Справа № 2а-9210/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року

Справа № 9104/79132/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Святецького В.В.,

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Камінь-Каширському районі
Волинської області на постанову
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 28 липня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2011 року позивач через поштове
відділення зв'язку (а.с. 9) звернувся з
позовом до відповідача, в якому просив
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування та виплату щомісячної
компенсації за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 52 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в межах
позовної давності таз урахуванням
виплачених сум.

В обґрунтування вимог позовної заяви
позивач вказує, що її померлий чоловік -
ОСОБА_2 був інвалідом І групи категорії
1, як постраждалий внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Відповідно
до ст. 52 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), щомісячна компенсація
в разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком незалежно
від пенсії, передбаченої
законодавством України. Розмір
нарахованої та виплаченої позивачу
щомісячної компенсації є значно меншим
ніж передбачено ст. 52 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що в свою
чергу є порушенням його конституційних
прав та свобод.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено повністю.

Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України у
Камінь-Каширському районі Волинської
області щодо відмови у нарахуванні та
виплаті позивачу ОСОБА_1 як
непрацездатному члену сім'ї померлого
ОСОБА_3, смерть якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою щомісячної
компенсації за втрату годувальника в
розмірі 50 (п'ятдесят) відсотків
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до вимог ст. 52 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 1 січня 2011 року по 1 липня 2011
року включно.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Камінь-Каширському
районі Волинської області нарахувати
та виплатити позивачу ОСОБА_1 як
непрацездатному члену сім'ї померлого
ОСОБА_3, смерть якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою,
щомісячної компенсації за втрату
годувальника в розмірі 50 (п'ятдесят)
відсотків мінімальної пенсії за віком,
відповідно до вимог ст. 52 Закону
України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
із врахуванням ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та виплачених
сум за період з 1 січня 2011 року по 1 липня
2011 року включно.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
нарахування щомісячної компенсації за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
відповідачем здійснюється без
дотримання вимог ст. 52 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, діяв в
межах наданої компетенції та у
відповідності до вимог законодавства,
зокрема чинних постанов Кабінету
Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України, суд
апеляційної інстанції здійснює
розгляд справи в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
мотивів.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що позивач - ОСОБА_1 є вдовою
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, смерть
якого пов'язана з Чорнобильською
катастрофою та що вона є
непрацездатним членом його сім'ї,
перебувала на його утриманні та
одержує щомісячну компенсацію за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі 10%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №796-Х11 від 28.02.1991 року.

Частиною першою статті 52 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок від Чорнобильської
катастрофи» № 796-ХІІ (тут та далі в
редакції з урахуванням Рішення
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року № 10-рп/2008), щомісячна компенсація в
разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Таким чином, вихідним критерієм для
обчислення щомісячної компенсації
особам, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, визначено
мінімальну пенсію за віком. Порядок її
обчислення визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
від 05.10.2006 року у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених Законом.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України» від
27.12.2007 року було внесено зміни до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до нової редакції
вищезазначеного Закону з 01.01.2008 року
вихідним критерієм для щомісячної
компенсації в разі втрати годувальника
особам, щодо яких встановлено зв'язок
із Чорнобильською катастрофою,
визначено прожитковий мінімум для
осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до змін, внесених до ч. 1 ст. 52
Закону передбачено, що щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 10%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, незалежно від
пенсії, передбаченої законодавством
України.

Рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі «щодо
предмета та змісту закону про
державний бюджет України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення статті 67 розділу 1. пунктів 2-4,
6-8. 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22,
24-34. підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів
36-100 розділу II Закону України №107-VI, в
тому числі і зміни, внесені до ст.52
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Пунктом 6 зазначеного
Рішення визначено, що рішення має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
Закону України №107-VI, визнаних не
конституційними.

Таким чином, положення пункту 28 розділу
II Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
№107- VI від 28.12.2007 року втратило чинність
22 травня 2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані не
конституційними, втрачають чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Розрахунок пенсії позивачу управління
пенсійного органу провело виходячи з
розміру, встановленого постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530 «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян».

Таким чином, позивачу розмір
щомісячної компенсації в разі втрати
годувальника внаслідок аварії на ЧАЕС
повинен був розраховуватися, виходячи
із наведених розмірів прожиткового
мінімуму. Незважаючи на це, розмір, з
якого виходив відповідач при
розрахунку компенсації позивачу, був
нижчий, ніж прожитковий мінімум
(відповідно мінімальна пенсія за
віком), встановлений Законом України
«Про державний бюджет на 2011 рік».

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру щомісячної
компенсації в разі втрати годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
застосуванню підлягає ст. 52 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(в редакції від 09.07.2007 р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008), а не постанова
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530 «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян»,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

При цьому колегія суддів зазначає, що
підстави для невиплати позивачеві
щомісячної компенсації в разі втрати
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи у відповідності до ст. 52
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» ( в редакції від 09.07.2007 р.
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008) були
відсутні, зміни у зазначену статтю не
вносились, а тому колегія суддів дійшла
висновку щодо необґрунтованої відмови
відповідача у здійсненні вказаної
виплати.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
суд апеляційної інстанції визнає, що
судом першої інстанції, при вирішенні
даного спору, правильно встановлено
обставини справи та ухвалено законне
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги її не спростовують,
тому підстав для скасування постанови
суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області залишити без задоволення, а
постанову Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
28 липня 2011 року в справі № 2а-9210/11 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов