Справа № 361/6739/14-а
Суддя: Пухна О. М.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Срава № 361/6739/14-а
Провадження № 2-а/361/362/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді
– Пухної О.М.

при секретарі -
Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
соціального захисту населення
Броварської міської ради Київської
області про визнання дій та
бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов’язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вказаним позовом,
обґрунтовуючи його тим, що вона є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІ
групи й на підставі ст. 14 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» віднесена
до категорії 1 осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на:

- отримання одноразової компенсації за
втрату здоров’я як інвалід ІІ групи з
числа учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, яка стала
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат.

- отримання щорічної допомоги на
оздоровлення як інвалід ІІ групи, з
числа учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі
5 мінімальних заробітних плат;

Оскільки їй стало відомо про те, що
Управлінням соціального захисту
населення Броварської міської ради
Київської області порушуються її права
на отримання вищевказаної компенсації
та допомоги, вона 23 травня 2014 року
звернулася до відповідача із заявою
щодо надання розгорнутої довідки про
розміри нарахованих та виплачених
заявнику сум одноразової компенсації
та щорічної допомоги на оздоровлення
за період з 1996 року по 2013 рік включно та
у разі недоплати їх просила здійснити
перерахунок й виплатити різницю
вказаної доплати і компенсації.

30 травня 2014 року Управління
соціального захисту населення
Броварської міської ради Київської
області надало відповідь, що з 01
листопада 2002 року заявник перебуває на
обліку в Управлінні як одержувач
компенсаційних виплат. Повідомило, що
одноразова компенсація за шкоду,
заподіяну здоров’ю, була їй нарахована
в розмірах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від 26
липня 1996 року та виплачена в січні 2012
року в сумі 284 грн. 40 коп. Щорічна
допомога на оздоровлення
виплачувалася ОСОБА_1 з 01 листопада 2002
року по 31 грудня 2004 року в розмірах,
визначених постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року №
836, в сумі 26 грн. 50 коп. щорічно. Допомога
на оздоровлення в розмірах, визначених
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562, виплачувалася
позивачу з 01 січня 2005 року по 31 грудня
2011 року, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, в
сумі 100 грн. щорічно, а за 2012 рік була
виплачена, як учаснику ліквідації 1
категорії в сумі 120 грн. У 2013 році
допомога на оздоровлення не
виплачувалася, так як з письмовою
заявою щодо її виплати ОСОБА_1 не
зверталася.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1
звернулась до суду із вказаним позовом
та просила суд:

– визнати незаконними дії
Управління соціального захисту
населення Броварської міської ради
Київської області щодо застосування
ним під час нарахування/перерахунку
позивачу одноразової компенсації та
щорічної допомоги на оздоровлення за
період з 01 листопада 2002 року і до
моменту розгляду справи положень
Бюджетних законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів, якими у
порушення та розріз встановлених
Конституцією і Законами України вимог
і норм, визначено значно менші розміри
вказаних компенсаційних виплат для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, ніж
передбачені ст.. 48 Закону України № 796
для відповідних категорій громадян;

– визнати протиправною
бездіяльність та зобов’язати
Управління соціального захисту
населення Броварської міської ради
Київської області здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
їй одноразову компенсацію за втрату
здоров’я як інваліду ІІ групи з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, яка стала
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат, з урахуванням
виплаченої суми одноразової
компенсації;

– визнати протиправною бездіяльність
та зобов’язати Управління соціального
захисту населення Броварської міської
ради Київської області здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
їй щорічну допомогу на оздоровлення як
інваліду ІІ групи, з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в розмірі 5
мінімальних заробітних плат в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 01 листопада 2002
року і до моменту розгляду даної
справи, з урахуванням виплачених сум
щорічної допомоги на оздоровлення;

- зобов’язати Управління
соціального захисту населення
Броварської міської ради Київської
області в подальшому нараховувати та
виплачувати позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення у розмірі не нижчому 5
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених Законм № 796 у
редакції діючих Законів № 230/96 від 06
червня 1996 року, № 563 від 25 березня 1999
року, № 2638 від 11 липня 2001 року та
пов’язаними із ним Законів;

- стягнути з Управління
соціального захисту населення
Броварської міської ради Київської
області на користь ОСОБА_1 суму боргу за
компенсаційними виплатами.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 у судове засідання не
з’явилися, у прохальній частині
позовної заяви зазначили прохання
слухати справу за їх відсутності.

Представник відповідача – ОСОБА_3 у
залі суду позов не визнала та
заперечувала проти його задоволення,
мотивуючи тим, що одноразова
компенсація за шкоду, заподіяну
здоров’ю, була нарахована позивачу в
розмірах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від 26
липня 1996 року та виплачена в січні 2012
року в сумі 284 грн. 40 коп. Щорічна
допомога на оздоровлення
виплачувалася ОСОБА_1 з 01 листопада 2002
року по 31 грудня 2004 року в розмірах,
визначених постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року №
836 в сумі 26 грн. 50 коп. щорічно та з 01
січня 2005 року по 31 грудня 2012 року в
розмірах визначених постановою
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року № 562, виплачувалася позивачу з 01
січня 2005 року по 31 грудня 2011 року, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 2 категорії, в сумі 100 грн.
щорічно, за 2012 рік була виплачена, як
учаснику ліквідації 1 категорії в сумі
120 грн.

