Справа № 802/3655/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3655/14-а

Головуючий у 1-й інстанції:
Крапівницька Н.Л.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

10 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Совгири Д.
І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 10 листопада
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Прокуратури
Вінницької області в особі прокурора
області Соколового В. П. про
зобов'язання вчинити дії, стягнення
матеріальної і моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
прокуратури Вінницької області в особі
прокурора Вінницької області
Соколового В.П. про зобов'язання
вчинити дії, стягнення матеріальної і
моральної шкоди. Позовні вимоги
мотивовано тим, що прокурором
Вінницької області при розгляді заяв,
скарг ОСОБА_2 неодноразово
порушувались його права, які
встановлені Законом України "Про
звернення громадян". Вважаючи такі дії
прокуратури Вінницької області
незаконними, просив зобов'язати
прокурора Вінницької області негайно
розглянути скаргу до головного
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області про пенсію за віком,
яка призначена управлінням
соціального захисту населення м.
Магадан РФ довічно, в присутності
ОСОБА_2; зобов'язати прокурора
Вінницької області здійснити
прокурорський нагляд за дотриманням
законодавства про звернення громадян
відповідно до статті 29 Закону України
"Про звернення громадян" та вжити
заходи до поновлення порушених прав,
захисту законних інтересів громадян,
притягнення порушників до
відповідальності в присутності ОСОБА_2
та відповідно до Закону України "Про
звернення громадян"; зобов'язати
прокурора Вінницької області негайно
розглянути скаргу до МСЕК №1 м. Вінниці
про зняття інвалідності третьої групи,
позбавлення пенсії по інвалідності та
підробки акту про нещасний випадок на
підприємстві форми Н-1 в присутності
ОСОБА_2 та у відповідності до Закону
України "Про звернення громадян",
Закону України "Про прокуратуру";
зобов'язати прокурора Вінницької
області здійснити прокурорський
нагляд по зняттю інвалідності третьої
групи трудове каліцтво відповідно до
статті 29 Закону України "Про звернення
громадян" та статті 1 Закону України
"Про прокуратуру" в присутності ОСОБА_2;
зобов'язати прокурора Вінницької
області надати ОСОБА_2 інваліду 2 групи
представника прокуратури області для
представлення інтересів в суді
відповідно до частини 2 статті 36-1
Закону України "Про прокуратуру";
стягнути з відповідача матеріальну
шкоду у розмірі 362,86 гривень відповідно
до статті 56 Конституції України;
стягнути з відповідача моральну шкоду
у розмірі одного мільйона гривень
відповідно до статті 56 Конституції
України; прийняти до прокурора
Вінницької області відповідні міри по
питанню того, що адвокатське об'єднання
Вінницької області та 45 адвокатів м.
Вінниці відмовляють ОСОБА_2 надавати
правову допомогу відповідно до статті
59 Конституції України, та представляти
його інтереси в суді.

Відповідно до постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від
10.11.2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову Вінницького
окружного адміністративного суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, які мають значення для справи
та порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін
не з'явилися, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлялися
своєчасно та належним чином.
Представник відповідача звернувся до
суду із заявою про розгляд справи у
порядку письмового провадження.

Позивач в судове засідання не з'явився,
однак подав до суду клопотання про
відкладення розгляду справи,
посилаючись на участь в засіданні
комісії з призначення трудового
каліцтва.

Колегія суддів апеляційного суду
зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 48 КАС
України, здатність мати процесуальні
права та обов'язки в адміністративному
судочинстві визнається за громадянами
України, іноземцями, особами без
громадянства. Зазначене включає як
здатність особисто здійснювати свої
адміністративні процесуальні права та
обов'язки, так і доручати ведення
справи представникові. Таким чином,
законодавством не обмежена можливість
особи мати в суді представників,
надавши їм відповідні повноваження
згідно вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України. Враховуючи неподання
апелянтом доказів на підтвердження
зазначених ним у клопотанні обставин,
зважаючи на обмежені процесуальним
законодавством строки розгляду
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає зазначені в клопотанні причини
неявки в судове засідання неповажними,
а клопотання таким, що не підлягає
задоволенню.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про його дату, час і
місце, а також враховуючи те, що їх явка
в судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
частини 6 статті 12, частини 1 статті 41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено,
що суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи, 20 травня 2014 року
позивач горелишев В.К. звернувся до
прокурора Вінницької області із
скаргою, яка у відповідності до
штемпелю вхідної кореспонденції
отримана 20 травня 2014 року за вх. №16982вх
(а.с.57-62).

