Справа № 821/2380/14
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2380/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Кузьменко Н.А.

Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченко К.В

Крусян А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014р.
по справі за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні до Відділу Державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у м.
Херсоні про визнання дій протиправними
та скасування постанови про накладення
штрафу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014р. Управління Пенсійного
фонду України в м.Херсоні (далі
пенсійний фонд) звернулось в суд із
позовом до Відділу Державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у
м.Херсоні про визнання дій
протиправними та скасування постанови
ВП №37772048 від 21.05.2014р. про накладення
штрафу в розмірі 680,00грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що постановою
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
Пенсійного фонду України в
Комсомольському районі м.Херсона від
13.05.2013р. зобов'язано пенсійний фонд
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 недоотриманої суми пенсії
підвищеної на 30% мінімального розміру
пенсії за віком відповідно до ст.6 ЗУ
"Про соціальний захист дітей війни" за
період з 09.06.2010р. по 18.01.2011р. з
урахуванням фактично сплачених сум у
цей період. Пенсійним фондом виконано
вимогу державного виконавця в частині
нарахування надбавки до пенсії, проте
рішення суду щодо виконання
зобов'язання виплатити заборгованість
здійснено не було. Позивач повідомив,
що не має можливості виплатити
заборгованість у зв'язку з відсутністю
належних бюджетних асигнувань, що
призводить до невиконання або
тривалого виконання судових рішень.
Пенсійним фондом отримано постанову
державного виконавця від 21.05.2014р. про
накладення штрафу, посилаючись на те,
що боржником, тобто Пенсійним фондом не
виконане рішення в частині виплати
перерахованої пенсії. Позивач вважає
дану постанову незаконною та такою, що
порушує його права та законні інтереси,
а тому посилаючись на зазначені
обставини просить задовольнити його
позовні вимоги.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014р.
у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Поновлено позивачу строк на звернення
до суду з позовними вимогами про
скасування постанови державного
виконавця від 21.05.2014р. ВП №37772048 про
накладення штрафу в розмірі 680,00грн.

В апеляційній скарзі пенсійний фонд
просить постанову суду скасувати та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення норм права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197КАС України, а
також враховуючи те, що в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи, вказана апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку про задоволення
скарги, скасування постанови суду з
ухваленням по справі нової постанови, з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що УПФ
правомірно було притягнуто до
адміністративної відповідальності та
накладений штраф, у зв'яжу із
невиконанням рішення суду в повному
обсязі.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції не може погодитись судова
колегія, оскільки вказаного висновку
суд дійшов без належного з'ясування
усіх обставин по справі, належної
оцінки доказів.

За правилами ст.159КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення норм права призвели до
неправильного вирішення справи по
суті, а тому апеляційний суд на
підставі ст.198КАС України, постанову
суду скасовує та приймає нову
постанову про задоволення позову, з
наступних підстав.

Так, апеляційним судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
відповідно до виконавчого листа від
08.05.2012р. виданого Дніпровським районним
судом м.Херсона Управління пенсійного
фонду зобов'язано здійснити
перерахунок та виплату до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
за період з 09.06.2010р. по 18.01.2011р. з
урахуванням фактично сплачених сум у
цей період (а.с.7).

Позивач зазначив у своєму листі від
17.05.2013р. за №11878/09, який відповідач
отримав 20.05.2013р., про перерахунок
надбавки до пенсії відносно ОСОБА_2 в
порядку, встановленому судовим
рішенням за період з 09.06.2010р. по 18.01.2011р.
з урахуванням виплачених сум (а.с.25).

Також, у своєму листі від 17.05.2013р.
пенсійний фонд зазначає, що ним
здійснено лише перерахунок та вказує
на те, що Рішенням Конституційного Суду
України від 25.01.2012р. за №3рп/2012
встановлено, що порядок і розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України
регулює Кабінет Міністрів України.

Отримавши вищезазначений лист,
виконавча служба дійшла до висновку
про те, що рішення суду невиконане без
поважних причин. Виходячи з цього,
21.05.2014р. державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м.Херсоні винесено постанову
про накладення штрафу у розмірі 680,00грн.
(а.с.27).

Згідно зі ст.14 КАС України, постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Зазначена стаття не
встановлює будь-яких виключень та
обмежень. Також нею встановлена
відповідальність за невиконання
судових рішень.

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
вказаним Законом.

Як зазначає ст.17 ЗУ «Про виконавче
провадження», примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів.

Згідно із ст.76 Закону після відкриття
виконавчого провадження по
виконавчому документу, який зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець відповідно до ст.24
вищевказаного Закону визначає йому
строк добровільного виконання рішення.

