Справа № 2а-45311/09/1670
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року м.
ПолтаваСправа №2а-45311/09/1670

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Петрової Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака
С.В.,

представника позивача - Сергієнка С.Д.,

представника відповідача - Боровик Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райз-Цукор" до
Лохвицької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2009 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Райз-Цукор" звернулося до Полтавського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Лохвицької
міжрайонної державної податкової
інспекції Полтавської області про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 17 лютого 2009
року №/1.

Ухвалами суду від 08 липня 2009 року
та від 10 вересня 2009 року
адміністративні справи №2а-46366/09,
№2а-45311/09, №2а-45317/09 та №2а-45322/09 об`єднані
в одне провадження та присвоєно номер
2а-45311/09.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що відповідач порушив права
та інтереси позивача у сфері
публічно-правових відносин через
безпідставне визначення суми
податкового зобов'язання за платежем
податок на прибуток та застосування
штрафних санкцій.

Підставою прийняття оспорюваних
у справі податкових повідомлень-рішень
став Акт перевірки від 25 листопада 2008
року №343/23/34235972, складений на підставі
проведеної Лохвицькою міжрайонною
державною податковою інспекцією
Полтавської області позапланової
виїзної перевірки ТОВ "Райз-Цукор" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 липня 2007
року по 31 березня 2008 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
липня 2007 року по 31 березня 2008 року. За
результатами перевірки, відповідачем
прийнято оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Позивач не погоджується з
висновками податкової інспекції,
викладеними в Акті перевірки, з огляду
на те, що доходи нерезидентів, які
надавали позивачу товари та послуги
підлягають оподаткуванню лише в
країнах нерезидентів згідно
міжнародних договорів про уникнення
подвійного оподаткування.

Постановою Полтавського
окружного адміністративного суду від 18
листопада 2009 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03 червня 2010
року, у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 05
березня 2014 року рішення судів першої та
апеляційної інстанцій було скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2014
року справу прийнято до провадження.

У судовому засіданні 20 травня 2014 року
допущено процесуальне
правонаступництвом шляхом заміни
відповідача у справі з Лохвицької
міжрайонної державної податкової
інспекції Полтавської області на
Лохвицьку об'єднану державну податкову
інспекцію Головного управління
Міндоходів у Полтавській області.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог, посилаючись на правомірність
прийнятих податкових
повідомлень-рішень.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що у період з 29
жовтня 2008 року по 18 листопада 2008 року
Лохвицькою міжрайонною державною
податковою інспекцією (далі - Лохвицька
МДПІ) проведено перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Райз-Цукор" (далі - ТОВ "Райз-Цукор"), за
наслідками якої складено Акт від 25
листопада 2008 року №343/23/34235972 про
результати позапланової виїзної
перевірки ТОВ "Райз-Цукор" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 липня 2007
року по 31 березня 2008 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
липня 2007 року по 31 березня 2008 року /том
І, а.с. 84-151/.

За висновками Акту перевірки,
позивачем були порушені, зокрема,
вимоги пунктів 13.2, 13.5 статті 13 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", які полягали у
неутриманні та несплаті податку з
доходів нерезидентів із джерелом їх
походження з України у вигляді фрахту в
сумі 47455,96 грн, у вигляді доходів від
послуг типу "інжиніринг" та доходів,
отриманих від діяльності на території
України (за установку та запуск
техніки) на загальну суму 81944,57 грн.

Зокрема, в Акті перевірки було вказано,
що у періоді, який перевірявся, ТОВ
"Райз-Цукор" виплачувало на користь
нерезидентів доходи, а саме:
Транспортно-експедиційній фірмі
"P.Schwandler Logistik U.Transport GmbH" (Федеративна
Республіка Німеччина) згідно договору
від 10 липня 2007 року № 200701, Фірмі "BUTiH"
(Польща) згідно контракту від 08 лютого
2007 року №3/GK/2007, Фірмі "S.F.I.R S.p.A" (Італія)
згідно контракту від 28 серпня 2007 року
№138, Фірмі "S.F.I.R S.p.A" (Італія) згідно
контракту на технічну допомогу від 20
лютого 2008 року б/н, Фірмі "Fliegl Agrartechnik GmbH"
(Федеративна Республіка Німеччина)
згідно договору купівлі-продажу від 12
червня 2007 року №14502, проте належним
чином оформлених довідок про
підтвердження статусу податкового
резидента (країни фіскальної
резиденції) позивачем на запити
податкового органу надано не було, а
надані ТОВ "Райз-Цукор" копії довідок та
свідоцтва і їх нотаріально засвідчений
переклад не є підставою для звільнення
від оподаткування доходів, виплачених
на користь вказаних нерезидентів.

