Справа № 820/13716/14
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р.Справа № 820/13716/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22.10.2014р.
по справі № 820/13716/14

за позовом Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аякс-РС"

про надання дозволу на погашення
податкового боргу за рахунок майна,

ВСТАНОВИЛА:

27.07.2014 року позивач, Основ'янська
об'єднана державна податкова інспекція
м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області,
звернувся до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аякс-РС", в якому
просив надати дозвіл на погашення
податкового боргу у сумі 252 081,86 грн. за
рахунок майна Товариство з обмеженою
відповідальністю "АЯКС-РС".

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 22.10.14 року
по справі № 820/13716/14 адміністративний
позов Основ`янської державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Аякс-РС"
про надання дозволу на погашення
податкового боргу за рахунок майна
залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просив суд апеляційної
інстанції скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 22.10.14 року
по справі №820/13716/14 та прийняти нову
постанову, якою надати дозвіл на
погашення податкового боргу у сумі
252081,86 грн. за рахунок майна, Товариства
з обмеженою відповідальністю "АЯКС-РС"

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Колегія суддів відповідно ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Аякс-РС" перебуває на
обліку як платник податків та зборів в
Основ`янській ОДПІ м. Харкова.

Основ`янською ОДПІ м. Харкова за
наслідками проведеної перевірки,
результати якої були оформлені актом №
2146/23/34757005 від 12.07.2011 року, було прийняті
податкові повідомлення-рішення 20.07.2011
року № та № , від 13.04.2012 року
№ та від 20.07.2011 року № , яким
позивачу було визначено суму грошового
зобов'язання у загальному розмірі
252081,86грн.

Вищезазначені податкові
повідомлення-рішення були отримані
уповноваженим представником
підприємства, що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення.

В зв'язку з тим, що платником податків в
добровільному порядку не було сплачено
суму податкового боргу, а вжиті
податковим органом заходи не призвели
до погашення заборгованості,
податковий орган звернувся до суду із
даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги позивача є передчасними

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
залишення без задоволення
адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Пунктом 30 статті 2 Бюджетного Кодексу
України податкові органи визначені як
органи стягнення, яким відповідно до
закону надано право стягнення до
бюджету податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших надходжень.

Колегія суддів зазначає, що 01 січня 2011
року набув чинності Податковий Кодекс
України (далі - ПК України), який
встановлює перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 56.17 ст. 56 ПК України
день закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження грошового
зобов'язання платника податків.

Згідно із п. 56.18 ст. 56 ПК України
встановлено, що з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу, платник податків має право
оскаржити в суді податкове
повідомлення-рішення або інше рішення
контролюючого органу про нарахування
грошового зобов'язання у будь-який
момент після отримання такого рішення.
Рішення контролюючого органу,
оскаржене в судовому порядку, не
підлягає адміністративному
оскарженню. Процедура
адміністративного оскарження
вважається досудовим порядком
вирішення спору.

При зверненні платника податків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи,
доказів оскарження відповідачем у
адміністративному або судовому
порядку податкових повідомлень-рішень
від 20.07.2011 року № та № , від
13.04.2012 року № та від 20.07.2011 року №
матеріали справи не містять та
вказані обставини відповідачем не
спростовано.

Враховуючи наведене колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що податкові
повідомлення-рішення, на підставі яких
відповідачу було визначено суму
грошового зобов'язання, є узгодженими.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК
України сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, є податковим
боргом платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем у встановлені ПК України
строки не було самостійно сплачено
суму податкового зобов'язання на
підставі вищезазначених податкових
повідомлень-рішень.

У зв'язку з непогашенням платником
податків узгоджених сум податкових
зобов'язань у законодавчо встановлені
строки, податковою інспекцією було
винесено податкову вимогу №1/19 від
04.01.2011 року.

Відповідно до п. 59.1. ст. 59 ПК України, у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Згідно ст. 58.3 ПК України податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) платнику
податків, якщо його передано посадовій
особі такого платника податків під
розписку або надіслано листом з
повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення
вважається надісланим (врученим)
фізичній особі, якщо його вручено їй
особисто чи її законному
представникові або надіслано на адресу
за місцем проживання або останнього
відомого її місцезнаходження фізичної
особи з повідомленням про вручення. У
такому самому порядку надсилаються
податкові вимоги та рішення про
результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити
платнику податків податкове
повідомлення-рішення або податкові
вимоги, або рішення про результати
розгляду скарги через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, або рішення про результати
розгляду скарги, незнаходження
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків
або з інших причин, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога, або рішення про результати
розгляду скарги вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення.

У разі якщо вручити податкове
повідомлення-рішення неможливо через
помилку, допущену контролюючим
органом, податкове
повідомлення-рішення вважається таким,
що не вручено платнику податків.