Відповідальність за невиконання
боржником рішення, що зобов'язує його
вчинити певні дії передбачена ст.89
Закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на виконання постанови про
відкриття виконавчого провадження
№37772048 від 30.04.2013р. по виконавчому листу
№2-а-112/11 зобов'язано пенсійний фонд
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 недоотриманої суми пенсії
підвищеної на 30% мінімального розміру
пенсії за віком відповідно до ст.6 ЗУ
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 09.06.2010р. по 18.01.2011р. з
урахуванням фактично сплачених сум у
цей період. Проте зазначені виплати не
були фактично проведені у зв'язку з
відсутністю відповідних коштів на
рахунках позивача, які не були
перераховані Пенсійним фондом України.

Відповідно до положень пп.4 п.2.1
Положення про управління Пенсійного
фонду України в районах, містах та
районах у містах, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 30 квітня 2002р. №8-2, основними
завданнями управління, зокрема, є
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

Тобто, виплати пенсій та інших виплат
здійснюються районним управлінням
Пенсійного фонду України виключно за
рахунок коштів Фонду та інших джерел,
визначених законодавством. Інших
фінансових можливостей, крім
зазначених, для здійснення виплат
управління не має.

Підпунктом 2 п.2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою Пенсійного
фонду України від 27 червня 2002р.
встановлено, що планування у
відповідному регіоні доходів та
видатків коштів Фонду віднесено до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі.

Відповідно до п.4 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 жовтня 2007р. №1261, Пенсійний фонд
України готує пропозиції щодо
формування та реалізації державної
політики у сфері пенсійного
забезпечення та соціального
страхування, бере у межах своїх
повноважень участь у розробленні
прогнозних показників економічного і
соціального розвитку України та
проекту Державного бюджету України,
планує свої доходи та видатки, здійснює
ефективний розподіл фінансових
ресурсів для пенсійного забезпечення,
розробляє проект бюджету Пенсійного
фонду України, складає звіт про його
виконання та подає їх в установленому
порядку Міністру праці та соціальної
політики для внесення на розгляд
Кабінету Міністрів України.

З наведеного вбачається, що до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в районах питання
планування доходів та видатків не
віднесено, а виплати пенсій та інших
платежів, управління здійснює виключно
у межах фінансових ресурсів, виділених
Пенсійним фондом України.

Враховуючи викладене, невиконання
судового рішення в частині виплати
грошових коштів при відсутності
відповідного фінансового забезпечення
та фактичної відсутності таких коштів
у боржника, не може вважатися
невиконанням судового рішення без
поважних причин, оскільки боржник не
мав фінансової можливості протягом
встановленого державним виконавцем
строку виконати судове рішення в цій
частині.

Накладення за таких обставин штрафу на
боржника ще більше ускладнює його
фінансове становище та ще більше
утруднює виконання судового рішення
про виплату доплати до пенсії.

У зв'язку з фактичною неможливістю
виконання бюджетними державними
органами судових рішень про стягнення,
виплату коштів, Верховною Радою
України 05 червня 2012р. було прийнято
Закон України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»,
відповідно до положень ч.1 ст. 3 якого
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Тобто списання коштів з рахунків
державного органу на виконання судових
рішень проводиться лише за умови
наявності таких коштів.

Посилання суду першої інстанції на
відповідні рішення Європейського суду
з прав людини щодо неможливості
посилання державним органом при
виконанні судових рішень на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань є
безпідставними, оскільки у даному
випадку мова не йде про звільнення
позивача від виконання рішення суду, а
про оцінку причин такого невиконання
та про наявність підстав для
накладення штрафу.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що відсутність
відповідного бюджетного та іншого
фінансування та коштів на виплату
грошових сум у позивача на виконання
судового рішення є поважною причиною,
яка унеможливлює проведення
відповідних виплат.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 27 серпня 2014р. по справі
№К/9991/45657/12.

За таких обставин, судова колегія
доходить висновку про обґрунтованість
позовних вимог УПФ України в м. Херсоні
і, відповідно, необхідність їх
задоволення.

Враховуючи, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також, що висновки суду не
відповідають обставинам справи, судова
колегія, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 202 КАС
України вважає необхідним, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги
управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.п.3, 4
ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС
України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні задовольнити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 липня
2014р.-скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні до Відділу Державної
виконавчої служби Комсомольського
районного управління юстиції у м.
Херсоні задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
Савицького Д.В. протиправними.

Скасувати постанову від 21 травня 2014р.
ВП №37772048 про накладення штрафу в
розмірі 680 грн.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
К.В. Кравченко

А.В. Крусян