08 грудня 2008 року Лохвицька МДПІ на
підставі зазначеного акту перевірки
прийняла податкове
повідомлення-рішення №/0, яким
згідно з підпунктом "г" підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.9
пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами"
визначила ТОВ "Райз-Цукор" суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем: податок на
прибуток у розмірі 388201,59 грн., у тому
числі: 129400,53 грн. - за основним платежем,
258801,06 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями /том І, а.с. 10/.

Зазначене податкове
повідомлення-рішення оскаржувалось
позивачем у адміністративному порядку,
за наслідками якого його скарги були
залишені без задоволення, а податковим
органом були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 17 лютого 2009
року №/1, від 30 квітня 2009 року
№/2, від 15 липня 2009 року №000042250/3 на
аналогічні суми податкових зобов'язань
(з урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій).

Позивач не погодився із прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями
та оскаржив їх до суду.

Постановою Полтавського
окружного адміністративного суду від 18
листопада 2009 року /том V, а.с. 129-131/,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03 червня 2010
року /том V, а.с. 149-152/, у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивач не мав підстав для
звільнення від оподаткування доходів,
виплачених на користь нерезидентів,
оскільки не надав податковому органу
довідок, оформлених належним чином
відповідно до положень пункту 4 Порядку
звільнення (зменшення) від
оподаткування доходів із джерелом їх
походження з України згідно з
міжнародними договорами України про
уникнення подвійного оподаткування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06 травня 2001 року
№470.

Скасовуючи рішення судів попередніх
інстанцій, Вищий адміністративний суд
України звернув увагу на те, що суди
першої та апеляційної інстанцій,
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог з підстав недотримання позивачем
вимог Порядку звільнення (зменшення)
від оподаткування доходів із джерелом
їх походження з України згідно з
міжнародними договорами України про
уникнення подвійного оподаткування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06 травня 2001 року
№470, в частині надання саме довідки за
формою, встановленою цим Порядком, не
надали належної правової оцінки тому,
що в Конвенції між Урядом України і
Урядом Італійської Республіки про
уникнення подвійного оподаткування
доходів і капіталу та попередження
податкових ухилень, в Конвенції між
Урядом України і Урядом Республіки
Польща про уникнення подвійного
оподаткування доходів і майна та
попередження податкових ухилень та
Угоді між Україною і Федеративною
Республікою Німеччина про уникнення
подвійного оподаткування стосовно
податків на доход і майно надання такої
довідки не передбачено, а Кабінет
Міністрів України має повноваження
приймати відповідні рішення для
забезпечення реалізації Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), які прямо віднесені цим
Законом до його компетенції пунктом 22.32
цього Закону), однак не має
повноваження встановлювати підстави
звільнення від оподаткування доходів
із джерелом їх походження з України та
підстави відмови у звільненні від
оподаткування таких доходів, якщо це не
передбачено в міжнародному договорі
/том V, а.с. 181-185/.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним
податковим повідомленням-рішенням
Лохвицької МДПІ від 08 грудня 2008 року
№/0, від 17 лютого 2009 року №/1,
від 30 квітня 2009 року №/2, від 15
липня 2009 року №000042250/3, суд зазначає
наступне.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що ТОВ "Райз-Цукор"
укладалися наступні договори.

1. Договір від 08 лютого 2007 року №3/GК/2007 з
фірмою "BUTIH" (Польща) про постачання
центрифуг періодичної дії
автоматизованих 6 штук типу КВ 1750 та
сервісне обслуговування обладнання,
яке включає установку, запуск і нагляд
/том V, а.с. 40-44/.

Згідно додатку № 2 до Договору ціна
технічного обслуговування складає 8777,30
євро /том V, а.с. 48/.

Згідно платіжного доручення від 11
жовтня 2007 року №251 позивач перерахував
продавцю 8777,30 євро/ 62702,66 грн.

Згідно акту виконаних робіт від 12
жовтня 2007 року умови договору виконано
вчасно та у повному обсязі.

На підставі вищезазначеного
Лохвицькою МДПІ встановлено порушення
позивачем пункту 13.2 статті 13 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" від 28 грудня 1994 року №334/94 -
ВР, а саме: неутримання та
неперерахування до бюджету податку з
доходів нерезидентів із джерелом їх
походження з України у вигляді доходів
від послуг типу "інжиніринг" у розмірі 9
405, 40 грн. (62 702,66 грн.*15 %).

2. Договір від 12 червня 2007 року №14502 з
"Fligel Agratechnik Gmbh" (Федеративна Республіка
Німеччина) придбання -
сільськогосподарської техніки,
комплектуючих вузлів та запасних
частин на загальну суму 428 400 євро, в
тому числі 40 500,00 євро - вартість
установки і запуску техніки /том V, а.с.
49-50/.

Згідно акту виконаних робіт від 25
жовтня 2007 року позивач прийняв та
оплатив роботи за договором на суму 40
500,00 євро.

На підставі викладеного Лохвицькою
МДПІ встановлено порушення позивачем
пункту 13.2 статті 13 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР, а саме:
неутримання та неперерахування до
бюджету податку з доходів нерезидентів
із джерелом їх походження з України у
вигляді доходів виплачених за
установку та запуск техніки в розмірі 41
546, 93 грн. (40 500,00 євро * 15% ).

3. Договір від 10 липня 2007 року №200701 з
транспортно-експедиційною фірмою "P.
Swandner Logistik U Transport GmbH" (Федеративна
Республіка Німеччина) перевезення
вантажу (бурякозбиральних комбайнів)
автомобільним транспортом перевізника
/том V, а.с. 37-38/.

Згідно акту приймання-передачі від 25
липня 2007 року сторонами договору
засвідчено факт повного виконання
зобов`язання експедитором та повної
оплати послуг замовником за інвойсом
від 10 липня 2007 року №200701 на суму 114 000,00
Євро.

На підставі цього Лохвицькою МДПІ
встановлено порушення позивачем
пункту 13.5 статті 13 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР, а саме:
неутримання та неперерахування до
бюджету податку з доходів нерезидентів
із джерелом їх походження з України у
вигляді фрахту в розмірі 47 455, 96 грн. (790
932,65 грн. * 6% ).

4. Договір від 28 серпня 2007 року №138 з
фірмою "S.F.I.R. S.p.A" (Італія) за проведення
технічного аудиту промислових
потужностей, вивчення технічного стану
виробництва та надання замовнику
звіту, в якому буде вказано технічний
аналіз виробництва та перелік
необхідних заходів по виведенню
підприємства на добову переробку
цукрових буряків 10000 тон /том V, а.с. 54-55/.

Згідно акту виконаних робіт від 08
листопада 2007 року робота за контрактом
№138 була виконана вчасно та в повному
обсязі на суму 15 000 євро.

На підставі зазначеного Лохвицькою
МДПІ встановлено порушення позивачем
пункту 13.2 статті 13 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР, а саме:
неутримання та неперерахування до
бюджету податку з доходів нерезидентів
із джерелом їх походження з України у
вигляді доходів від послуг типу
"інжиніринг" у розмірі 16 371, 02 грн. (109 140, 10
грн.*15 %).

5. Договір від 20 лютого 2008 року б/н з
фірмою "S.F.I.R. S.p.A" (Італія) за надання
технічної допомоги по встановленню і
введенню в експлуатацію вживаного
обладнання для цукрової промисловості
на території України ( виїзд на об`єкт
для контролю за здійсненням монтажних
робіт, технічний нагляд за
пуско-налагоджувальними роботами) том
V, а.с. 35-36/.

Згідно платіжного доручення від 07
березня 2008 року №24 позивач перерахував
фірмі "S.F.I.R. S.p.A" попередню оплату в сумі
12 600,00 євро/ 97 474,80 грн. На кінець
перевіряємого періоду акт виконаних
робіт не складався.

