Справа № 2а-0370/1493/12
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року м.
Львів Справа № 9104/128661/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Качмара В.Я., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

представника відповідача - Багацького
Є.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства «Колківське
лісове господарство» на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2012
року по справі № 2а-1493/12/0370 за позовом
Державної фінансової інспекції у
Волинській області до Державного
підприємства «Колківське лісове
господарство» про зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція у
Волинській області (далі - ДФІ у
Волинській області) звернулась до суду
з позовом до Державного підприємства
«Колківське лісове господарство» (далі
- ДП «Колківське лісове господарство»),
в якому просила зобов'язати
відповідача виконати повністю пункти 2,
4, 5 вимоги від 24 листопада 2011 року №
03-070-14-14/7209 у зв'язку з невиконанням їх в
добровільному порядку в повному
обсязі.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2012
року вказаний позов задоволено.

ДП «Колківське лісове господарство»
оскаржило зазначену постанову суду в
апеляційному порядку, посилаючись на
те, що вона прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить її скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що судом першої
інстанції безпідставно не враховано,
що обраний позивачем спосіб захисту
порушеного права не передбачений
законодавством України. Також
зазначає, що висновки ДФІ у Волинській
області про порушення ним
законодавства з питань збереження і
використання фінансів, які вона
вимагала усунути пунктами 2, 4, 5 вимоги
від 24 листопада 2011 року № 03-070-14-14/7209 2, є
безпідставними, а відтак, вимога в цій
частині виконанню не підлягає.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав вимоги поданої
відповідачем апеляційної скарги та
просив її задовольнити, посилаючись на
викладені в ній доводи.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча позивача
належним чином було повідомлено про
дату, час та місце апеляційного
розгляду, що відповідно до частини 4
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджає
розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, обговоривши
доводи апеляційних скарг, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
на підставі акта ревізії від 10
листопада 2011 року № 070/22/19, складеного
за результатами планової ревізії
фінансово-господарської діяльності ДП
«Колківське лісове господарство» за
2009-2010 роки та січень-вересень 2011 року,
ДФІ у Волинській області листом від
24 листопада 2011 року № 03-070-14-14/7209
надіслано відповідачу вимогу щодо
усунення виявлених ревізією
фінансових порушень.

Відповідно до пунктів 2, 4, 5 вказаної
вимоги вимагалось:

у зв'язку з реалізацією юридичним
особам та приватним підприємцям
лісопродукції без укладення угод та за
цінами, нижчими, ніж затверджено по
підприємству, на суму 39388.25 грн., яку
слід відобразити в обліку як
дебіторську заборгованість, вжити
заходів щодо сплати боржниками
відповідної суми в дохід підприємства,
а в разі незабезпечення добровільного
перерахування коштів за відпущену по
занижених цінах лісопродукцію,
провести претензійно-позовну роботу та
стягнути відповідні кошти у
примусовому порядку або за рахунок
винних осіб;

у зв'язку з самовільними рубками
заподіяно збитків в розмірі 25357.57 грн.,
які слід стягнути з винних осіб, в тому
числі шляхом пред'явлення цивільних
позовів, та забезпечити належну
охорону лісів спеціалістами лісової
охорони ДП «Колківське лісове
господарство»;

у зв'язку з заподіянням збитків
внаслідок закупівлі у ТзОВ «О.П.С.»
державної символіки за цінами, що
перевищують середньо ринкові, в
розмірі 22609.14 грн., вказану суму слід
відобразити в обліку як дебіторську
заборгованість, вжити заходів щодо
сплати боржником відповідної суми в
дохід підприємства, а у разі
незабезпечення добровільного
повернення коштів за придбану по
завищених цінах продукцію, провести
претензійно-позовну роботу та стягнути
відповідні кошти у примусовому порядку
або за рахунок винних осіб.

Вказуючи на невиконання в повному
обсязі зазначених вище пунктів вимоги
від 24 листопада 2011 року №
03-070-14-14/7209 у добровільному порядку, ДФІ
у Волинській області звернулась до
суду з позовом про зобов'язання
відповідача їх виконати.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем добровільно усунуто
виявлені ревізією порушення лише в
частині порушень по реалізації
лісопродукції за цінами, нижчими, ніж
затверджені на підприємстві, шляхом
відшкодування збитків в розмірі 15567.84
грн., а відтак, невиконані в повному
обсязі пункти 2, 4, 5 законної вимоги
позивача від 24 листопада 2011 року №
03-070-14-14/7209 відповідач зобов'язаний
виконати.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженим Указом Президента
України від 23 квітня 2011 року № 499/2011,
Державна фінансова інспекція України
(Держфінінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, містах або
міжрайонні, об'єднані в районах та
містах територіальні органи, головних
інспекторів у районах та містах (пункт 7
Положення).

Відповідно до підпункту 4 пункту 4
вказаного Положення Держфінінспекція
України відповідно до покладених на
неї завдань вживає в установленому
порядку заходів до усунення виявлених
під час здійснення державного
фінансового контролю порушень
законодавства та притягнення до
відповідальність винних осіб, а саме:
вимагає від керівників та інших
підконтрольних установ усунення
виявлених порушень законодавства;
звертається до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Відповідно до пункту 6 цього ж
Положення Держфінінспекція України
для виконання покладених на неї
завдань має право в установленому
порядку, зокрема, пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства; при
виявленні збитків, завданих державі чи
об'єкту контролю, визначати їх розмір
згідно з методикою, затвердженою
Кабінетом Міністрів України.

Також цим Положенням передбачено, що у
разі, якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів
Держфінінспекція України має право
звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з
положеннями пункту 7 статті 10 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні», згідно з якими державній
контрольно-ревізійній службі надано
право пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
органу державного фінансового
контролю надано право звертатися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Аналіз зазначених правових норм дає
підстави для висновку, що органу
державного фінансового контролю
надано можливість здійснювати
контроль за використанням коштів
державного і місцевого бюджету та у
разі виявлення порушень законодавства
пред'являти обов'язкові до виконання
вимоги щодо усунення таких
правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звертатися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

Таким чином, орган державного
фінансового контролю вправі заявляти
вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного
судочинства може бути оскаржене лише
таке рішення, яке породжує
безпосередньо права чи обов'язки.

Як видно з матеріалів справи, ДФІ у
Волинській області пред'явлено ДП
«Колківське лісове господарство»
вимогу про усунення порушень,
виявлених під час ревізії, аналіз
пунктів 2, 4, 5 якої вказує на виявлені
збитки, заподіяні підконтрольній
установі, та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у
судовому порядку за відповідним
позовом органу державного фінансового
контролю до особи, якою заподіяно такі
збитки, вони не можуть бути стягнуті за
адміністративним позовом про
зобов'язання вчинити певні дії.

Відтак, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
ДФІ у Волинській області про
зобов'язання відповідача виконати
пункти 2, 4, 5 вимоги від 24 листопада 2011
року № 03-070-14-14/7209.

Викладене свідчить, що судом першої
інстанції допущено порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до пункту 4 частини 1 статті
202 КАС України є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нової постанови
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Колківське лісове
господарство» задовольнити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2012
року по справі № 2а-1493/12/0370 - скасувати
та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні
адміністративного позову Державної
фінансової інспекції у Волинській
області до Державного підприємства
«Колківське лісове господарство» про
зобов'язання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.Я. Качмар

Д.М. Старунський

Повний текст постанови виготовлено 01
грудня 2014 року