Справа № 2а-5191/10/2/0170
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/21852/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Кошіля В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Державної податкової інспекції в м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 20 липня 2010
року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 21 лютого 2011 року

у справі № 2а-5191/10/2/0170

за позовом Приватного підприємства
«Крим-Жалюзі»

до Державної податкової інспекції в м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим

про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, визнання
протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство
«Крим-Жалюзі» (далі - ПП «Крим-Жалюзі»;
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції в м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим (далі - ДПІ в м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим;
відповідач), в якому просило: визнати
протиправним та скасувати рішення
№ від 23 червня 2008 року про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій; визнати протиправними дії
відповідача щодо безпідставного
складання акту № 2048/233 від 28 липня 2008
року про неможливість вручення
позивачу рішення № від 23
червня 2008 року про застосування
штрафних (фінансових) санкцій; визнати
протиправною бездіяльність
податкового органу щодо ухилення від
проведення перевірки місцезнаходження
підприємства та складання акту
перевірки місцезнаходження платника
податків після повернення рішення №
від 23 червня 2008 року про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій; визнати протиправними дії ДПІ
в м. Сімферополі Автономної Республіки
Крим щодо безпідставного розміщення 28
липня 2008 року на дошці податкових
оголошень рішення № від 23 червня
2008 року про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 20 липня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 лютого 2011
року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
рішення № від 23 червня 2008 року в
частині застосування до ПП
«Крим-Жалюзі» суми штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 5 596,00 грн.
В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ в
м. Сімферополі Автономної Республіки
Крим, посилаючись на порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 20 липня 2010 року,
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 лютого 2011
року та прийняти нове рішення, яким у
позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи в
межах доводів касаційної скарги
відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Державної податкової адміністрації в
Автономній Республіці Крим проведено
перевірку магазину, що належить
позивачу, щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері
готівкового та безготівкового обігу
суб'єктами
підприємницької діяльності, за
результатами якої складено акт
№ 004826/01090787/2303 від 10 червня 2008
року.

Перевіркою, серед іншого, встановлено
порушення підприємством пункту 13
статті 3 Закону України від 06 липня 1995
року № 265/95-ВР «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин; далі - Закон №
265/95-ВР) у зв'язку з невідповідністю суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято рішення
№ від 23 червня 2008 року, яким
до ПП «Крим-Жалюзі» за вказане
порушення застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 5 596,00 грн.

Визнаючи протиправним та скасовуючи
названий акт індивідуальної дії в
частині застосування до позивача суми
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
5 596,00 грн., суди попередніх
інстанцій виходили з того, що кошти, на
суму яких виявлено невідповідність,
були особистими коштами продавця
магазину - ОСОБА_3, не знаходились на
місці проведення розрахунків та були
пред'явлені на вимогу працівників
податкового органу з її особистої
сумки.

Проте, із вказаним висновком
погодитись не можна, зважаючи на таке.

Згідно з пунктом 13 статті 3 Закону №
265/95-ВР суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Відповідно до статті 2 Закону № 265/95-ВР
місцем проведення розрахунків є місце,
де здійснюються розрахунки із покупцем
за продані товари (надані послуги) та
зберігаються отримані за реалізовані
товари (надані послуги) готівкові
кошти, а також місце отримання покупцем
попередньо оплачених товарів (послуг)
із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо.

Як свідчать матеріали справи, згідно з
денним Х-звітом реєстратора
розрахункових операцій сума
готівкових коштів складає 67,46 грн.,
проте опис наявних готівкових коштів
на місці проведення розрахунків,
власноручно складений продавцем
магазину - ОСОБА_3, дає підстави для
висновку про те, що на місці проведення
розрахунків знаходилась сума в розмірі
2 424,46 грн., з якої 1 119,20 грн.
- сума покупки. В зазначеному описі
ОСОБА_3 при цьому вказано, що серед
коштів, що знаходились на місці
проведення розрахунків, були її
особисті кошти.

В той же час, пунктом 23 Порядку
провадження торговельної діяльності
та правил торговельного
обслуговування населення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 15 червня 2006 року
№ 833 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
передбачено, що забороняється
зберігання на місці проведення
розрахунку (в касі, грошовому ящику,
сейфі тощо) готівки, що не належить
суб'єкту господарювання, а також
особистих речей касира чи інших
працівників.

Доводи позивача, підтримані
судовими інстанціями, про те, що
необліковані кошти були особистими
коштами продавця, знаходились в її
сумці та були пред'явлені на вимогу
працівників ДПА в Автономній
Республіці Крим, колегія суддів оцінює
критично, з огляду на непредставлення
ПП «Крим-Жалюзі» або особисто ОСОБА_3
жодних доказів звернення до органів
міліції чи прокуратури стосовно
примусу та тиску на неї з боку
посадових осіб органу державної
податкової служби під час проведення
перевірки.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, рішення суду апеляційної
інстанції слід скасувати, а рішення
суду першої інстанції - змінити.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим
задовольнити частково.

Скасувати ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 21 лютого 2011
року.

Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 20 липня 2010 року
змінити в частині задоволення позову.

Прийняти в цій частині нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

В решті постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 20 липня 2010 року
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Кошіль В.В.