Справа № 2а-3037/10/0470
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/45275/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Дніпропетровської
митниці на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2012
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства
"Нікопольський завод феросплавів" до
Дніпропетровської митниці, третя
особа Нікопольська об'єднана державна
податкова інспекція про визнання
протиправними дій, визнання
протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в
и л а :

Відкрите акціонерне товариство
"Нікопольський завод феросплавів"
звернулось з позовом до
Дніпропетровської митниці про
визнання протиправною та скасування
картки відмови в прийнятті митної
декларації.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
січня 2011 року в позові відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2012 року постанову суду
першої інстанції скасовано, позов
задоволено. Визнано протиправними дії
відповідача та скасовано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні та пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №113020000/2008/000149 від 25
січня 2008 року.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції,
Дніпропетровська митниця звернулася з
касаційною скаргою, в якій посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
апеляційного суду скасувати, постанову
суду першої інстанції залишити в силі.

Перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої і
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 25 січня 2008 року позивач
подав відповідачу вантажну митну
декларацію №19481 з пакетом документів
для проведення процедури митного
оформлення вантажу.

Сплату податку на додану вартість при
ввезенні товару відстрочено шляхом
видачі податкового векселя серії АА
№1001600.

25 січня 2008 року відповідач видав картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленню чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №113020000/2008/000149. Картка
відмови видана з підстав порушення
позивачем вимог абз. 4 ч. 2 ст. 88 Митного
кодексу України в частині ненадання
відомостей, передбачених абз. 2 п. 4.
Порядку випуску, обігу та погашення
векселів, які видаються на суму податку
на додану вартість при імпорті товарів
на митну територію України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 01 жовтня 1997 року
№1104.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з безпідставності
позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про незаконність відмови відповідача.

Колегія суддів вважає такі висновки
апеляційного суду помилковими та
вбачає за доцільне зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 Митного кодексу
України декларант зобов'язаний:
здійснити декларування товарів і
транспортних засобів відповідно до
порядку, встановленого цим Кодексом; на
вимогу митного органу пред'явити
товари і транспортні засоби для
митного контролю і митного оформлення;
надати митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур; сплатити податки і збори.

Згідно з п. 11.5. ст. 11 Закону України "Про
податок на додану вартість" з моменту
набрання чинності цим Законом платники
податку при імпорті товарів на митну
територію України можуть за власним
бажанням надавати органам митного
контролю податковий вексель на суму
податкового зобов'язання зі строком
погашення на тридцятий календарний
день з дня його поставки органу митного
контролю, один примірник якого
залишається в органі митного контролю,
другий надсилається органом митного
контролю на адресу органу державної
податкової служби за місцем реєстрації
платника податку, а третій надається
платнику податку.

Аналогічна норма міститься і в Порядку
випуску, обігу та погашення векселів,
які видаються на суму податку на додану
вартість при імпорті товарів на митну
територію України, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 01 жовтня 1997 року № 1104, відповідно до
п. 3. якого зобов'язання щодо сплати
податку на додану вартість при імпорті
товарів на митну територію України
виникають у день оформлення вантажної
митної декларації (за винятком
тимчасової чи неповної, періодичної чи
попередньої декларації), але сплату
можна відстрочити шляхом видачі
податкового векселя.

Проаналізувавши вказані норми, колегія
суддів приходить до висновку, що видача
податкового векселя у цьому випадку є
відстроченням сплати податку на додану
вартість.

Частиною 3 ст. 63 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" заборонено
у 2008 році надання відстрочок щодо
термінів сплати податкових зобов'язань
суб'єктів господарювання за податками,
зборами (обов'язковими платежами).

Норми Закону України "Про податок на
додану вартість", які дозволяють особі
надавати митним органам податковий
вексель на суму податкового
зобов'язання за податком на додану
вартість, є загальними щодо зазначених
правовідносин.

Таким чином, норма статті 63 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" про
заборону надання відстрочок щодо
термінів сплати податкових зобов'язань
поширюється на правовідносини щодо
погашення податку на додану вартість
на митному кордоні шляхом пред'явлення
податкового векселя і як спеціальна
норма має перевагу при застосуванні,
отже погашення податку на додану
вартість шляхом пред'явлення
податкового векселя у 2008 році
заборонено.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
підстави для задоволення позову
відсутні.

Колегія суддів не може погодитись з
рішенням апеляційного суду щодо
скасування картки відмови з тих
підстав, що в ній відсутні посилання на
ст. 63 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

Відповідно до ч. 6 ст. 86 Митного кодексу
України відмова митного органу в
прийнятті митної декларації повинна
бути вмотивованою, а про причини
відмови має бути письмово повідомлено
декларанту.

За змістом п. 1. Порядку оформлення й
використання картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України, затвердженому наказом
Державної митної служби від 12 грудня 2005
року № 1227, картка відмови - це письмове
повідомлення заінтересованим особам
про відмову в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України

На день прийняття рішення про відмову в
митному оформленні товару діяла ст. 63
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
що унеможливлювало виконання
відповідачем дій по митному оформленню
товару шляхом прийняття податкового
векселя на суму податкового
зобов'язання за податком на додану
вартість.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2012 року не відповідає
вимогам ст. 159 КАС України.

Виходячи з викладеного, Вищий
адміністративний суд України зазначає,
що постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
січня 2011 року прийнята у відповідності
до вимог чинного законодавства і
скасована апеляційним судом помилково.

Керуючись ст. ст. 222, 223, 226, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и
л а :

Касаційну скаргу Дніпропетровської
митниці задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2012 року скасувати, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
січня 2011 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам які беруть участь у справі і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: