Справа № 2а/2470/319/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

03 грудня 2014 року
м. Київ К/800/6005/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича
М.І.,Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Застанівського районного центру
зайнятості до Звенячинської сільської
ради про стягнення коштів, за
касаційною скаргою Застанівського
районного центру зайнятості (далі -
Застанівський РЦЗ) на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 3 квітня 2012
року і ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 6 вересня 2012
року,-

встановив:

У лютому 2012 року Застанівський РЦЗ
звернувся до суду з позовом, у якому
просив стягнути із Звенячинської
сільської ради на його користь
отриману ОСОБА_4 допомогу по безробіттю
у розмірі 10295,21 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_4,
який перебував на обліку як
безробітний, було виплачено допомогу
по безробіттю в сумі 10295,21 грн. В зв'язку
з тим, що в жовтні 2011 року йому були
здійснені виплати відповідно до пункту
2 статті 33 Закону України «Про статус
депутатів місцевих рад», відповідачу
було надіслано претензію про
відшкодування незаконно отриманої
допомоги по безробіттю у розмірі 10295,52
грн. З урахуванням того, що в
добровільному порядку ці кошти
повернуті не були, звернувся до суду з
вказаним позовом.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 3 квітня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 6 вересня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, Застанівський
РЦЗ звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить їх скасувати як такі, що
ухвалені з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 КАС
України, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Встановлено, що 24.11.2010 ОСОБА_4, який
працював головою Звенячинської
сільської ради Застанівського району
Чернівецької області, надано статус
безробітного та призначено виплату
допомоги по безробіттю.

Листом від 25.11.2010 № 01-16/3124 Застанівський
РЦЗ повідомив відповідача про надання
ОСОБА_4 статусу безробітного та просив
повідомити про початок та закінчення
проведення ОСОБА_4І виплат,
передбачених частиною 2 статті 33 Закону
України «Про статус депутатів місцевих
рад».

Листом від 29.11.2010 № 1288 Звенячинська
сільська рада повідомила позивача про
те, що виплати, передбачені частиною 2
статті 33 Закону України «Про статус
депутатів місцевих рад,» ОСОБА_4
проводитися не будуть.

Листом від 18.11.2011 № 2291 Звенячинської
сільської ради повідомлено позивача
про те, що на виконання рішення
Застанівського районного суду
Чернівецької області від 24.05.2011 ОСОБА_4
у відповідності до частини 2 статті 33
Закон України «Про статус депутатів
місцевих рад» здійснено збереження,
нарахування та виплата середньої
заробітної плати в розмірі 3723,12 грн.
щомісячно, з 11.11.2010 на період
працевлаштування, але не більше шести
місяців.

29.11.2011 відповідачу надіслано претензію
про відшкодування незаконно отриманої
ОСОБА_4 допомоги по безробіттю в сумі
10295,21 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
наступного.

Правові, фінансові та організаційні
засади загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття регулюються
Законом України від 02.03.2000 № 1533-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» (далі - Закон № 1533-III).

Згідно статті 22 Закону № 1533-III, у
редакції на час виникнення спірних
правовідносин, застраховані особи,
визнані у встановленому порядку
безробітними, які протягом 12 місяців,
що передували початку безробіття,
працювали на умовах повного або
неповного робочого дня (тижня) не менше
26 календарних тижнів та сплачували
страхові внески, мають право на
допомогу по безробіттю залежно від
страхового стажу.

Нормами статті 35 Закону № 1533-III
визначено, що роботодавець
зобов'язаний під час перевірки
правильності використання коштів
Фонду та достовірності поданих
роботодавцем даних, зазначених у
пункті 2 цієї частини, надавати
посадовим особам органів Фонду
необхідні документи та пояснення з
питань, що виникають під час перевірки.

Достовірність зазначених у документах
даних перевіряється виконавчою
дирекцією Фонду. У разі подання
недостовірних відомостей,
передбачених пунктом 2 частини другої
цієї статті, використання роботодавцем
коштів Фонду з порушенням
встановленого порядку роботодавець
добровільно чи на підставі рішення
суду повинен відшкодувати страховику
заподіяну шкоду.

Роботодавець несе відповідальність
відповідно до законодавства за шкоду,
заподіяну застрахованим особам
внаслідок невиконання або неналежного
виконання обов'язків, визначених
частиною другою цієї статті.

Враховуючи те, що відомості, зазначені
у листі відповідача від 29.11.2010 № 1288 були
достовірними та те, що виплати ОСОБА_4
було проведено на виконання рішення
суду, суди попередніх інстанції
прийшли до обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного суду
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Застанівського
районного центру зайнятості відхилити,
а постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 3 квітня 2012
року і ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 6 вересня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді