Справа № 826/11672/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року м. Київ
К/800/17880/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі
судового засідання за участю
представників товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗОГ» Головного
управління охорони водних біоресурсів
у м. Києві фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1Зайця В.С. (суддя-доповідач),
Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г., Руденко
Н.В., Вольвака О.М.. Романенка Ю.В.,
Нікіташа С.П.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗОГ» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 09 вересня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «ЗОГ» до
Головного управління охорони водних
біоресурсів у м. Києві, управління
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства у Київській області,
Державного управління екології та
природних ресурсів Київської області,
третя особа фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 про встановлення відсутності
компетенції суб'єкта владних
повноважень, скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «ЗОГ» (далі - ТОВ
«ЗОГ») пред'явило позов до Головного
управління охорони водних біоресурсів
у м. Києві, управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
у Київській області, Державного
управління екології та природних
ресурсів Київської області, третя
особа фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 про встановлення відсутності
повноважень у Державної інспекції
охорони, відтворення водних живих
ресурсів та регулювання рибальства
затверджувати 30 березня 2006 року Режим
рибогосподарської експлуатації
Косівського водосховища,
розташованого біля с. Косівка на р. Рось
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1,
скасування Режиму рибогосподарської
експлуатації Косівського водосховища,
розташованого біля с. Косівка на р.
Рось, затвердженого 30 березня 2006 року
фізичній особі- підприємцю ОСОБА_1
Державною інспекцією охорони,
відтворення водних живих ресурсів та
регулювання рибальства.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва 09
вересня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ТОВ «ЗОГ»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та прийняти
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами встановлено, що 30 березня 2006
року Державною інспекцією охорони,
відтворення водних живих ресурсів та
регулювання рибальства
(Держрибінспекція), за погодженням з
управлінням охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства у Київській
області, Державного управління
екології та природних ресурсів
Київської області, ФОП ОСОБА_1
затверджено Режим, розроблений
Національним аграрним університетом,
навчально-науково-виробничою
лабораторією рибогосподарської
екології та біопродуктивності водойм,
терміном дії на 10 років.

З 30 червня 2006 року ФОП ОСОБА_1 є
користувачем Косівського водосховища
на умовах спеціального товарного
рибного господарства відповідно до
затвердженого начальником
Держрибінспекції охорони, відтворення
водних живих ресурсів та регулювання
рибальства «Режиму рибогосподарської
експлуатації Косівського водосховища,
розташованого біля с. Косівка на р.
Рось».

Вважаючи вказане рішення незаконним,
затвердженим за відсутності у
Державної інспекції охорони,
відтворення водних живих ресурсів та
регулювання рибальства цих
повноважень та таким, що порушує його
права та законні інтереси на
користування водними живими ресурсами
на Косівському водосховищі, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції зазначив, що
на момент затвердження Режиму
рибогосподарської експлуатації
Косівського водосховища,
розташованого біля с. Косівка на р. Рось
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1,
Державна інспекція охорони,
відтворення водних живих ресурсів та
регулювання рибальства мала
відповідні повноваження на його
затвердження, а тому доводи позивача
про відсутність у неї таких
повноважень є необґрунтовані, а
позовні вимоги безпідставними.

Суд апеляційної інстанції із висновком
суду першої інстанції погодився та
залишив постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва 09
вересня 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій погоджується із огляду на
наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Наказом Державного комітету рибного
господарства України від 28 жовтня 1998
року № 154 затверджено Інструкцію про
порядок здійснення штучного
розведення, вирощування водних живих
ресурсів та їх використання (далі -
Інструкція № 154), яка діяла на момент
затвердження Держрибінспекцією Режиму
рибогосподарської експлуатації
Косівського водосховища,
розташованого біля с. Косівка на р. Рось
ФОП ОСОБА_1.

Пунктом 2.1. Інструкції № 154 передбачено,
що для здійснення штучного розведення,
вирощування водних живих ресурсів та
їх використання юридичній або фізичній
особі потрібно подати до Головного
управління охорони, відтворення водних
живих ресурсів та регулювання
рибальства Держкомрибгоспу України
(надалі - Головрибвод) погоджені
державним органом рибоохорони, в зоні
діяльності якого перебуває
рибогосподарський водний об'єкт заявку
щодо затвердження Режиму, режим,
погоджений з Рескомприроди Автономної
Республіки Крим, держуправлінням
екобезпеки в тій області, в зоні
діяльності якої перебуває
рибогосподарський водний об'єкт,
документи, що підтверджують право
юридичної або фізичної особи на
здійснення штучного розведення,
вирощування водних живих ресурсів та
їх використання.

Відповідно до пункту 2.4. Інструкції № 154
Головрибвод у місячний термін після
отримання розглядає подані документи і
затверджує Режим відповідного водного
об'єкта або його ділянки.

Наказом Міністерства аграрної
політики України від 19 квітня 2005 року №
143 «Про створення державної установи
Державного управління охорони водних
живих ресурсів» створено державну
установу Державне управління охорони
водних живих ресурсів на базі майна
Головного управління охорони,
відтворення водних живих ресурсів і
регулювання рибальства, що
ліквідується.

Наказом Міністерства аграрної
політики України від 12 травня 2005 року №
195 «Про створення Державної інспекції
охорони, відтворення водних живих
ресурсів та регулювання рибальства»
створено Державну інспекцію охорони,
відтворення водних живих ресурсів та
регулювання рибальства на базі майна
Головного управління охорони,
відтворення водних живих ресурсів і
регулювання рибальства, що
ліквідується.

Пунктом 2 даного наказу Державну
інспекцію охорони, відтворення водних
живих ресурсів та регулювання
рибальства (Держрибінспекція) визнано
правонаступником Головного управління
охорони, відтворення водних живих
ресурсів і регулювання рибальства
(Головрибвод).

Наказом Міністерства аграрної
політики України від 12 травня 2005 року №
198 затверджено Положення про Державну
інспекцію охорони, відтворення водних
живих ресурсів та регулювання
рибальства (далі - Положення № 198).

Пунктами 1, 2 Положення № 198 передбачено,
що Держрибінспекція є спеціально
вповноваженим органом державного
нагляду у сфері охорони, відтворення
водних живих ресурсів та регулювання
рибальства в рибогосподарських водних
об'єктах України (у тому числі в усіх
поверхневих, територіальних і
внутрішніх морських водах, які
використовуються (можуть
використовуватися) для рибальства,
вирощування чи розведення риби), в
інших об'єктах водного промислу або
об'єктах, які мають значення для
природного відтворення запасів риби та
інших водних живих ресурсів, а також у
виключній (морській) економічній зоні
України та акваторіях у межах
континентального шельфу України, який
діє в Державному департаменті рибного
господарства (далі - Укрдержрибгосп),
йому підпорядковується і входить до
сфери управління Міністерства
аграрної політики України (далі -
Мінагрополітики України).

Держрибінспекція у своїй діяльності
керується Конституцією України,
законами України, актами Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказами Мінагрополітики України,
наказами Укрдержрибгоспу, цим
Положенням.

Також Положенням № 198 визначено
завдання та повноваження
Держрибінспекції.

Оскільки Держрибінспекція відповідно
до Наказу від 19 квітня 2005 року № 143 є
правонаступником Головрибвод, а
Головрибвод до моменту своєї
ліквідації при здійсненні своїх
повноважень користувався Інструкцією
№ 154, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що Держрибінспекція при здійсненні
своїх повноважень користується
Інструкцією № 154, яка доповнює
повноваження інспекції, визначенні
Положенням № 198.

Таким чином, з 12 травня 2005 року
відповідно до пункту 2.4 Інструкція № 154
затвердження Режиму відповідного
водного об'єкта або його ділянки
здійснюється Держрибінспекцією.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень згідно з
пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
- це орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Пунктом 3 частини 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що до компетенції
адміністративних судів відносяться
спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень, а
також спори, які виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу, що адміністративний
позов, згідно положень пункту 6 частини
4 статті 105 Кодексу адміністративного
судочинства України може мати вимогу
про встановлення наявності чи
відсутності компетенції (повноважень)
суб'єкта владних повноважень, проте,
такі вимоги можуть мати місце у спорі
між суб'єктами владних повноважень з
приводу реалізації їхньої компетенції
у сфері управління, у тому числі
делегованих повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суди першої
та апеляційної інстанцій повно і
всебічно встановили обставини справи,
дали їм належну юридичну оцінку,
правильно застосували норми
матеріального і процесуального права
та прийшли до вірного висновку, що на
момент затвердження Режиму
рибогосподарської експлуатації
Косівського водосховища,
розташованого біля с. Косівка на р. Рось
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1,
Держрибінспекція мала відповідні
повноваження на його затвердження, а
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Згідно з частиною 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
під час ухвалення судових рішень чи
вчинення процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
не допустили порушень норм
матеріального права при ухвалені
судових рішень та вчиненні
процесуальних дій, а тому підстав для
задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ЗОГ»
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва 09 вересня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: