Справа № 461/12661/14-а
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2014 р.
м. Львів

Галицький районний суд м.Львова в
складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.,

при секретарі судового засідання Куц
Н.З.,

з участю позивача - ОСОБА_1

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача - Табінського
О.В.

розглянувши в судовому засіданні в
залі суду м.Львові справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
визнання дій протиправними та
скасування постанов, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з
адміністративним позовом, який
вподальшому уточнила, в якому просить
визнати дії державного виконавця
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції
Табінського О.В. протиправними і
незаконними та скасувати постанови
державного виконавця від 29.09.2014 року,
01.10.2014 року про розшук та затримання
автомобіля, вилучення державних
номерних знаків, технічного паспорта
та ключів.

В обґрунтування заявленого позову
покликається на те, що рішенням
Галицького районного суду м.Львова від
01.04.2013 року, ухваленим у справі №2-56/11
зобов'язано її та ОСОБА_2 за власні
кошти демонтувати самовільно
збудований гараж за адресою: м.Львів,
АДРЕСА_1. Після проведення вказаного
демонтажу державний виконавець
вилучив та описав майно, яке
зберігалось в приміщенні гаражу і
передав на зберігання в ЛКП. Згодом,
отримала від відповідача конверт, в
якому виявила чотири постанови про
відкриття виконавчого провадження про
стягнення виконавчого збору в користь
держави, а саме: ВП 44918206 від 01.10.2014 року
на суму 0,75 грн., ВП №44918142 від 01.10.2014 року
в сумі 128,97 грн., ВП 44920882 від 01.10.2014 року в
сумі 10999,15 грн., ВП 44920979 від 01.10.2014 року.
16.10.2014 року керуючи автомобілем була
зупинена працівниками ДАІ, котрі
повідомили, що керований нею
автомобіль знаходиться в розшуку. В
присутності державного виконавця, який
прибув на місце зупинки у неї було
вилучено технічний паспорт, ключі від
автомобіля та реєстраційні номери.
Наступного дня, 17.10.2014 року отримала
копії виконавчого провадження, з яких
довідалась про те, що 01.10.2014 року
державним виконавцем винесено
постанови про розшук автомобіля, його
затримання, вилучення державних
номерних знаків на автомобіль,
технічного паспорта та ключів: ВП
№44920882 від 01.10.2014 року, ВП №44918142 від
01.10.2014 року, ВП №44918206 та ВП 41624321 від
29.09.2014 року. Стверджує, що державний
виконавець неправомірно виніс
оскаржувану постанову, оскільки сума
боргу не є співрозмірною із вартістю
автомобіля. Перед тим, державний
виконавець також не встановив
наявності грошових коштів чи іншого
майна, на яке можна звернути стягнення.
Автомобіль потрібен їй для поїздок у
медичні заклади, адже є інвалідом ІІІ
групи. До того ж, державний виконавець
маючи відомості про те, що у її
власності також знаходиться квартира,
на яку також накладено арешт,
відмовився передати їй на зберігання
автомобіль, як і відмовився стягувати
суму заборгованості з її пенсії.
Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та її
представники адміністративний позов
та уточнення до нього підтримали, давши
пояснення аналогічні доводам,
викладеним у позові. Просять позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов заперечив. Пояснив, що
дійсно на виконанні у відділі
перебувало виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-56/11, виданого 12.02.2014 року
Галицьким районним судом м.Львова, яким
зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за власні
кошти демонтувати самовільно
збудований гараж за адресою: м.Львів,
АДРЕСА_1. Постановою державного
виконавця від 27.01.2014 року відкрито
виконавче провадження, якою надано
боржникам термін для самостійного
виконання рішення суду у строк до семи
днів з дня винесення постанови.
Зважаючи на те, що боржниками у
встановлений строк добровільно
рішення суду не виконано, тому 07.08.2014
року при проведенні виконавчих дій за
участю державного виконавця,
працівників Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС
України у Львівській області,
працівників ЛКП «Княже місто», понятих,
працівниками ЛКП «ШРП Личаківського
району», які 30.07.2014 року були залучені
за вимогою державного виконавця, було
примусового демонтовано самовільно
збудований гараж за адресою: м.Львів,
АДРЕСА_1, про що 07.08.2014 року, 08.08.2014 року
складено відповідні акти. Під час
проведення виконавчих дій, державним
виконавцем було описано та арештовано
майно боржника, яке знаходилось в
гаражі та передано майстру ЛКП «Княже
місто» на відповідальне зберігання.
Проте, згідно висновку експерта про
вартість об'єкта оцінки ФОП ОСОБА_5
виявилось, що описане та арештоване
майно не є ліквідним. Стверджує, що
всупереч доводам позивача
встановлював наявність грошових
коштів у боржника, однак відповіддю ДПА
України встановлено, що боржник ОСОБА_1
жодними відкритими розрахунковими
рахунками у банківських установах не
володіє. Натомість, згідно відповіді
УДАІ при ГУМВС України у Львівській
області встановлено, що за боржником
зареєстровано рухоме майно -
транспортний засіб марки «КІА», моделі
«SPORTAGE», універсал - В, (2013), білого
кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Враховуючи те, що заборгованість
боржників становить більше трьох
розмірів мінімальної заробітної плати,
відтак державним виконавцем у
відповідності з вимогами ст.ст. 49,57
Закону України «Про виконавче
провадження» винесено постанови про
арешт та оголошення заборони на його
відчуження, розшук майна боржника,
копії яких скеровано в УДАІ при ГУМВС
України у Львівській області для
виконання, стягувачу для відома, для
затримання автомобіля та подальшої
реалізації. Оскільки арешт
застосований для забезпечення
реального виконання рішення суду
просить у задоволенні позову відмовити
за безпідставністю вимог.

Суд, заслухавши доводи сторін,
дослідивши матеріали справи, копії
матеріалів виконавчого провадження,
оцінивши докази у їх сукупності дійшов
переконання, що у задоволенні позову
належить відмовити, з наступних
підстав.

У судовому засіданні достовірно
встановлено, що рішенням Галицького
районного суду м.Львова, постановленим
01.04.2013 року у справі №2-56/11 позов
Галицької районної адміністрації
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за власні коти демонтувати
самовільно збудований гараж за
адресою: м.Львів, АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 29.12.2013 року рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

12.02.2014 року Галицьким районним судом
м.Львова видано виконавчий лист, а
постановою державного виконавця
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції
Табінським О.В. 13.03.2014 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження №42303010, надано боржнику
строк для самостійного виконання
рішення суду до 20.03.2014 року.

Факт отримання боржником копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 13.03.2014 року об'єктивно
підтверджується супровідним листом
державного виконавця вих.№3209 від
13.03.2014 року та повідомленням про
вручення поштового відправлення.

З метою перевірки добровільного
виконання боржниками рішення суду від
01.04.2013 року державний виконавець 24.03.2014
року вийшов до місця розташування
самовільно встановленого гаражу за
адресою: м.Львів, АДРЕСА_2. За
результатами огляду державним
виконавцем встановлено, що рішення
суду не виконане, про що було складно
акт.

Цього ж дня, за невиконання виконавчого
листа постановою державного виконавця
Табінського О.В. накладено штраф на
боржника ОСОБА_1 штраф у розмірі 170 грн.

Надалі, після скерування 24.03.2014 року
боржнику ОСОБА_1 вимоги щодо
добровільного виконання рішення суду у
строк до 30.03.2014 року, вдруге 01.04.2014 року
державним виконавцем при виході на
місце встановлено, що виконавчий лист
не виконаний, що стало наслідком
винесення 01.04.2014 року чергової
постанови державного виконавця про
накладення штрафу та скерування
боржнику третьої вимоги про
добровільне виконання виконавчого
листа в строк до 08.04.2014 року.

В зв'язку з невиконанням боржниками
виконавчого листа, постановою
державного виконавця від 12.05.2014 року
для участі у проведенні виконавчих дій
з примусового виконання виконавчого
листа №2-56/11, виданого 12.02.2014 року
Галицьким районним судом м.Львова
залучено Львівське комунальне
підприємств «ШРП Личаківського
району».

Листом від 23.06.2014 року вих.№9989
повідомлено ОСОБА_1, Галицьку районну
адміністрацію Львівської міської ради,
ОСОБА_6, ЛКП «Княже місто», ЛКП «ШРП
Личаківського району», УПР та РЗВ
Львівської міської ради, Відділ
держземагенства про те, що примусове
виконання виконавчого листа
призначено на 01.07.2014 року об 10.00 год.

