 10%.

Вирішуючи позовні вимоги щодо 2007 року,
районний суд зазначив, що дію ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" на 2007 рік було зупинено ст.
111 Закону України від 19.12.2006 "Про
Державний бюджет України на 2007 рік" (з
урахуванням положень п. 12 ст. 71 цього
Закону) та визначено, що у 2007 році
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту") у розмірі 50% від
розміру надбавки, встановленої для
учасників війни.

Разом з тим, Рішенням Конституційного
Суду України від 09.07.2007 № 6-рн/2007 (справа
про соціальні гарантії громадян)
визнані неконституційними положення п.
12 ст. 71 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік" щодо
зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Правові підстави вирішення позовних
вимог щодо 2008 року також були правильно
визначені судом попередньої інстанції,
який керувався нормами ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" та рішеннями Конституційного
суду України.

Так, Законом України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" від 28.12.2007 р. внесено
зміни до Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", зокрема статтею 6
вказаного Закону після внесення змін
передбачалось, що дітям війни до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів
вважає, що дії відповідача щодо не
нарахування та невиплати позивачу
щомісячної соціальної допомоги у
періоди з 01.01.2009 року по 30.07.2010 року є
протиправними.

Щодо інших періодів, то протиправність
дій відповідача відсутня, оскільки він
діяв згідно чинного законодавства за
відсутності рішень Конституційного
Суду щодо неконституційності норм
законів про Державний бюджет.

Отже, судом правомірно покладено на
Управління Пенсійного фонду обов'язок
зробити перерахунок пенсії та
правильно визначено початкову та
кінцеву дати здійснення такого
перерахунку.

Крім того, колегія суддів дійшла
висновку, що вимоги позивача про
покладення на ПФУ обов'язку
здійснювати нарахування та виплату
підвищення до пенсії на невизначений
строк, не підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст.
2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Закон не передбачає можливості щодо
захисту прав особи від порушень, що, на
думку позивача, можуть виникнути у
майбутньому.

Доводи апелянта стосовно того, що УПФУ
є неналежним відповідачем, оскільки
відповідні бюджетні кошти відсутні, не
приймаються, виходячи з такого.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п.15 Положення «Про
Пенсійний фонд України», Пенсійний
фонд України здійснює свої
повноваження через створенні в
установленому порядку територіальні
управління

Надання дітям війни соціальної
підтримки є державною програмою
соціальної допомоги, яка згідно ст. 87
Бюджетного кодексу України
відноситься до видатків Державного
бюджету, а Пенсійний фонд України
згідно ст. 21 Бюджетного кодексу України
є розпорядником бюджетних коштів для
здійснення програми соціальної
підтримки дітям війни та відповідно до
ч. 4 ст. 22 Бюджетного кодексу України
розробляє план своєї діяльності
відповідно до завдань та функцій,
визначених нормативно-правовими
актами, виходячи з необхідності
досягнення конкретних результатів за
рахунок бюджетних коштів, а також
розробляє на підставі плану діяльності
проект кошторису та бюджетні запити і
подає їх до Мінфіну України чи
місцевому фінансовому органу,
затверджує кошториси розпорядників
бюджетних коштів ніжчого рівня (до яких
відноситься і відповідач) та інше.

Вищенаведені норми свідчать про те, що
обов'язок по нарахуванню та вчинення
дій по виплаті доплати до пенсії
позивача (який має статус дитини війни),
яка передбачена ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей
війни»-покладено на відповідні
територіальні управління Пенсійного
фонду України за місцем проживання
позивача.

Доводи апеляційної скарги про
неможливість застосування до спірних
правовідносин розміру мінімальної
пенсії за віком, оскільки це суперечить
вимогам статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»- колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»визначає, що дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної
пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи судом
розмір мінімальної пенсії за віком
визначався згідно ст. 28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування»та дорівнював
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 Закону України
«Про прожитковий мінімум»від 15 липня
1999 року, прожитковий мінімум
застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком.

Посилання апелянта на норми постанови
Кабінету Міністрів України № 530 "Про
деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян" також не
приймаються колегією суддів, як такі,
що не відповідають нормам ч. 2 ст. 9 КАС
України, згідно якої визначено
пріоритет Закону над підзаконним
нормативним актом.

Дослідивши обставини, справи та доводи
сторін стосовно застосування строків
звернення до суду, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Що звернення особи до 09 вересня 2010 року
до місцевого загального суду з
позовною заявою в межах строку,
визначеного Цивільним процесуальним
кодексом України, яка не була
розглянута у зв'язку з ухваленням
Конституційним Судом України рішення
від 09 вересня 2010 року № 19-рп/2010 у справі
за конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо підвідомчості справ,
пов'язаних із соціальними виплатами», є
поважною причиною пропуску строку
звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Оскільки доводи апеляційної скарги
відповідача спростовуються зазначеним
вище та дослідженими судом доказами,
вони не можуть бути підставою для
скасування постанови суду та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Жовтневому
районі м. Кривого Рогу- залишити без
задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 03 листопада 2010 року
-без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту постановлення, ухвала
оскарженню не підлягає .

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов