Справа № 359/10026/14-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Яковлєва Л. В.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

03 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Бєлової
Л.В.

суддів: Гром Л. М.,

Вівдиченко Т.
Р.

при секретарі: Корінець Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, в порядку ч.1 ст. 41
КАС України апеляційну скаргу позивача
- ОСОБА_3 на постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 30 жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Бориспільської міської ради
Київської області про визнання
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т
А Н О В И В:

У жовтні 2014 року позивач - ОСОБА_3
звернулась до Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Бориспільської міської ради
Київської області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Бориспільської міської ради Київської
області щодо відмови у нарахуванні,
перерахунку та виплаті одноразової
допомоги у розмірі 3 (трьох)
мінімальних заробітних плат та
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 4 (чотирьох) мінімальні
заробітних плат відповідно до ст. ст. 36,
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»;

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Бориспільської міської ради Київської
області здійснити нарахування,
перерахунок та виплату одноразової
допомоги у розмірі 3 (трьох)
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст. 36 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Бориспільської міської ради Київської
області здійснити нарахування,
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі 4
(чотирьох) мінімальні заробітних плат
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
2000 року до моменту ухвалення рішення, з
урахуванням виплачених сум.

Постановою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 30.10.2014 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням суду першої інстанції,
позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій апелянт просить оскаржувану
постанову скасувати та ухвалити по
справі нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, у зв'язку з порушенням судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити розгляд апеляційної скарги
за відсутності представників сторін.

Згідно з ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позовних за
період з 01.01.2000 року по 01.04.2014 року -
скасувати та постановити ухвалу, якою
у цій частині позовні вимоги - залишити
без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати постанову суду і
залишити позовну заяву без розгляду
або закрити провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є громадянкою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1
категорії, що підтверджується копією
посвідчення серії НОМЕР_1 (а. с. 9).

Відповідно до копії посвідчення серії
НОМЕР_2, з 26.01.2000 року позивачу
встановлена ІІ група інвалідності
внаслідок захворювань, пов'язаних із
роботами по ліквідації на ЧАЕС (а. с. 9).

В подальшому, позивачу встановлено ІІІ
групу інвалідності внаслідок
захворювань, пов'язаних із роботами по
ліквідації на ЧАЕС, що підтверджується
копією довідки спеціалізованої МСЕК
серії КИО - І № 216436 від 16.11.2004 року (а. с.
10).

23.05.2014 року представник позивача
звернувся до Управління праці та
соціального захисту населення
Бориспільської міської ради Київської
області із заявою про нарахування,
перерахунок та виплату відповідних
допомог за період з 1996 року по 2013 рік (а.
с. 5).

За результатами розгляду вказаної
заяви, за період з 1996 року по 2013 рік
відповідач відмовив представнику
позивача у вищезазначеному
перерахунку та виплаті і повідомив, що
виплати зазначеної допомоги
здійснюються відповідно до
законодавства, з урахуванням постанов
Кабінету Міністрів України (а. с. 6-7).

При ухваленні постанови, суд першої
інстанцій дійшов вірного висновку щодо
відмови у задоволенні позовних вимог
про нарахування, перерахунок та
виплату одноразової допомоги у розмірі
трьох мінімальних заробітних плат
відповідно до ст. 36 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які евакуйовані, відселені
(відселяються) або самостійно
переселилися (переселяються)
відповідно до статті 4 цього Закону на
нове місце проживання, надаються такі
компенсації та пільги: виплата
одноразової допомоги у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат на кожного
члена сім'ї.

З огляду на зазначене, позовні вимоги
про нарахування, перерахунок та
виплату одноразової допомоги у розмірі
3 (трьох) мінімальних заробітних плат
згідно ст. 36 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - є безпідставним, оскільки
матеріалами справи не підтверджується,
що ОСОБА_3 має статус громадянки, яка
евакуйована або відселена чи
самостійно переселилися на нове місце
проживання.

Проте, колегія суддів вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції щодо відмови у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 за період з 01.01.2000
року по 01.04.2014 року, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Як зазначалось раніше, з 1996 року ОСОБА_3
є громадянкою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(а. с. 9).

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу, що Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року встановлено
розміри і визначено порядок виплати
щорічної допомоги на оздоровлення
згідно ст. 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

З матеріалів справи вбачається, що
фінансування зазначених виплат
позивачу, передбачених Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
здійснювалось з урахуванням постанов
Кабінету Міністрів України.

Отже, колегія суддів вважає, що позивач
повинен був звернутись до суду за
захистом порушених прав, свобод та
інтересів з моменту зменшення
відповідних сум соціальної допомоги,
передбаченої ст. 48 вказаного вище
Закону.

Проте, позивач звернувся до
адміністративного суду 02.10.2014 року, що
підтверджується штампом вхідної
кореспонденції Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
№ 19810 (а. с. 1).

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що ОСОБА_3 пропустила
шестимісячний строк звернення до
адміністративного суду, а тому
постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 30.10.2014 року в частині відмови у
задоволенні позовних ОСОБА_3 за період
з 01.01.2000 року по 01.04.2014 року - необхідно
скасувати та постановити ухвалу, якою у
цій частині позовні вимоги - залишити
без розгляду.

Також, суд апеляційної інстанції
вважає, що позовні вимоги позивача за
період з 02.04.2014 року до моменту
ухвалення судового рішення - є
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
представник позивача звернувся до
Управління праці та соціального
захисту населення Бориспільської
міської ради Київської області із
заявою про перерахунок відповідних
соціальних виплат саме за період з 1996
року по 2013 рік (а. с. 5).

Проте, колегією суддів встановлено, що
позивач не звертався до відповідача із
заявою щодо перерахунку відповідних
соціальних виплат за 2014 рік.

Таким чином, в матеріалах справи
відсутні підтвердження, що у 2014 році
відповідачем порушені прав та інтереси
ОСОБА_3 щодо нарахування, перерахунку
та виплати щорічної допомоги, а тому
судом першої інстанції вірно
відмовлено у задоволенні позовних
вимог за період з 02.04.2014 року до моменту
ухвалення судового рішення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Згідно ч. 1 ст. 203 КАС України постанова
або ухвала суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
або провадження у справі закривається
з підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга позивача підлягає частковому
задоволенню, а оскаржувана постанова
суду першої інстанції - скасуванню в
частині відмови в задоволенні вимог за
період з 01.01.2000 року по 01.04.2014 року з
подальшим залишенням без розгляду
вказаних вимог. В решті постанова
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 155, 160, 198, 203, 205, 207 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на
постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 30 жовтня 2014 року - задовольнити
частково.

Постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 30 жовтня 2014 року в частині відмови
у задоволенні позовних ОСОБА_3 за
період з 01.01.2000 року по 01.04.2014 року -
скасувати та постановити ухвалу, якою
позовні вимоги у цій частині - залишити
без розгляду.

В решті Постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 30 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Л.В. Бєлова

Судді:
Л. М. Гром,

Т. Р. Вівдиченко

.

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Вівдиченко Т.Р.