Також, для підтримання громадського
правопорядку та участі у проведенні
зпланованих на 01.07.2014 року виконавчих
дій постановою державного виконавця
від 23.06.2014 року зобов'язано забезпечити
присутність двох працівників
Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у
Львівській області.

Відповідно до акту державного
виконавця Табінського О.В., складеного
01.07.2013 року, боржники перешкоджали
виконанню виконавчих дій, що
виразилось у шарпанині, погрозах та
нецензурної лайки з їх боку. Тому,
виконати виконавчий лист щодо
демонтажу гаражу не вдалось.

Однак, за результатами проведених
виконавчих дій, 01.07.2014 року державним
виконавцем складено акт опису й арешту
майна, яке складається з 40 найменувань.
Описане й арештоване майно передане на
відповідальне зберігання майстру ЛКП
«Княже місто» під особистий підпис.

Відповідно до акту державного
виконавця від 07.08.2014 року судом
встановлено, що при виході учасників
виконавчих дій за адресою: м.Львів,
АДРЕСА_2 для виконання виконавчого
листа з примусового виконання рішення
суду щодо демонтажу гаражу, боржники
знову чинили в цьому перешкоди. Таким
чином, вдалось демонтувати частину
гаражу та наступного дня, 08.08.2014 року,
згідно акту державного виконавця,
демонтаж гаражу завершено повністю.

Призначений постановою державного
виконавця Галицького відділу ДВС
Львівського МУЮ Табінського О.В.
експерт, суб'єкт оціночної діяльності
ОСОБА_5 для участі у виконавчих
провадженнях від 18.10.2014 року №42303010 з
метою надання висновку про вартість
описаного майна ОСОБА_1, а саме:
парасолі жовтого кольору, пляшки
коньяку, крісла жовтого кольору 6 шт.,
шашличного набору, гумових килимків -4
шт., футбольних м'ячів - 6 шт., щітки для
автомобіля - 2 шт., рукавиць - 15 пар,
насосу, налокітників - 2 шт., футбольного
кубку, медалей , лопатки, набору
гайкових ключів в чорному чохлі, лижі 2
пари, пляшки з бензином, лінолеуму,
драбини встановив, що об'єкт оцінки є в
незадовільному стані, є практично
неліквідним майном, визначення його
ринкової вартості неможливе, а
реалізація на прилюдних торгах
економічно невигідна.

Локальним кошторисом, складеним 23.06.2014
року встановлено, що витрати з
проведення виконавчих дій, які
належить стягнути з ОСОБА_1 складають 11
227,38 грн.

Зрештою, оскаржуваними постановами
державного виконавця Галицького
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Табінського О.В. при
примусовому виконанні постанови №42303010
від 08.08.2014 року на суму 10999,15 грн.,
постанови №42303169 від 30.09.2014 року на суму
128,98 грн. та постанови №42303169 від 30.09.2014
року на суму 0,75 грн. та виконавчого
листа №2/1304/661/12 від 24.07.2013 року на суму
98,50 грн. 29.09.2014 року та 01.10.2014 року
винесено постанову про розшук майна
боржника - транспортний засіб марки
«КІА», моделі «SPORTAGE», універсал - В, (2013),
білого кольору, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Суд, перевіривши відповідність
оскаржуваних постанов державного
виконавця Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Табінського О.В. вимогам ст.2
КАС України, виходячи з встановлених
судом обставин та положень чинного
законодавства приходить до висновку,
що дані постанови винесені
обґрунтовано, тобто з врахуванням усіх
обставин, що мають значення для справи,
на підставах, у межах повноважень і у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з огляду на наступне.

Керуючими роз'ясненнями п.3 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби від час виконання судових
рішень у цивільних справах» визначено,
що при розгляді скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби суди
повинні враховувати, що Законом про
виконавче провадження передбачено
заборону на зловживання
процесуальними правами під час
здійснення виконавчого провадження.

Так, державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачені Законом про
виконавче провадження заходи
примусового виконання рішення,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти дії (частина перша
статті 11), а особи, які беруть участь у
виконавчому провадженні, зобов'язані
сумлінно користуватись усіма наданими
їм правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій (частина сьома
статті 12).

Як вже беззаперечно встановлено судом,
постановою державного виконавця від
13.03.2014 року відкрито виконавче
провадження №42303010 та надано боржнику
строк для самостійного виконання
рішення суду до 20.03.2014 року.

Встановлено й те, що державний
виконавець чотири рази: 24.03.214 року,
01.04.2014 року, 23.06.2014 року, 30.07.2014 року
скеровував вимоги боржникам щодо
добровільного виконання виконавчого
листа, проте щоразу встановлював факт
його невиконання, про що складено 24.03.2014
року, 01.04.2014 року, 01.07.2014 року, 21.07.2014 року
відповідні акти.

Крім того, судом встановлено, що
боржники 01.07.2014 року та 07.08.2014 року під
час проведення виконавчих дій чинили
перешкоди, внаслідок чого дії з
демонтажу гаражу стали неможливими, що
безумовно свідчить про недобросовісне
відношення боржників до своїх
обов'язків щодо виконання виконавчого
документу.

Так, відповідно до частини другої
статті 52 Закону України «Про виконавче
провадження» стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах.

З метою з'ясування даних щодо наявності
у боржника грошових коштів на рахунках
11.11.2014 року держаний виконавець
скерував запити до Державної
податкової служби України. Отриманою
12.11.2014 року відповіддю встановлено, що
боржник, як платник податків на обліку
в органах ДПС не перебуває та
інформація щодо сум доходу,
нарахованого (сплаченого) податковим
агентом на користь платників податку,
та сум утриманого з них податку в ДРФО
відсутня (а.с. 39, 40).

Статтею 68 Закону України «Про
виконавче провадження» стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію та
інші доходи боржника звертається у
разі відсутності в боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, відсутності чи
недостатності майна боржника для
покриття в повному обсязі належних до
стягнення сум, а також у разі виконання
рішень про стягнення періодичних
платежів та стягнення на суму, що не
перевищує трьох мінімальних розмірів
заробітної плати.

З огляду на те, суд погоджується й
приймає до уваги доводи представника
відповідача в тому, що державним
виконавцем Табінським О.В. у
встановленому законом порядку вчинено
оскаржувані виконавчі дії -постанови
про розшук майна боржника, оскільки
наявності у боржника грошових коштів
на розрахункових рахунках та отриманих
доходів не встановлено.

До того ж, загальна сума заборгованості
ОСОБА_1 в сумі 11 227,38 грн. значно
перевищує розмір трьох мінімальних
заробітних плат, відтак всупереч її
твердженням, звернення стягнення з
отримуваної пенсії суперечить
положенням ст. 68 Закону України «Про
виконавче провадження», відтак є
неможливе.

Разом з тим, доводи позивача про те, що
державний виконавець неправомірно
виніс оскаржувану постанову про розшук
належного їй автомобіля, оскільки
використовує його для систематичних
поїздок до медичних закладів, адже є
інвалідом ІІІ групи, не заслуговують на
увагу суду, оскільки в підтвердження
таких доводів суду не надано жодного
належного доказу.

Критично суд оцінює й твердження
позивача в тому, що державний
виконавець неправомірно наклав арешт
на автомобіль ще й з тієї підстави, що
його вартість 230 000 грн. значно
перевищує суму заборгованості у
розмірі 11 227,38 грн., тобто не є
співрозмірною, оскільки позивачем як
під час проведення виконавчих дій, так
і під час розгляду справи у суді не
надано жодних даних чи доказів про
наявність у її власності будь-якого
майна, вартість якого хоча б приблизно
відповідала сумі заборгованості.

Оскільки представник відповідача
заперечуючи позов, у розумінні ч.2 ст. 71
КАС України довів суду правомірність
свого рішення, спрямованих на реальне й
своєчасне виконання виконавчого листа,
відтак на переконання суду заявлені
ОСОБА_1 позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, відтак за правилами ч.2 ст.
94 КАС України судові витрати належить
залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 КАС
України, ст.ст. 27, 52,68 Закону України
«Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні адмніністартивного
позову ОСОБА_1 до Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про визнання дій протиправними
та скасування постанов, відмовити
повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Львівського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня її
проголошення або з дня отримання копії
постанови.

Головуючий суддя
В.Ф. Романюк