Справа № 761/9140/14-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
761/9140/14-а Головуючий у 1-й
інстанції: Волокітіна Н.Б.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної
Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Шевченківського
районного суду м.Києва від 12.06.2014 у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Шевченківської районної у м.Києві
державної адміністрації, про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії,-

В
С Т А Н О В И Л А:

Постановою Шевченківського районного
суду м.Києва від 12.06.2014 у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням суду першої інстанції,
позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій апелянт просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти по
справі нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, у зв'язку з порушенням судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно із довідкою до акту огляду МСЕК
серії КИЕ-1 № 0343337 ОСОБА_2, дата огляду 08
липня 1998 року, огляд первинний,
встановлена третя група інвалідності з
08 липня 1998 року, захворювання пов'язане
з роботами по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС. Інвалідність
встановлена довічно.

В даному випадку, саме з 08 липня 1998 року,
як вказано в довідці до акту огляду
МСЕК, позивач має право на отримання
одноразової компенсації учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Судом першої інстанції встановлено, що
на засіданні комісії виконкому
Залізничної районної ради депутатів м.
Києва 05.08.1998 прийнято рішення виплатити
позивачу одноразову компенсацію як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, яка стала
інвалідом 3 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі
189,60 грн.

Відповідно до 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
від 28.12.2007 року) одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

В зв'язку з чим, судом першої інстанції
вірно зазначено, що позивач
безпідставно посилається на положення
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (у редакції Закону України
від 01 липня 2007 року) якою передбачено,
що одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується інвалідам III
групи в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат.

Отже, норма статті де була передбачена
виплата інвалідам 3 групи в розмірі 30
мінімальних заробітних плат змінена

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення ст. ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37,
39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 5 та
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», ст. ст. 14, 22, 37 та 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», ст. 22 Закону
України «Про міліцію», ст. 49 Закону
України «Про прокуратуру», ст. 77 Основ
законодавства України про охорону
здоров'я, ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», ст. 9
Закону України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні», ст. 22 Закону України «Про
пожежну безпеку», ст. 20 Закону України
«Про захист рослин», ст. 43 Гірничого
закону України, ст. 61, 62, 63 та 64 Закону
України «Про жертви нацистських
переслідувань», ст. 3 Закону України
«Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Зазначені норми Закону не визнані
неконституційними.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України у справі № 1-11/2012 від 25.01.2012
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема, питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетний
Кодекс України.

Згідно з п. 4 Порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 936 від
20.09.2005 року, виплата компенсацій та
допомоги певних видів, передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», здійснюється одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
що втратили годувальника із числа осіб,
які належать до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою, і батькам
померлого громадянина, відповідно до
частини першої статті 48 Закону,
постанови Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року N 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а також щорічна допомога
на оздоровлення відповідно до частини
першої статті 48 Закону, постанови
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року N 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Закон України «Про державний бюджет
України на 2013 рік», прийнятий пізніше
ніж Закон України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», неконституційним не
визнавався, положення постанови
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є чинними.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, інвалідам 3
групи встановлено розмір щорічної
допомоги на оздоровлення - 90 грн.

Тому, відповідно до вимог даної
постанови ОСОБА_2 щорічну допомогу на
оздоровлення, зокрема у 2013 році, було
нараховано у розмірі 90 грн, як інваліду
3 групи.

За наведених обставин, колегія суддів
доходить аналогічного з судом першої
інстанції висновку щодо правомірності
нарахування позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005.

Таким чином, підстав для нарахування та
виплати позивачу одноразової грошової
компенсації у 2013 році та перерахунку
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
немає

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст.ст.183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.Києва
від 12.06.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена в порядку та
строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В.
Безименна

.

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.