Як вбачається з матеріалів справи,
податковим керуючим Свидло Ю.В. було
здійснено виїзд за адресою реєстрації
платника податків з метою вручення
податкової вимоги та складання акту
опису майна боржника, за результатами
чого складено акт від 24.01.2011 року №
49/24-014 про відсутність платника
податків на час виїзду.

Колегія суддів зазначає, що наведена
норма ПК України передбачає два
альтернативні способи інформування
платника про наявність, зокрема
податкової вимоги, а саме безпосереднє
вручення такого рішення під розписку;
надіслання листом з повідомленням про
вручення.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42
Податкового кодексу України документи
вважаються належним чином врученими,
якщо вони надіслані за адресою
(місцезнаходженням, податковою
адресою) платника податків
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення.

Враховуючи викладене, термін
"надіслання" податкової вимоги в
контексті норми пункту 95.2 статті 95
Податкового кодексу України означає
відправлення податкової вимоги
платникові податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
на адресу такого платника податків.

Колегія суддів зазнчаає, що
знаходження відповідача за податковою
адресою м. Харків, вул. Біологічна, 10
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Враховуючи вищесказане, колегія суддів
зазначає, що позивач не набув права на
звернення до суду із вказаним позовом,
оскільки таке право виникає у
податкового органу на наступний день
після закінчення 60 днів з дня
відправлення платнику податків
податкової вимоги рекомендованим
листом із повідомленням про вручення,
незалежно від дати фактичного
отримання цієї податкової вимоги
платником податків, вказаної в
повідомленні про вручення, або після
безпосереднього вручення такої вимоги
під розписку платнику податків.

Відповідно до п.87.2. ст.87 ПК України
джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Згідно з п.88.1. ст.87 ПК України з метою
забезпечення виконання платником
податків своїх обов'язків, визначених
цим Кодексом, майно платника податків,
який має податковий борг, передається у
податкову заставу.

Приписами пункту 89.1 статті 89
Податкового кодексу України визначено,
що право податкової застави виникає у
разі: несплати у строки, встановлені
цим Кодексом, суми грошового
зобов'язання, самостійно визначеної
платником податків у податковій
декларації, - з дня, що настає за
останнім днем зазначеного строку;
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної контролюючим
органом, - з дня виникнення податкового
боргу.

З урахуванням п.89.2 положень цієї статті
право податкової застави поширюється
на будь-яке майно платника податків,
яке перебуває в його власності
(господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому (п.89.2 статті 89
Податкового кодексу України).

Згідно п.89.3. ст. 89 ПК України, майно, на
яке поширюється право податкової
застави, оформлюється актом опису. До
акта опису включається ліквідне майно,
яке можливо використати як джерело
погашення податкового боргу. Опис
майна у податкову заставу здійснюється
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, яке
пред'являється платнику податків, що
має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється
право податкової застави, складається
податковим керуючим у порядку та за
формою, що затверджені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Колегія суддів зазначає, що матеріали
справи не містять ні рішення керівника
контролюючого органу про опис майна
платника податків у податкову заставу,
ні акту опис у майна ТОВ "АЯКС-РС" у
податкову заставу.

Правовідносини з приводу погашення
податковим органом за платника
податків податкового боргу такого
платника податків перед бюджетом
унормовані ст.95 Податкового кодексу
України, відповідно до якої п.95.1 якої
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі (п.95.1
ст.95).

Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу
України, контролюючий орган
звертається до суду щодо надання
дозволу на погашення усієї суми
податкового боргу за рахунок майна
платника податків, що перебуває у
податковій заставі.

З положень вищенаведених норми закону
чітко та однозначно слідує, що
підставою для реалізації суб'єктом
владних повноважень управлінської
функції у спосіб заявлення до суду
вимоги про надання дозволу на
погашення податкового боргу за рахунок
майна платника податків, яке перебуває
у податковій заставі, є факт
недостатності у такого платника
власних коштів.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи листа-довідки Основ`янської
ОДПІ вбачається, що у ТОВ "АЯКС-РС"
відсутні відкриті розрахункові
рахунки, а тому у відповідача відсутні
грошові кошти для погашення
податкового боргу.

Колегія суддів зазначає, що право на
звернення до суду із вказаним позовом
про стягнення податкового боргу
обумовлене наявністю у відповідача
непогашеного податкового боргу і норми
Податкового кодексу не звільняють
податковий орган від обов`язку
дотримуватись вимог податкового
законодавства щодо направлення вимоги
платнику податків.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що суб'єкт владних
повноважень у спірних правовідносинах
не забезпечив належної реалізації
владної управлінської функції, а тому
позовні вимоги є передчасними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 22.10.14 року
по справі №820/13716/14 відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22.10.2014р.
по справі № 820/13716/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Чалий І.С.