Справа № 2а/0370/771/12
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 р.
Справа № 876/7773/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

за участю секретаря
Бєлкіної Н.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача
Кузьменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Ягодинської митниці Міндоходів на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014 р. в
справі №2а/0370/771/12 за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства доходів і зборів України,
Ягодинської митниці Міндоходів про
визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на службі та
стягнення середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу, -

встановив:

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 03.05.2012 р. у
справі № 2а/0370/771/12, у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Ягодинської митниці, Державної митної
служби України про скасування наказів,
поновлення на службі та стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу
було відмовлено повністю. Ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.07.2012 р.
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 03.05.2012 р.
залишено без змін. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
04.06.2014 р. у справі № К/9991/54954/12 було
частково задоволено касаційну скаргу
ОСОБА_1, постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
03.05.2012 р. та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18.07.2012 р. скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

При цьому, Вищий адміністративний
суд України вказав, що суть спірних
правовідносин полягає у правомірності
прийняття наказу Держмитслужби
України №296-к від 14.02.2012 року «Про
припинення перебування на державній
службі ОСОБА_1.» та наказу Ягодинської
митниці від 16.02.2012 року № 187-к «Про
оголошення наказу Держмитслужби
України від 14.02.2012 року № 296-к «Про
припинення перебування на державній
службі ОСОБА_1.». Проте, вирішуючи спір,
суди попередніх інстанцій не звернули
уваги на те, що позивачем пропущений
місячний строк звернення до суду,
встановлений ч.3 ст. 99 КАС України,
оскільки з адміністративним позовом до
Волинського окружного
адміністративного суду позивач
звернувся лише 23.03.2012 р. та не просив
поновити пропущений строк. Суди не
обґрунтували підстави для його
поновлення. Також вирішуючи спір, суди
попередніх інстанцій вказували на те,
що перебування ОСОБА_1 на момент
припинення на державній службі у
відпустці по догляду за дитиною по
досягненні дитиною трирічного віку, не
впливає на заборону його звільнення
відповідно до КЗпП, посилаючись на те,
що Законом України «Про державну
службу» таких обмежень звільнення
державного службовця під час
перебування працівника у відпустці не
передбачено. Проте, приписами ч.3 ст. 40
КЗпП встановлено, що не допускається
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності (крім звільнення за
пунктом 5 цієї статті), а також у період
перебування працівника у відпустці.
Судами попередніх інстанцій не
перевірявся та не встановлювався факт
перебування позивача у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в період його
звільнення із займаної посади,
порушення норм якої впливає на
законність та обґрунтованість рішення
суб'єкта владних повноважень щодо
припинення перебування на державній
службі ОСОБА_1 з підстав порушення ним
Присяги державного службовця.

За наслідками нового розгляду
справи, постановою Волинського
окружного адміністративного суду від
08.07.2014 р. у справі № 2а/0370/771/12 позов було
задоволено частково, постановлено
визнати протиправними та скасувати
наказ Державної митної служби України
від 14 лютого 2012 року №296-к «Про
припинення перебування на державній
службі ОСОБА_1.» та наказ Ягодинської
митниці від 16 лютого 2012 року №187-к «Про
оголошення наказу Держмитслужби
України від 14.02.2012 №296-к «Про припинення
перебування на державній службі
ОСОБА_1.»; поновити ОСОБА_1 на посаді
старшого інспектора сектору митного
оформлення №1 відділу митного
оформлення №2 Ягодинської митниці з 15
лютого 2012 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник
просить постанову скасувати та
відмовити у позові повністю.
Посилається на те, що постановою
Любомльського районного суду
Волинської області від 30.09.2011 року, яка
набрала законної сили, позивача
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого
частиною першою статті 172-7 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, і накладено на нього
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200
грн. Фактично рішенням суду
встановлено порушення скаржником
вимог статей 5, 10, 30 Закону України «Про
державну службу» та Присяги державного
службовця. Тому дисциплінарне
розслідування відносно позивача не
проводилось. Згідно з наказом ДМСУ від
14 лютого 2012 року №296-к та наказом
Ягодинської митниці від 16 лютого 2012
року №187-к за порушення Присяги
державного службовця відповідно до
вимог пункту 6 частини першої статті 30
Закону України «Про державну службу»
припинено перебування позивача на
державній службі в митних органах
України. Оскільки позивачем, як
посадовою особою митного органу, під
час виконання ним службових обов'язків
не дотримано вимог Закону України «Про
засади запобігання та протидії
корупції», судовим рішенням, яке
набрало законної сили, встановлено
порушення Присяги державного
службовця.

В судовому засіданні представник
скаржника підтримав вимоги
апеляційної скарги з наведених у ній
мотивів.

