Справа № 738/2802/14-а
Суддя: Савченко О. А.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 738/2802/14-а
№ провадження 2-а/738/36/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року
Менський
районний суд Чернігівської області у
складі:

головуючого – судді: Савченка О.А.

з участю

секретаря: Мойсієнко О.І.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до відділу державної
виконавчої служби Менського районного
управління юстиції Чернігівської
області про скасування постанов та
зобов’язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом посилаючись на те, що 06.11.2014
року він отримав постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження та постанову про
розшук майна боржника, що були винесені
державним виконавцем відділу ДВС
Менського РУЮ. 04.11.2014 року при
примусовому виконання постанови про
накладення на нього адміністративного
стягнення. Вважає дії державного
виконавця неправомірними, так як
постанова за якою його визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення від 14.06.2012 року ним була
оскаржена до Генеральної прокуратури
України. Про результати її розгляду
його до цих пір не повідомили. Крім
того, йому не було відомо про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню постанови ДАІ,
копія відповідної постанови на його
адресу не надсилалася. Також, державним
виконавцем при винесенні оскаржуваних
ним постанов було порушено норми ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження» так, як вартість його
автомобіля значно більша ніж сума
стягнення. В зв’язку з викладеним.
просить скасувати постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження та постанову про
розшук майна боржника

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі з
підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
пояснив, що у нього на виконанні
знаходиться виконавче провадження по
примусовому виконанні постанови № вк1
№058493 від 14.06.2012 року про стягнення з
ОСОБА_1 600 грн. штрафу. 04.07.2012 року було
відкрито виконавче провадження, копія
постанови була направлена за адресою
вказаною в постанові, а саме в с.
Локнисте Менського району. Після цього,
06.09.2012 року від боржника ОСОБА_1 на
адресу відділу ДВС надійшов лист з
додатками, з якого вбачалося, що
боржником була оскаржена постанова
ДАІ. Відповідно до листа Прокуратури
Рівненської області від 24.10.2014 року за
наслідками розгляду звернення ОСОБА_1
було прийнято рішення про залишення
скарги без задоволення, а постанови без
змін. Після чого, ним було винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
та постанову про розшук майна боржника.
Копії даних постанов були направлені
також за адресою вказаною в постанові:
с. Локнисте Менського району. Про те, що
боржник змінив своє місце проживання,
та на даний час проживає в м. Чернігові
йому стало відомо лише в ході даного
розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, вважає, що
позов не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданнями адміністративного
судочинства є захист прав та інтересів
фізичних осіб від порушень з боку
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності відповідно до якого органи
державної влади, їхні посадові і
службові особи зобов’язані лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень обов’язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В судовому засіданні було встановлено,
що постановою в справі про
адміністративне правопорушення від
14.06.2012 року ОСОБА_1 а було визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП та накладено стягнення у вигляді
300 грн. штрафу.

04.07.2012 року відділом ДВС було відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанні постанови в справі про
адміністративне правопорушення від
14.06.2012 року.

Як вбачається з копії скарги (а.с. 5-7),
ОСОБА_1 оскаржив дії працівника ДАІ по
притягненню його до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП до
Генеральної прокуратури України.

Згідно листа Прокуратури Рівненської
області № 07/1/2-1217/14 від 24.10.2014 року, за
наслідками розгляду звернення ОСОБА_1
було прийнято рішення про залишення
скарги без задоволення, а постанови
інспектора ДАІ без змін.

04.11.20144 року державним виконавцем було
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, а саме накладено арешт
на автомобіль НОМЕР_1 (а.с. 10).

Постановою від 04.11.2014 року було
оголошено в розшук автомобіль НОМЕР_1,
що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 12).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов’язана ний вживати
передбачених Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Згідно ст. 40 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
необхідності розшуку транспортного
засобу боржника державний виконавець
виносить постанову про такий розшук,
яка є обов'язковою для виконання
органами внутрішніх справ.

Суд не бере до уваги твердження
позивача про те, що йому не було відомо
про відкриття провадження відділом ДВС
Менського РУЮ по примусовому виконанні
постанови в справі про адміністративне
правопорушення від 14.06.2012 року, так як
це спростовуються поштовим листом від
06.09.2012 року, яким боржником на адресу
відділу ДВС було направлено копії його
скарги до Генеральної прокуратури та
супровідних про направлення скарги за
належністю.

Таким чином, суд приходить до думки, що
позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню, оскільки оскаржувані
постанови були прийняті в порядку,
визначеному чинним законодавством та в
межах повноважень державного
виконавця відділу ДВС.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 6, 8-11, 18, 19, 70-72, 86, 158-163, 167, 181 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову – відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду, через Менський
районний суд, шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів, з дня отримання копії.

Головуючий

О.А. Савченко