Справа № 804/16955/14
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 р. Справа № 804/16955/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Власенка Д.О.

при секретарі судового засідання
Пасічнику Т.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Тернівському районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Тернівському районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області (далі -
позивач) звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі -
відповідач) про стягнення з
відповідача суму допомоги на
поховання, виплаченої сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання у розмірі
745,04 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що відповідачем не
здійснюється відшкодування суми
допомоги на поховання, виплаченої
сім'ям померлих або особам, яка
здійснила поховання особи, яка
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в добровільному порядку,
тому просить стягнути з відповідача
вказану суму в судовому порядку.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, в якому
зазначено, що позивач позов підтримує в
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав через
канцелярію суду письмові заперечення,
в яких просив відмовити в задоволенні
позову з підстав відсутності
причинного зв'язку смерті потерпілого
з одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Дослідивши подані сторонами документи,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

Позивачем виплачено в травня 2013 року
допомогу на поховання ОСОБА_1 в розмірі
257,62 грн., в березні 2014 року допомогу на
поховання ОСОБА_2 в розмірі 185,05 грн., а
також в травні 2014 року допомогу на
поховання ОСОБА_3 в розмірі 302,37 грн.,

Вказана сума витрат включалася
позивачем до акту щомісячної звірки,
але не була прийнята до заліку та не
відшкодовувалась відповідачем.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає, що
статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі-Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; медичне страхування;
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття. Відносини, що виникають за
зазначеними у частині першій цієї
статті видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
регулюються окремими законами,
прийнятими відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та
матеріального забезпечення за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням визначені у
статті 25 Основ. Усі види страхування,
крім медичного, включають в себе
допомогу на поховання. Так, зокрема, до
пенсійного страхування входить
допомога на поховання пенсіонерів; до
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням - допомога на
поховання (крім поховання пенсіонерів,
безробітних та осіб, які померли від
нещасного випадку на виробництві); до
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання - допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" від
23.09.1999 № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV) Фонд
зобов'язано співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
№ 1105-XIV.

Відповідно до цієї норми Закону у разі
настання страхового випадку Фонд у
встановленому законом порядку має,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи кошти йому або особам, які
перебували на його утриманні;
організовувати поховання померлого,
відшкодовувати вартість пов'язаних з
цим ритуальних послуг відповідно до
місцевих умов.

Відповідно до частини 8 ст. 34 Закону №
1105-XIV у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд соціального страхування від
нещасних випадків згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11.07.2001 № 826 затверджено Порядок
проведення витрат на поховання у разі
смерті потерпілого від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, яким
передбачено, що витрати на поховання
провадяться у разі смерті потерпілого,
що настала за обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, перелік
яких визначено Кабінетом Міністрів
України (пункт 2 цього Порядку).
Організація поховання працівника, який
загинув на виробництві або помер у
лікарні під час лікування отриманої на
виробництві травми, проводиться
страхувальником (пункт 5 зазначеного
Порядку).

Частиною дев'ятою ст. 34 Закону № 1105-XIV та
пунктом 6.1.6 Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затвердженого постановою
правління Фонду ССНВ України 27.04.2007 № 24,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 22.06.2007 за № 715/13982, вказано, що
причинний зв'язок смерті потерпілого з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини четвертої статті 26
Основ, частини другої статті 24 Закону
№1105-XIV вбачається: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Аналіз норм Закону №1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління ПФУ та правління
Фонду від 04.032003 №5-4/4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16.05.2003 за
№ 376/7697 (далі - Порядок №5-4/4),
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 Закону, дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Слід зазначити також, що положення
пункту 4 Порядку №5-4/4, яким зобов'язано
Фонд відшкодовувати ПФУ витрати на
допомогу на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, котра отримувала пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, суперечить
положенням Закону № 1105-XIV. Так, зокрема,
стаття 21 Закону №1105-XIV пов'язує
виникнення такого обов'язку у Фонду зі
смертю працівника, а не з отриманням
померлим, який не працював, зазначеної
вище пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України від
23.05.2011 справа № 21-48а11 та від 23.04.2013
справа № 21-108а13.

Відповідно до частини 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Тернівському районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
стягнення заборгованості не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.94, 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Тернівському районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області про
стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Д.О.
Власенко