Справа № 808/7467/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року (10 год. 05 хв.) Справа
№ 808/7467/14 Провадження № ДО/808/763/14
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді
Максименко Л.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Державної
податкової інспекції у м. Краматорську
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, м. Краматорськ
Донецької області

до відповідача: Комунального
підприємства «Дільниця по ремонту,
утриманню автошляхів та споруджень на
них», м. Краматорськ Донецької області

про: стягнення коштів за податковим
боргом з рахунків платника податків у
банках, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Краматорську Головного управління
Міндоходів у Донецькій області (далі -
позивач або ДПІ у м. Краматорську ГУ
Міндоходів у Донецькій області)
звернулась із адміністративним
позовом до Комунального підприємства
«Дільниця по ремонту, утриманню
автошляхів та споруджень на них» (далі -
відповідач або КП «ДРУАС»), в якому
позивач просить суд стягнути з
відповідача кошти з рахунків платника
податків - Комунального підприємства
«Дільниця по ремонту, утриманню
автошляхів та споруджень на них» у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, за податковим боргом з
податку на додану вартість в сумі 1 050
992,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач має податковий борг з
податку на додану вартість в сумі 1 050
992,04 грн., який виник в результаті
несплати в повному обсязі узгоджених
грошових зобов'язань, самостійно
визначених відповідачем у поданих до
ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у
Донецькій області податкових
деклараціях з податку на додану
вартість від 19.06.2014 № , від 18.08.2014 №
, від 15.09.2014 № та уточнюючих
розрахунках до податкових декларацій
від 28.08.2014 №№ , та від 30.09.2014
№ . Крім того, відповідачу були
донараховані грошові зобов'язання з
податку на додану вартість, згідно
прийнятих контролюючим органом рішень
від 30.04.2014 № 11/05-15-25-012-3, від 30.05.2014
№ 17/05-15-25-012-3 про розстрочення
грошових зобов'язань (по термінам
сплати 26.06.2014, 28.07.2014, 26.08.2014, 26.09.2014) та
пеня на загальну суму 17 812,38 грн.
Зазначає, що позивачем вживались,
визначені нормами податкового
законодавства, заходи щодо стягнення з
КП «ДРУАС» податкового боргу. Однак,
вручена відповідачу податкова вимога
від 04.04.2014 № 444-25, залишилась без
виконання. Враховуючи, що
заборгованість відповідача
залишається не сплаченою до бюджету,
позивач просить стягнути її в судовому
порядку.

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 03.11.2014
відкрито провадження в
адміністративній справі № 808/7467/14 та
призначено справу до розгляду у
судовому засіданні на 24.11.2014.

В судове засідання представники сторін
не з'явились. Про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись судом
належним чином, що підтверджується
доказами наявними в матеріалах справи.

24.11.2014 від позивача до суду супровідним
листом (вх. № 47932) надійшли додаткові
докази по справі та заявлено
клопотання про розгляд справи без
участі представника ДПІ у м.
Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій
області в порядку письмового
провадження.

Представником відповідача 24.11.2014 через
канцелярію суду подано заяву (вх. 48047)
про розгляд справи за його відсутності.
Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

За таких обставин, суд дійшов висновку
щодо можливості розгляду справи за
відсутності представників сторін, на
підставі наявних у справі матеріалів, в
порядку письмового провадження.

У зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі та
з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд дійшов
наступних висновків.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 22.09.2014 №
19329970, відповідач - Комунальне
підприємство «Дільниця по ремонту,
утриманню автошляхів та споруджень на
них» () зареєстроване як
юридична особа 31.01.2003, номер запису про
включення до Єдиного державного
реєстру відомостей про юридичну особу -
1 000439.

Відповідач перебуває на обліку в ДПІ у
м. Краматорську ГУ Міндоходів у
Донецькій області з 15.08.1990 за № 56-У, про
що свідчить надана позивачем копія
довідки від 20.08.2014 № 190 про взяття
на облік платника податків.

Як передбачено ст. 67 Конституції
України та п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- Податковий кодекс України), платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Підпунктом 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового
кодексу України визначено обов'язок
платника податків подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів.

Згідно п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу
України, податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 Податкового
кодексу України, податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Пунктом 203.1 статті 203 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова декларація подається за
базовий звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

З матеріалів справи судом встановлено,
що КП «ДРУАС» були подані до ДПІ у м.
Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій
області податкові декларації з податку
на додану вартість за наступні періоди:

- податкова декларація від 19.06.2014 за
травень 2014 року, відповідно до якої
відповідачем самостійно визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість, що підлягає
нарахуванню та сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду в розмірі 371 549,00
грн.;

- податкова декларація від 18.08.2014 за
липень 2014 року, відповідно до якої
відповідачем самостійно визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість, що підлягає
нарахуванню та сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду в розмірі 265 512,00
грн.;

- податкова декларація від 15.09.2014 за
серпень 2014 року, відповідно до якої
відповідачем самостійно визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість, що підлягає
нарахуванню та сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду в розмірі 164 352,00
грн.