За 2013 рік допомога на оздоровлення не
виплачувалася, так як з письмовою
заявою щодо її виплати ОСОБА_1 не
зверталася.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
інвалідом ІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, захворювання якої
пов’язане з роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується посвідченням
серії ААЖ № 389159, виданим 16 вересня 2011
року Пенсійний фондом України (а.с. 11).

Статус ОСОБА_1 як учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
підтверджується посвідченням
(категорії 1) серії А № 423780, виданим 07
квітня 2006 року Київською
облдержадміністрацією та довідкою
Обласної спеціалізованої МСЕК серії
КИО-І № 260248, виданої 31 березня 2006 року,
про те, що вона була безпосередньо
зайнята на роботах по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
(а.с. 12).

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб’єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють чи прийняті (вчинені)
вони зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано: обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несправедливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України.

У ст. 62 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що порядок
застосування цього Закону
визначається Кабінетом Міністрів
України, рішення якого, відповідно до
статті 117 Конституції України, є
обов’язкові для виконання.

Відповідно до статті 63 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов’язаних з його
реалізацією, здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету.

Судом встановлено, що позивачу була
нарахована та виплачена щорічна
допомога на оздоровлення як інваліду
ІІ групи, з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
з 2002 по 2004 рік в розмірах передбачених
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» 2 категорії в сумі по 26 грн.
70 коп., а з 2005 по 2011 рік в розмірах
передбачених постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» 2 категорії в сумі по 100 грн.
00 коп. щорічно, за 2012 рік, як учаснику
ліквідації 1 категорії в сумі 120 грн. 00
коп.

Із довідки № 01-12/3683, виданої 19 вересня
2014 року Управлінням соціального
захисту населення Броварської міської
ради Київської області, видно, що
одноразова компенсація за втрату
здоров’я як інваліду ІІ групи з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС була нарахована
та виплачена ОСОБА_4 в січні 2012 року у
сумі 284 грн. 40 коп. (а.с.21).

Статтею 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визначено, що конкретні
розміри всіх доплат, пенсій і
компенсації підвищуються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у
разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи викладене, виходячи із
зазначених приписів Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи» та Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приходить до висновку, що
дані правовідносини в частині
призначення та виплати позивачу
одноразової компенсації, повинні
вирішуватися з урахуванням Рішенням
Конституційного Суду України від 26
грудня 2011 року № 20-рп/2011.

Згідно із пунктом 4 розділу VII
«Прикінцеві положення» Закону у 2011
році норми і положення статей 39, 50, 51, 52,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

У ст. 63 вищевказаного Закону
передбачено, що фінансування витрат,
пов’язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок державного
бюджету. Виконання цього Закону
повністю залежить від фінансових
ресурсів доходної частини державного
бюджету України.

Розміри соціальних виплат залежать від
соціально-економічних можливостей
держави, проте мають забезпечувати
конституційне право кожного на
достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї, гарантоване статтею 48
Конституції України.

Відповідно до статті 87 Бюджетного
кодексу України видатки на державні
програми з ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи та
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, здійснюються у
встановленому порядку за рахунок
наявних надходжень до загального Фонду
державного бюджету в межах обсягів
призначень, передбачених у державному
бюджеті України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) пункту 4 розділу VII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про державний бюджет України на 2011
рік» підтверджено право Кабінету
Міністрів України, як державного
органу, що має забезпечувати
реалізацію встановлених законами
України соціальних прав громадян, на
визначення механізму реалізації
законів України, в тому числі
встановлення порядку та розміру
соціальних виплат виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № З-рп/2012
підтверджується, що державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії можуть бути визначені як
законами України, так і іншими
нормативно-правовими актами, зокрема
актами Кабінету Міністрів України.

Отже, зміна механізму нарахування
певних видів соціальних виплат та
допомоги є конституційно допустимою до
тих меж, за якими ставиться під сумнів
сама сутність змісту права на
соціальний захист.

Конституцією України органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених Конституцією України
межах і відповідно до законів України
та зобов’язані діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України (частина друга статті 6, частина
друга статті 19); Кабінет Міністрів
України у своїй діяльності керується
Конституцією та законами України,
здійснює визначені Конституцією та
законами України повноваження, видає
постанови і розпорядження в межах
своєї компетенції (частина третя
статті 113, пункт 10 статті 116, частина
перша статті 117).

Оцінивши досліджені у судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку про
правомірність дій суб’єкта владних
повноважень та необґрунтованість
заявлених позивачем вимог, а тому суд
вважає за необхідне в задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

На підставі викладеного вище,
керуючись ч. 2 ст. 11, ст. ст. 71, 87, 94, 160– 163
КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління соціального захисту
населення Броварської міської ради
Київської області про визнання дій та
бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов’язання
вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Броварський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
Пухна О. М.