Справа № 2а-9145/09/2670
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-9145/09/2670 Головуючий у 1-й
інстанції: Кармазін О. А.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2014 року
м.
Київ

Київського апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Старової Н. Е.

суддів: Файдюка
В. В., Чаку Є. В.

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу ДПІ у
Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 (далі позивач) до ДПІ у
Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві (далі відповідач) про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до ДПІ у Деснянському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві про скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 09.02.2009 року, № /1 від 06.03.2009 року,
№ /2 від 07.05.2009 року, № /3 від
09.06.2009 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18.09.2013 року постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 27.10.2009 року та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.07.2010 року
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
07.11.2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати, та
ухвалити нове судове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Справа розглянута відповідно до вимог
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач подав до податкового органу
декларацію про доходи, одержані з 01.01.2006
року по 31.12.2006 року, в якій задекларував
дохід від продажу майнових прав у
вигляді паю КП «Київський колективний
завод безалкогольних напоїв «Росинка»
у розмірі 733914,60 грн. та від продажу
майнових прав даного підприємства у
розмірі 51684,10 грн.

Податковим повідомленням-рішенням №
від 09.02.2009 року відповідач
визначив (донарахував) позивачу суму
податкового зобов»язання по податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 31642,94
грн.

За результатами адміністративного
оскарження відповідачем були винесені
аналогічні за змістом останньому
податкові повідомлення-рішення №
/1 від 06.03.2009 року, № /2 від
07.05.2009 року, № /3 від 09.06.2009 року.

Відповідно до розрахунку відповідача
сума податку з доходів фізичних осіб
позивача за отриманий дохід при
відчуженні майнових прав з урахуванням
сплаченого податку становить 31642,94 грн.
(762816,36 грн. (сума оподаткованого доходу
отриманого від продажу інвестиційного
активу) х 13%). У зв»язку з придбанням
інвестиційного активу позивачем
понесені витрати на суму 22782,36 грн. (2,9%
від загальної суми продажу паю суми
приватизаційного майнового
сертифікату). Сума відчуження майнових
прав у розмірі 785598,70 грн. 22782,36 (витрати) =
762816,34 грн. сума загального
оподатковуваного доходу.

Згідно договорів від 07.06.3006 року та від
23.06.2006 року, позивач здійснив продаж
майнових прав у вигляді паю
співвласника в пайовому фонді КП
«Київський колективний завод
безалкогольних напоїв «Росинка» на
загальну суму 785598,70 грн.

29.08.2008 року ДПІ у Деснянському районі м.
Києва проведено невиїзну
документальну перевірку дотримання
вимог податкового законодавства з
питань нарахування ПДФО відносно
позивача, за результатами якої
складено акт № 5377/17-01/ (далі - Акт
перевірки).

Результатами перевірки встановлено, що
позивачем задекларовано відомості
щодо доходу отриманого від продажу
належних йому майнових прав у вигляді
персонального паю ВАТ «Росинка» в
перекрученому вигляді.

З посиланням на положення п. 1.2, п.п. 4.3.18
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», ДПІ в Акті перевірки
зазначає, що позивач неправомірно
включив до отриманого від продажу
майнових прав доходу на загальну суму
785 598,70 грн., отриману за договорами, не
вирахувавши з неї дохід, отриманий від
відчуження майнових прав (у вигляді
паю), отриманих ним за власний майновий
сертифікат.

ДПІ зазначає, що згідно із вищевказаною
довідкою, вартість персонального паю
позивача станом на дату первинної
приватизації 31.12.1993 року складала 10,33
грн., включаючи 0,3 грн. вартість
приватизаційного майнового
сертифікату власника паю, що становило
2,9%.

Враховуючи викладене, як зазначає ДПІ в
Акті перевірки, дохід, який припадає на
частку приватизаційного сертифікату
власника паю, отриманий позивачем
внаслідок відчуження корпоративних
прав, становить 22 782,36 грн. (із
розрахунку, що сума 785 598,70 дорівнює - 100%).

Разом з тим, як зазначає ДПІ, позивач в
порушення вимог п. п. 9.6.2 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
відобразив у декларації витрати,
пов'язані з отриманням доходів, в
перекрученому вигляді, тобто до їх
складу включив суму витрат у розмірі 266
189,59 грн., понесення яких нічим не
підтверджено.

Таким чином, як визначає ДПІ в Акті
перевірки, сума загального
оподаткованого доходу, з якого слід
сплатити податок на доходи фізичних
осіб (доходи зазначені у п. 1.2. та п. 1.4.
Розділу I), визначена за результатами
перевірки складає 762 816,34 грн. (785 598,70 - 22
782,36 грн.), а сума податку з доходів
фізичних осіб, яку слід сплатити до
бюджету 99 166,12 грн. (762 816,34 * 13%).

Відтак, у висновках Акту перевірки ДПІ
зазначає, що перевіркою встановлено
порушення п.п. 4.3.18, п.п. 9.6.2. Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб». Відповідно до п. 20.1.
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», донараховано податку
на доходи фізичних осіб у розмірі 31 642,94
грн. (99 166,12 - 67 523,18).

На підставі зазначених висновків акту
перевірки, з урахування рішення ДПА у м.
Києві № 15118/7/25-214 від 12.12.2008 року,
прийнято оскаржуване рішення та
наступні похідні від нього оскаржувані
рішення, прийняті у зв'язку за
процедурою адміністративного
оскарження.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається апелянт, та вважає,
що судом надана їм правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.

Відповідно до п.п. 4.3.18 п. 4.3 ст. 4 Закону
України № 889-IV, до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включаються такі доходи (що
не підлягають відображенню в його
річній податковій декларації), а саме:
сума доходу, отриманого платником
податку внаслідок відчуження акцій
(інших корпоративних прав), одержаних
ним у власність в процесі приватизації
в обмін на приватизаційні
компенсаційні сертифікати,
безпосередньо отримані ним як
компенсація суми його внеску до
установ Ощадного банку СРСР або до
установ державного страхування СРСР,
або в обмін на приватизаційні
сертифікати, отримані ним відповідно
до закону, а також сума доходу,
отриманого таким платником податку
внаслідок відчуження земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення, земельних часток (паїв),
майнових паїв, безпосередньо отриманих
ним у власність у процесі приватизації
згідно з нормами земельного
законодавства.

З підпункту «б», абз. 4 пп. 9.6.8 п. 9.6 ст. 9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», вбачається, що від
оподаткування звільняється дохід від
продажу інвестиційних активів, які
припадають на частку в статутному
фонді емітента, яка сформована за
рахунок приватизаційних майнових
сертифікатів. При цьому вартісне
збільшення інвестиційного активу
(пакету акцій чи майнового паю)
платника податку в майбутньому в
результаті юридичних фактів, які не
змінюють пропорцію його персонального
паю до статутного фонду (загальної
вартості майнового паю) емітента, не
має впливати на співвідношення
пільгової частки такого платника,
дохід від продажу якої не включається
до складу загального річного
оподатковуваного доходу, та частки,
дохід від продажу якої включається до
оподатковуваного доходу з його
зменшенням на вартість витрат на
придбання такої частки.

Не можна визнати обґрунтованим
неврахування пропорційного збільшення
вартості часток внаслідок індексації
основних засобів, проведення якої
передбачено, зокрема, постановами
Кабінету Міністрів України № 34 від
17.01.1995 року та № 523 від 16.05.1996 року, а з
01.07.1997 року - п.п. 8.3.3 п. 8.3 ст. 8 Закону
України № 334/94-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994 року
(чинного на момент виникнення спірних
відносин), за змістом якого платникам
податків всіх форм власності надано
право застосовувати щорічну
індексацію балансової вартості груп
основних фондів та нематеріальних
активів. Частка доходу, яка не
включається до оподатковуваного
доходу від продажу паю, складається,
зокрема, з вартості приватизаційних
майнових сертифікатів, збільшеної за
рахунок індексації.

Крім того, збільшення статутного фонду
емітента на сукупну номінальну
вартість нарахованих дивідендів
збільшує вартість частки окремого
платника. При цьому відбувається
пропорційне збільшення обох часток - як
тієї, дохід від продажу якої не входить
до складу оподатковуваного доходу, так
і тієї, вартість придбання якої є
витратами платника та на суму яких має
зменшуватися оподатковуваний дохід.

Проте, як вірно встановлено судом
першої інстанції, податковий орган не
врахував при розрахунку податку
наведені вище норми податкового
законодавства та в основу розрахунку
включив лише суму вартості
приватизаційного сертифікату
позивача, не врахувавши при цьому і
збільшення вартості всього паю з
урахування складових, а відтак
неправильно застосував передбачену
п.п. 4.3.18 п. 4.3 ст. 4 Закону України № 889-IV.
Окрім того, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
податковим органом без урахування п. 9.6
ст. 9 Закону України № 889-IV, яким
врегульовано особливості
оподаткування інвестиційного
прибутку, зокрема, підпункту 9.6.2 цього
пункту передбачено, що інвестиційний
прибуток розраховується як позитивна
різниця між доходом, отриманим
платником податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується виходячи з
суми витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого активу, з
урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього
пункту.

З огляду на зазначене, оскільки
висновки Акту перевірки базуються на
помилковому застосуванні норм Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», то,
відповідно, спірні податкові
повідомлення-рішення, прийняті на
підставі зазначених висновків є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Судова колегія апеляційної інстанції
не вбачає порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач в апеляційній
скарзі, та вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справі, яким надана правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
07.11.2013 року, та не можуть бути підставою
для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст. 200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись статтями 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ДПІ у Деснянському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 07.11.2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Файдюк В.В.

Чаку Є.В.