Справа № 712/10858/14-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Дерунець О.А.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою позивача - ОСОБА_3
на постанову Соснівського районного
суду міста Черкаси від 14 жовтня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Департаменту економіки та
розвитку Черкаської міської ради,
третя особа: Соснівський РВ у місті
Черкаси УДМС України у Черкаській
області про визнання бездіяльності
протиправною , -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року позивач - ОСОБА_3
звернувся до Соснівського районного
суду міста Черкаси з адміністративним
позовом до Департаменту економіки та
розвитку Черкаської міської ради, в
якому просив визнати протиправною
бездіяльність відповідача пов'язану з
не вчиненням дій, спрямованих на
приватизацію кімнат НОМЕР_1, НОМЕР_2 в
гуртожитку АДРЕСА_2.

Постановою Соснівського районного
суду міста Черкаси від 14 жовтня 2014 року
у задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, позивачем - ОСОБА_3 подано
апеляційну скаргу, в якій апелянт
просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити адміністративний
позов в повному обсязі, мотивуючи свої
вимоги тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач є наймачем кімнат
НОМЕР_1, НОМЕР_2 в гуртожитку АДРЕСА_2, що
підтверджується відповідним ордером
та довідкою житлово-експлуатаційної
організації (а.с. 5,6).

Зокрема, 23 лютого 1987 року Заступником
голови Черкаського обласного
агропромислового комітету Петковим
О.В. було видано позивачу дозвіл № 198 на
право поселення в кімнату НОМЕР_1 у
гуртожитку по АДРЕСА_2.

В подальшому, а саме 21 грудня 1997 року
позивачу було видано ордер № 8 на право
зайняття кімнат НОМЕР_1-НОМЕР_2 у
зазначеному вище гуртожитку.

Крім того, з копії паспорта ОСОБА_3, яка
міститься в матеріалах справи
вбачається, що він був прописаний
(зареєстрований) 30 травня 1984 року за
адресою: АДРЕСА_2 кім. НОМЕР_1, а його
дружина - ОСОБА_5 - 12 серпня 1987 року за
тією ж адресою.

Колегія суддів звертає увагу, що після
отримання ордеру № 8 від 21 грудня 1997
року, позивач разом зі своєю сім'єю не
звертались до відповідного органу для
зміни запису реєстрації (прописки) в
паспортах з врахуванням зазначених
змін

26 лютого 2014 року, з метою реалізації
права на приватизацію житла ОСОБА_3
звернувся до департаменту економіки та
розвитку Черкаської міської ради із
заявою на приватизацію зазначених вище
кімнат (а.с. 4).

Проте, листом від 10 квітня 2014 року № 57
Департамент економіки та розвитку
Черкаської міської ради письмово
повідомив позивача про неможливість
приватизації однієї з займаних ним
кімнат, а саме кімнати № НОМЕР_2, у
зв'язку з відсутністю реєстрації місця
проживання в ній (а.с. 7-8).

Також, відповідачем було запропоновано
позивачу звернутися до дільниці № 2 КП
«Соснівська служба утримання
будинків» підрозділу Державної
міграційної служби України за місцем
проживання та КП «Черкаське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації» для усунення вказаних
вище недоліків заяви.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 18 вересня 2014 року
позивач повторно звернувся до
департаменту економіки та розвитку
Черкаської міської ради з заявою про
приватизацію кімнат НОМЕР_1, НОМЕР_2 в
гуртожитку АДРЕСА_2, проте 01.10.2014 року
департаментом економіки та розвитку
Черкаської міської ради розглянуто
повторне звернення ОСОБА_3 та
встановлено, що недоліки зазначенні в
листі від 10 квітня 2014 року не усунуті.
Департаментом економіки та розвитку
Черкаської міської ради ОСОБА_3 було
повідомлено, що здійснити приватизацію
займаного ним житлового приміщення у
гуртожитку можливо лише за умови
внесення виправлень у документи та
наявності їх в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаними листами
відповідача, вважаючи його
протиправним та таким, що порушує права
та охоронювані законом інтереси
позивача, так як в них помилково
розтлумачено поняття «реєстрація за
місцем проживання у гуртожитку» як
обов'язок мешканця бути зареєстрованим
в усіх кімнатах, в які він на законних
підставах вселений.

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України
«Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків», сфера
його дії поширюється на громадян, у
тому числі військовослужбовців і
працівників Національної гвардії
України, Служби безпеки України,
Державної прикордонної служби України,
Збройних Сил України та інших
утворених відповідно до законів
України військових формувань, осіб
рядового і начальницького складу та
працівників Міністерства внутрішніх
справ України, Державної
кримінально-виконавчої служби України,
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації України, осіб
рядового і начальницького складу
служби цивільного захисту,
рятувальників та членів їхніх сімей,
які не мають власного житла, більше
п'яти років на законних підставах
зареєстровані за місцем проживання у
гуртожитках та фактично проживають у
них.

Отже, обов'язковими умовами для
приватизації кімнат в гуртожитку є
відсутність іншого власного майна у
сім'ї; фактичне проживання в зазначених
приміщеннях та реєстрація місцем
проживання в гуртожитку на законних
підставах більше п'яти років.

Відповідно до п. 1 ст. 3 вищезазначеного
Закону, приватизація жилих приміщень
(кімнат, жилих блоків, секцій) у
гуртожитках здійснюється відповідно
до Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» та
прийнятих відповідно до нього
підзаконних актів - Положення про
порядок передачі квартир (будинків),
жилих приміщень у гуртожитках у
власність громадян, з урахуванням
особливостей, визначених цим Законом.

Приписами ст. 4 Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків» встановлено, що
громадяни, які на законних підставах
проживають у гуртожитках державної
форми власності, гуртожитках, що було
включено до статутних капіталів
товариств, створених у процесі
приватизації (корпоратизації),
набувають право на приватизацію
житлових приміщень у таких гуртожитках
після їх передачі у власність
відповідної територіальної громади.

Крім того, апеляційний суд
погоджується з доводами відповідача
про те, що позивачем невірно заповнено
відповідну заяву про приватизацію
кімнат НОМЕР_1, НОМЕР_2 в гуртожитку
АДРЕСА_2, зокрема щодо зазначення в ній
сина позивача - ОСОБА_6, який відповідно
до інформаційної довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 03 березня 2014 року № 18494562 з
Реєстраційної служби Черкаського
міського управління юстиції
Черкаської області має у власності
об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1,
що відповідно до зазначених вище норм
позбавляє його права брати участь у
приватизації житлового приміщення у
гуртожитку.

Отже, підсумовуючи зазначене вище,
дослідивши матеріали та фактичні
обставини справи, колегія суддів
вважає, що в діях відповідача -
Департаменту економіки та розвитку
Черкаської міської ради відсутні
ознаки бездіяльності та порушення
вимог Закону України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків» при розгляді заяви
ОСОБА_3.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на
постанову Соснівського районного суду
міста Черкаси від 14 жовтня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Соснівського районного суду
міста Черкаси від 14 жовтня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 08.12.2014
року.

Головуючий суддя
Л.В.Бєлова

Судді
Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.