29 травня 2014 року прокуратурою
Вінницької області розглянуто дану
скаргу та надано роз'яснення за
№05/2/3-1738-03, у якому зазначено, що у разі
незгоди з рішенням, діями або
бездіяльністю посадових осіб
державної виконавчої служби та у
відповідності до статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження",
скаржник має право звернутися до
керівника відповідного органу ДВС
вищого рівня або до суду.

В подальшому позивач 21 липня 2014 року
звернувся до прокурора Вінницької
області із скаргою, яка отримана
посадовою особою прокуратури 21 липня
2014 року за вх. №25252вх (а.с.63-64).

Так, 14 серпня 2014 року прокуратурою
Вінницької області розглянуто вказану
скаргу ОСОБА_2 та надано відповідь за
№07/1-1738-03, у якій йде мова про
відсутність підстав для вирішення
питань, які викладені у вказаній
скарзі.

24 липня 2014 року позивач звернувся із
скаргою до прокурора Вінницької
області, яка отримана посадовою особою
прокуратури 07 серпня 2014 року за
вх.№27460вх (а.с.65).

На зазначену скаргу прокуратурою
Вінницької області надано відповідь
№05/2-1738-03 від 21 серпня 2014 року, з якої
слідує, що підстав для вжиття заходів
прокурорського реагування не
вбачається.

26 серпня 2014 року позивач звернувся до
прокурора Вінницької області із
скаргою вх. №29638вх (а.с.66-71), яка
розглянута відповідачем 10 вересня 2014
року та надана обґрунтована відповідь
за №05/2-1738-03, з якої вбачається, що
органами державної влади, їхніми
посадовими та службовими особами
здійснено ряд заходів щодо належного
виконання вимог законодавства України
в розрізі задоволення інтересів ОСОБА_2

Судом першої інстанції встановлено, що
10 жовтня 2014 року на виконання доручення
Генеральної прокуратури України,
відповідачем надіслано інформацію до
вищестоящої інстанції за №07/1-1738-03 щодо
розгляду скарги позивача від 15 вересня
2014 року.

26 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
прокурора Вінницької області
Соколового В.П. із скаргою (а.с.78-79), яка
отримана посадовою особою прокуратури
07 жовтня 2014 року за вх. №35375вх.

Вказану скаргу розглянуто
прокуратурою Вінницької області 24
жовтня 2014 року, та надано позивачу
відповідь за №05/2-1738/03 про те, що
підстави для прокурорського
реагування відсутні, оскільки у даному
зверненні не міститься достатньої
інформації для такого реагування.

Листом №04/2/2-1738-03 від 21 жовтня 2014 року
позивача повідомлено про те, що його
скаргу від 26 вересня 2014 року за вх.
№33801вх направлено до прокуратури міста
Вінниці для розгляду та уточнення
доводів щодо можливого кримінального
правопорушення.

Позивач також звернувся до відповідача
із скаргою від 06 жовтня 2014 року (а.с.80-83),
яка зареєстрована прокуратурою
Вінницької області 07.10.14 року за вх.
№35375. 06 листопада 2014 року прокуратурою
Вінницької області надано відповідь за
№07/1-1538-03 у якій зазначено, що
провадження за зверненнями ОСОБА_2
припинено у відповідності до статті 8
Закону України "Про звернення
громадян", про що свідчить наявний в
матеріалах справи висновок,
затверджений прокурором Вінницької
області від 09 лютого 2012 року. Також
позивачу додатково роз'яснено, що 26
жовтня 2014 року набрав чинності пункт 1
розділу ХІІІ Закону України "Про
прокуратуру", згідно якого прокуратура
виконує функцію нагляду за додержанням
прав і свобод людини і громадянина,
додержанням законів з цих питань
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими і службовими особами
виключно у формі представництва
інтересів громадянина або держави у
судах.

Крім того, прокуратурою Вінницької
області 02 вересня 2014 року направлено до
голови кваліфікаційно-дисциплінарної
комісії адвокатури Вінницької області
звернення позивача щодо відмови
адвокатів м. Вінниці надавати йому
юридичну допомогу із вказівкою про
результати розгляду повідомити
заявника, що підтверджується листом
№05/2-738/03.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
статтею 40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Зазначене положення деталізоване в т.ч.
Законом України "Про звернення
громадян" від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР
(далі - Закон №393). Так, статтею 7 Закону
№393 передбачено, що звернення,
оформлені належним чином і подані у
встановленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та
розгляді звернення з посиланням на
політичні погляди, партійну
належність, стать, вік, віросповідання,
національність громадянина, незнання
мови звернення.