Крім того, абзацом першим п. 50.1 ст. 50
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Згідно абзацу третього п. 50.1 ст. 50
Податкового кодексу України, платник
податків, який самостійно (у тому числі
за результатами електронної перевірки)
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний, за винятком
випадків, установлених пунктом 50.2 цієї
статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Так, судом встановлено, що КП «ДРУАС»
були подані до контролюючого органу
уточнюючі розрахунки до податкових
декларацій, а саме:

- уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок від 28.08.2014
за серпень 2014 року (звітній період за
який виправляються помилки - травень 2014
року), відповідно до якого відповідачем
самостійно визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість, що підлягає донарахуванню та
сплаті до бюджету в розмірі 370,00 грн. та
нараховано суму штрафу в розмірі 11,00
грн. за результатами виправлення
виявлених помилок;

- уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок від 28.08.2014
за серпень 2014 року (звітній період за
який виправляються помилки - липень 2014
року), відповідно до якого відповідачем
самостійно визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість, що підлягає донарахуванню та
сплаті до бюджету в розмірі 348,00 грн. та
нараховано суму штрафу в розмірі 10,00
грн. за результатами виправлення
виявлених помилок;

- уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок від 30.09.2014
за вересень 2014 року (звітній період за
який виправляються помилки - серпень 2014
року), відповідно до якого відповідачем
самостійно визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість, що підлягає донарахуванню та
сплаті до бюджету в розмірі 61,00 грн. та
нараховано суму штрафу в розмірі 2,00
грн. за результатами виправлення
виявлених помилок;

Відповідно до п. 203.2 ст. 203 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого
пунктом 203.1 цієї статті для подання
податкової декларації.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - це сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання (п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України).

Оскільки, сума самостійно
задекларованих податкових зобов'язань
згідно поданих до контролюючого органу
податкових декларацій з податку на
додану вартість від 19.06.2014, 18.08.2014, 15.09.2014
(по термінам сплати 30.06.2014, 30.08.2014, 30.09.2014
відповідно) та вищезазначених
уточнюючих розрахунків не була
сплачена відповідачем в повному обсязі
у визначені законодавством строки, то
вона набула статусу податкового боргу.

Крім того, згідно п. 100.2 ст. 100
Податкового кодексу України, платник
податків має право звернутися до
контролюючого органу із заявою про
розстрочення та відстрочення грошових
зобов'язань або податкового боргу.
Платник податків, який звертається до
контролюючого органу із заявою про
розстрочення, відстрочення грошових
зобов'язань, вважається таким, що
узгодив суму такого грошового
зобов'язання.

Розстроченням, відстроченням грошових
зобов'язань або податкового боргу є
перенесення строків сплати платником
податків його грошових зобов'язань або
податкового боргу під проценти, розмір
яких дорівнює розміру пені,
визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього
Кодексу (п. 100.1 ст. 100 Податкового
кодексу України).

Відповідно до п. 100.6 ст. 100 Податкового
кодексу України, розстрочені суми
грошових зобов'язань або податкового
боргу (в тому числі окремо - суми
штрафних (фінансових) санкцій)
погашаються рівними частками
починаючи з місяця, що настає за тим
місяцем, у якому прийнято рішення про
надання такого розстрочення.

Як вбачається з матеріалів справи, за
заявою КП «ДРУАС» та на підставі ст. 100
Податкового кодексу України, 30.04.2014
першим заступником начальника ДПІ у м.
Краматорську ГУ Міндоходів у Донецькій
області Сергієнко Л.В. прийнято рішення
№ 11/05-15-25-012-3 про розстрочення грошових
зобов'язань.

Даним рішенням відповідачу було
розстрочено під проценти сплату
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 288 264,37 грн.
строком з 30.04.2014 по 26.12.2014.

У зв'язку з несплатою відповідачем, у
визначені вищевказаним рішенням
терміни, чергової частки розстроченої
суми, за КП «ДРУАС» рахується
заборгованість зі сплати розстрочених
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість на загальну суму 180 165,22
грн. (по термінам сплати 26.05.2014, 26.06.2014,
28.07.2014, 26.08.2014, 26.09.2014).

Також, за заявою КП «ДРУАС» та на
підставі ст. 100 Податкового кодексу
України, 30.05.2014 першим заступником
начальника ДПІ у м. Краматорську ГУ
Міндоходів у Донецькій області
Сергієнко Л.В. прийнято рішення №
17/05-15-25-012-3 про розстрочення грошових
зобов'язань.

Даним рішенням відповідачу було
розстрочено під проценти сплату
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 123 157,00 грн.
строком з 30.05.2014 по 26.12.2014.

У зв'язку з несплатою відповідачем, у
визначені вищевказаним рішенням
терміни, чергової частки розстроченої
суми, за КП «ДРУАС» рахується
заборгованість зі сплати розстрочених
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість на загальну суму 70 375,44
грн. (по термінам сплати 26.06.2014, 28.07.2014,
26.08.2014, 26.09.2014).

Крім того, судом з'ясовано, що
відповідачу було донараховано
проценти за користування
розстроченням на загальну суму 17 805,56
грн. та за період з 30.06.2014 по 27.08.2014 пеню в
розмірі 6,82 грн., які також залишаються
несплаченими відповідачем до бюджету.

Отже, враховуючи часткове погашення
заборгованості та зарахування
від'ємного значення у зменшення
податкового боргу на суму 5 276,00 грн.
згідно поданої відповідачем до
контролюючого органу податкової
декларації з податку на додану
вартість від 17.07.2014 за червень 2014 року
(копія наявна в матеріалах справи),
податковий борг КП «ДРУАС» з податку на
додану вартість становить 1 050 992,04 грн.,
з яких недоїмка складає 1 033 179,66 грн. та
пеня в розмірі 17 812,38 грн.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Згідно п. 59.4 ст. 59 Податкового кодексу
України встановлено, що податкова
вимога надсилається (вручається) також
платникам податків, які самостійно
подали податкові декларації, але не
погасили суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Як зазначено у п.п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України податкова
вимога - це письмова вимога органу
державної податкової служби до
платника податків щодо погашення суми
податкового боргу.

З матеріалів справи судом встановлено,
що 04.04.2014 позивачем сформовано
податкову вимогу форми «Ю» № 444-25 на
загальну суму податкового боргу
платника податків за узгодженими
грошовими зобов'язаннями у розмірі 2
140,13 грн., яка отримана уповноваженою
особою ТОВ «Краматорська транспортна
компанія» 09.04.2014, про що свідчить
особистий підпис даної особи на
корінці податкової вимоги.

На даний час податкова вимога форми «Ю»
від 04.04.2014 № 444-25 в порядку визначеному
ст. 60 Податкового кодексу України
позивачем не відкликана, оскільки з
моменту її виставлення заборгованість,
яка обліковується за відповідачем,
залишається не погашеною до бюджету, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи довідкою про заборгованість та
карткою особового рахунку платника
податків за спірний період.

Згідно з пп. 95.1 - 95.2 ст. 95 Податкового
кодексу України, орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Підпунктом 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України передбачено, що
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини.

Відповідно до п. 95.3. ст. 95 Податкового
кодексу України, стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Як встановлено судом, всупереч вимогам
чинного законодавства, заборгованість
відповідача з податку на додану
вартість в сумі 1 050 992,04 грн. залишається
не погашеною до бюджету, що
підтверджується наданими позивачем
довідкою про заборгованість КП «ДРУАС»
станом на 20.11.2014 та карткою особового
рахунку платника податків.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 КАС України, у
разі повного визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття
його судом приймається постанова суду
про задоволення адміністративного
позову.

Як зазначалося вище, відповідачем
позовні вимоги визнані у повному
обсязі.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку про можливість прийняття
визнання адміністративного позову
відповідачем, оскільки ці дії
відповідача не суперечать чинному
законодавству та не порушують
чиї-небудь права, свободи та інтереси, а
сума боргу доведена матеріалами
справи.

Згідно зі ст. 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в разі якщо
особа, яка бере участь у справі, без
поважних причин не надасть докази на
пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги вищезазначені
обставини, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази у їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
ДПІ у м. Краматорську ГУ Міндоходів у
Донецькій області обґрунтованими,
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст. ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 112, 122, 159-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у м. Краматорську
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області до Комунального
підприємства «Дільниця по ремонту,
утриманню автошляхів та споруджень на
них» про стягнення коштів за
податковим боргом з рахунків платника
податків у банках, - задовольнити
повністю.

Стягнути з рахунків платника податків -
Комунального підприємства «Дільниця
по ремонту, утриманню автошляхів та
споруджень на них» (84307, Донецька
область, м. Краматорськ, вул. Горького,
буд. 5, ), у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, на користь Державного
бюджету України (, р/р
0059, код платежу 14010100, банк - ГУ ДКСУ
у Донецькій області, МФО 834016) кошти за
податковим боргом з податку на додану
вартість в сумі 1 050 992,04 (один мільйон
п'ятдесят тисяч дев'ятсот дев'яносто
дві гривні 04 коп.) грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України -з дня
отримання такої постанови, апеляційної
скарги, з подачею її копії відповідно
до кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.Я. Максименко