Позивач апеляційну скаргу
заперечив за безпідставністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю
- доповідача, пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
в задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та
матеріалами справи підтверджується, що
ОСОБА_1 з 09.10.1995 р. працював у митних
органах, зокрема, з 27.10.2010 р. по час
звільнення, на посаді старшого
інспектора сектору митного оформлення
№1 відділу митного оформлення №2
Ягодинської митниці. 09.10.1995 року ОСОБА_1
прийняв Присягу державного службовця.

Згідно з наказами Державної митної
служби України №296-к від 14.02.2012 року
«Про припинення перебування на
державній службі ОСОБА_1.» та
Ягодинської митниці від 16 лютого 2012
року №187-к «Про оголошення наказу
Держмитслужби України від 14.02.2012 №296-к
«Про припинення перебування на
державній службі ОСОБА_1.» за порушення
Присяги державних службовців
відповідно до пункту 6 частини першої
статті 30 Закону України «Про державну
службу» припинено 15 лютого 2012 року
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_1,
старшого інспектора сектору митного
оформлення №1 відділу митного
оформлення №2 Ягодинської митниці.

Підставою для видачі ДМСУ оспорюваного
наказу стало подання Ягодинської
митниці про застосування
дисциплінарного стягнення до старшого
інспектора сектору митного оформлення
№1 відділу митного оформлення №2
Ягодинської митниці ОСОБА_1 Відповідно
до цього подання 09.09.2011 р. Управлінням
служби безпеки України у Волинській
області складено протокол про
адміністративне корупційне
правопорушення відносно ОСОБА_1 за
ознаками порушень вимог п.п.1, 2 ч.1 ст.14
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», оскільки ОСОБА_1
було внесено інформацію до ЄАІС
Держмитслужби України про намір
ввезення ТОВ «Еліт-Авто» транспортних
засобів на митну територію України, а
саме: по ПП №205000020/11/105836 від 12.07.2011 року,
№205000020/11/106709 від 21.08.2011 року,
№205000020/11/105936 від 16.07.2011 року,
№205000020/11/105835 від 11.07.2011 року,
№205000020/11/106023 від 20.07.2011 року,
№205000020/11/106710 від 21.08.2011 року за
зверненням експерта-декларанта
Волинської Торгово-промислової палати
ОСОБА_3, яка є рідною сестрою ОСОБА_1
Постановою Любомльського районного
суду Волинської області від 30.09.2011 р.,
яка залишена без змін постановою
Апеляційного суду Волинської області
від 23.11.2011 р., ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.172-7 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, і
накладено на нього стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 200 грн.

Відповідно до статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Скаржник посилається на те, що факт
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 за порушення
вимог щодо повідомлення про конфлікт
інтересів негативно впливає на його
репутацію як державного службовця та
завдає шкоди авторитету Ягодинській
митниці та митній службі України в
цілому. Згідно з викладеними у поданні
пропозиціями щодо виду
дисциплінарного стягнення, Ягодинська
митниця пропонувала припинити
перебування ОСОБА_1 на державній службі
в митних органах України на підставі
ст.10, ст.17, п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про
державну службу».

Згідно зі статтею 408 Митного кодексу
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України, цим
Кодексом, а в частині, що не регулюється
ним, - Законом України «Про державну
службу». Відповідно до частини другої
статті 410 зазначеного Кодексу у митній
службі України діє Дисциплінарний
статут, який затверджується законом.
Регулювання правового становища
державних службовців, що працюють у
митних органах, здійснюється з
урахуванням вимог Закону України «Про
державну службу».

Відповідно до статті 21 Дисциплінарного
статуту митної служби України
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.
Згідно зі статтею 22 Дисциплінарного
статуту митної служби України до діянь,
які є порушеннями службової
дисципліни, належать, зокрема,
недодержання обмежень щодо роботи за
сумісництвом або зайняття
підприємницькою діяльністю та інших
обмежень, передбачених законодавством.

Діяння, визначені цим Статутом як
порушення службової дисципліни, є
дисциплінарними правопорушеннями.
Відповідно до статті 31 Дисциплінарного
статуту митної служби України з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Відповідно до статті 413 Митного кодексу
України, ст. 17 Закону України «Про
державну службу» посадові особи митної
служби України, вперше прийняті на
службу до митних органів, приймають
Присягу. Пунктом 6 частини першої
статті 30 Закону України «Про державну
службу» визначено, що крім загальних
підстав, передбачених Кодексом законів
про працю України, державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої статтею 17 цього
Закону.

Суд першої інстанції, аналізуючи зміст
Присяги, підставно дійшов висновку, що
під порушенням Присяги слід розуміти
скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків. Як
порушення Присяги, так і дисциплінарне
правопорушення можуть бути наслідком
недотримання, порушення державним
службовцем як правових, так і етичних
(моральних) норм, а дисциплінарне
правопорушення пов'язується лише з
порушенням правових вимог щодо
проходження публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 14
Закону України «Про державну службу»
за невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення. Частиною другою цієї статті
передбачено, що до службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

У пункті 6 частини першої статті 30
Закону України «Про державну службу»
визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення. Суд першої інстанції
виходив із того, що, оскільки
припинення державної служби на
підставі пункту 6 частини першої статті
30 Закону України «Про державну службу»
є крайнім заходом відповідальності
державного службовця за порушення
службової дисципліни, тому
неможливість застосування до
посадової особи митної служби України
м'якших дисциплінарних стягнень має
бути мотивовано. Припинення державної
служби за порушення Присяги може
застосовуватися тільки у крайніх
випадках, коли дисциплінарний
проступок містить ознаки відповідного
порушення і заходи дисциплінарного
стягнення, на переконання
уповноваженої вирішувати питання про
відповідальність посадової особи, є
недостатніми чи попереднє їх вжиття не
дало бажаного результату (правова
позиція, висловлена у постанові
Верховного Суду України від 21.01.2014 р.).

Тому, як зазначив суд першої інстанції,
відповідачі, виявивши факт вчинення
позивачем адміністративного
правопорушення та вирішуючи питання
про притягнення його до дисциплінарної
відповідальності, повинні були у
відповідності до вимог
Дисциплінарного статуту митної служби
України, який регламентує порядок
притягнення працівника до
дисциплінарної відповідальності,
провести службове розслідування зі
взяттям пояснень по суті допущеного
порушення, з'ясуванням обставин, за
яких вчинено проступок, ступені його
тяжкості, а також заподіяної ним шкоди,
з врахуванням попередньої роботи
працівника, із дотриманням строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності. Однак, це зроблено не
було. Посилання скаржника на те, що на
випадки припинення державної служби,
на відміну від випадків звільнення, не
поширюється обов'язок уповноваженого
органу проводити дисциплінарне
розслідування, не заслуговує на увагу,
враховуючи, що звільнення з роботи є
наслідком припинення державної служби.

На виконання вимог ухвали Вищого
адміністративного суду України судом
першої інстанції було досліджено
відносини, пов'язані із перебуванням
позивача у відпустці по догляду за
дитиною. Відповідно до наказу
начальника Ягодинської митниці від
08.12.2011 року №1699кв ОСОБА_1 надано з 09.12.2011
року по 17.04.2014 р. відпустку по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Підпунктом 2 пункту 26
Дисциплінарного статуту митної служби
України передбачено, що дисциплінарне
стягнення не застосовується під час
перебування посадової особи митної
служби у відпустці або відрядженні. На
зазначене було звернуто увагу Вищим
адміністративним судом України.

Відповідно до приписів частини третьої
статті 40 КЗпП України встановлено, що
не допускається звільнення працівника
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за пунктом 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці. Таким чином, звільнивши
позивача із займаної посади 15.02.2012 року,
тобто в період перебування його у
відпустці до догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
відповідачі діяли всупереч вимог
пункту 26 Дисциплінарного статуту
митної служби України та частини
третьої статті 40 КЗпП України.

Відповідно до вимог частини третьої ст.
2 КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов підставного висновку, що
позивача було незаконно звільнено з
митних органів України, а тому наказ
Державної митної служби України від 14
лютого 2012 року №296-к «Про припинення
перебування на державній службі
ОСОБА_1.» та наказ Ягодинської митниці
від 16 лютого 2012 року №187-к «Про
оголошення наказу Держмитслужби
України від 14.02.2012 №296-к «Про припинення
перебування на державній службі
ОСОБА_1.» слід скасувати як протиправні
та поновити ОСОБА_1 на посаді старшого
інспектора сектору митного оформлення
№1 відділу митного оформлення №2
Ягодинської митниці з 15 лютого 2012 року.

Оскільки згідно із довідкою
Ратнівського управління соціального
захисту населення від 07.07.2014 року №725
ОСОБА_1 одержував державну соціальну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
сином ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09.12.2011 року по 17.04.2014
р. та в судових засіданнях не наполягав
на виплаті грошових коштів, тому в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу підставно було
відмовлено судом першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини третьої статті 99
КАС України для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Для звернення до
суду у справах щодо прийняття громадян
на публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк. Судом
першої інстанції було підставно
встановлено, що відповідно до
супровідного листа Ягодинської
митниці від 28.02.2012 р. копії оскаржуваних
наказів того ж дня були направлені
позивачу для ознайомлення, однак
згідно з повідомленням поштового
відділення дана кореспонденція ОСОБА_1
вручена не була. Зі змістом
оскаржуваних наказів ОСОБА_1
ознайомився після їх повторного
надіслання Ягодинською митницею 06.03.2012
року, що не заперечується
представником Ягодинської митниці та
підтверджується супровідним листом
від 06.03.2012 року. Таким чином,
адміністративний позов ОСОБА_1 поданий
до суду 23.03.2012 року в межах
встановленого законом місячного
строку звернення до суду.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014 р. в
справі №2а/0370/771/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.

Повний текст ухвали складений 08.12.2014
року.