Відповідно до статті 18 Закону №393
громадянин, який звернувся зі скаргою
до органів державної влади має право
особисто викласти аргументи особі, що
перевіряла заяву чи скаргу, та брати
участь у перевірці поданої скарги чи
заяви; знайомитися з матеріалами
перевірки; подавати додаткові
матеріали або наполягати на їх
запиті органом, який розглядає заяву чи
скаргу; бути присутнім при розгляді
заяви чи скарги; користуватися
послугами адвоката або представника
трудового колективу, організації, яка
здійснює правозахисну функцію,
оформивши це уповноваження у
встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про
результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу
щодо дотримання таємниці розгляду
заяви чи скарги; вимагати
відшкодування збитків, якщо вони стали
результатом порушень встановленого
порядку розгляду звернень.

У свою чергу, згідно статті 19 Закону №393
органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги; у разі
прийняття рішення про обмеження
доступу громадянина до відповідної
інформації при розгляді заяви чи
скарги скласти про це мотивовану
постанову; на прохання громадянина
запрошувати його на засідання
відповідного органу, що розглядає його
заяву чи скаргу; відміняти або
змінювати оскаржувані рішення у
випадках, передбачених законодавством
України, якщо вони не відповідають
закону або іншим нормативним актам,
невідкладно вживати заходів до
припинення неправомірних дій,
виявляти, усувати причини та умови, які
сприяли порушенням; забезпечувати
поновлення порушених прав, реальне
виконання прийнятих у зв'язку з заявою
чи скаргою рішень; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; вживати
заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких було
допущено порушення, а також на прохання
громадянина не пізніш як у місячний
термін довести прийняте рішення до
відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

Звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому, загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів. На обґрунтовану письмову
вимогу громадянина термін розгляду
може бути скорочено від встановленого
цією статтею терміну. Звернення
громадян, які мають встановлені
законодавством пільги, розглядаються у
першочерговому порядку (стаття 20
Закону №393).

Згідно статті 22 Закону №393 керівники та
інші посадові особи органів державної
влади, місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян зобов'язані проводити
особистий прийом громадян. Прийом
проводиться регулярно у встановлені
дні та години, у зручний для громадян
час, за місцем їх роботи і проживання.
Графіки прийому доводяться до відома
громадян. Порядок прийому громадян в
органах державної влади, місцевого
самоврядування, на підприємствах, в
установах, організаціях незалежно від
форм власності, об'єднаннях громадян
визначається їх керівниками. Усі
звернення громадян на особистому
прийомі реєструються. Якщо вирішити
порушені в усному зверненні питання
безпосередньо на особистому прийомі
неможливо, воно розглядається у тому ж
порядку, що й письмове звернення. Про
результати розгляду громадянину
повідомляється письмово або усно, за
бажанням громадянина.

Організація та порядок діяльності
органів прокуратури України
визначається Законом України "Про
прокуратуру" №1789-ХІІ від 05 листопада 1991
року (далі - Закон №1789 чинний на момент
правовідносин між сторонами),
відповідно до якого прокурорський
нагляд за додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Предметом нагляду за додержанням і
застосуванням законів відповідно до
статті 19 Закону №1789 є: 1) відповідність
актів, які видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам; 2) додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав; 3) додержання законів,
що стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.
Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Статтею 12 цього Закону №1789
передбачено, що прокурор розглядає
заяви і скарги про порушення прав
громадян та юридичних осіб, крім скарг,
розгляд яких віднесено до компетенції
суду. Прокурор здійснює нагляд за
додержанням вимог законодавства щодо
порядку розгляду скарг всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами.
Прокурор проводить особистий прийом
громадян.

Порядок розгляду і вирішення звернень
громадян встановлено Інструкцією "Про
порядок розгляду і вирішення звернень
та особистого прийому в органах
прокуратури України" затвердженої
наказом Генерального прокурора
України від 21 червня 2011 року №9гн (далі -
Інструкція).

Згідно з пунктом п. 1.4 Інструкції,
скарга - звернення з вимогою про
поновлення прав і захист законних
інтересів громадян, інших осіб,
порушених діями (бездіяльністю),
рішеннями державних органів, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, службових осіб.

Пунктом 4.15. Інструкції, передбачено, що
після закінчення перевірки заявнику,
на його прохання, надається можливість
ознайомитися з документами і
матеріалами, що безпосередньо
зачіпають його права і свободи, у тій
мірі, в якій це не суперечить вимогам
дотримання державної або іншої, що
охороняється законом, таємниці,
законним інтересам інших осіб.

Проаналізувавши дії прокуратури
Вінницької області в особі прокурора
Вінницької області Соколового В.П. на
відповідність вище вказаним
нормативно-правовим актам, надавши
правову оцінку всім обставинам справи,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що відповідач діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зважаючи на встановлену правомірність
дій відповідача, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
вимог про стягнення на користь
позивача майнової та моральної шкоди,
які є похідними, а також недоведеними
належними і допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо відмови у
задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 10
листопада 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Совгира Д. І.