На підставі цього Лохвицькою МДПІ
встановлено порушення позивачем
пункту 13.2 статті 13 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР, а саме:
неутримання та неперерахування до
бюджету податку з доходів нерезидентів
із джерелом їх походження з України у
вигляді доходів від послуг типу
"інжиніринг" у розмірі 14 621, 22 грн. ( 97 474, 80
грн.*15 %).

Згідно абзацу 1 пункту 13.1 статті 13
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) будь-які доходи,
отримані нерезидентом із джерелом їх
походження з України, від провадження
господарської діяльності (у тому числі
на рахунки нерезидента, що ведуться в
гривнях) оподатковуються у порядку і за
ставками, визначеними цією статтею.

За приписами підпункту "в" абзацу 2
пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) для цілей цієї
статті під доходами, отриманими
нерезидентом із джерелом їх походження
з України, слід розуміти роялті, фрахту
та доходи від послуг типу "інжиніринг".

Відповідно до пункту 13.2 статті 13 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) резидент або постійне
представництво нерезидента, що
здійснюють на користь нерезидента або
уповноваженої ним особи будь-яку
виплату з доходу з джерелом його
походження з України, отриманого таким
нерезидентом від провадження
господарської діяльності (у тому числі
на рахунки нерезидента, що ведуться в
гривнях), крім доходів, зазначених у
пунктах 13.3 - 13.6, зобов'язані утримувати
податок з таких доходів, зазначених у
пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у
розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх
рахунок, який сплачується до бюджету
під час такої виплати, якщо інше не
передбачене нормами міжнародних угод,
які набрали чинності.

Згідно з пунктом 13.5 статті 13 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) сума фрахту, що
сплачується резидентом нерезиденту за
договорами фрахту, оподатковується за
ставкою 6 відсотків у джерела виплати
таких доходів за рахунок цих доходів.
При цьому: базою для оподаткування є
базова ставка такого фрахту; особами,
уповноваженими стягувати цей податок
та вносити його до бюджету, є резидент,
який виплачує такі доходи, незалежно
від того, чи є він платником цього
податку чи ні, а також чи є він суб'єктом
спрощеного оподаткування чи ні.

Пунктом 18.1 статті 18 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) якщо
міжнародним договором, ратифікованим
Верховною Радою України, встановлено
інші правила, ніж ті, що передбачені цим
Законом, застосовуються норми
міжнародного договору.

Відповідно до частини першої статті 7
Конвенції між Урядом України і Урядом
Італійської Республіки про уникнення
подвійного оподаткування доходів і
капіталу та попередження податкових
ухилень (дата підписання - 26 лютого 1997
року, дата набуття чинності - 25 лютого
2003 року) прибуток підприємства
Договірної Держави оподатковується
лише в цій Державі, якщо тільки це
підприємство не здійснює
підприємницьку діяльність у другій
Договірній Державі через розташоване в
ній постійне представництво. Якщо
підприємство здійснює підприємницьку
діяльність таким чином, то прибуток
підприємства може оподатковуватись у
другій Державі, але тільки стосовно
тієї частини, яка стосується цього
постійного представництва.

Положеннями частини першої статті 7
Конвенції між Урядом України і Урядом
Республіки Польща про уникнення
подвійного оподаткування доходів і
майна та попередження податкових
ухилень (дата підписання - 12 січня 1993
року, дата набуття чинності - 11 березня
1994 року) також встановлено, що прибуток
підприємства Договірної Держави
оподатковується тільки у цій Державі,
якщо тільки підприємство не здійснює
комерційної діяльності в другій
Договірній Державі через розташоване в
ній постійне представництво. Якщо
підприємство здійснює комерційну
діяльність як вказано вище, прибуток
підприємства оподатковується в другій
Державі, але тільки в тому розмірі, який
може бути віднесений до цього
постійного представництва.

Згідно з частиною першою статті 7 Угоди
між Україною і Федеративною
Республікою Німеччина про уникнення
подвійного оподаткування стосовно
податків на доход і майно (дата
підписання - 03 липня1995 року, дата
набуття чинності - 04 жовтня 1996 року)
прибуток підприємства Договірної
Держави оподатковується тільки у цій
Державі, якщо тільки це підприємство не
здійснює комерційної діяльності у
другій Договірній Державі через
розташоване в ній постійне
представництво. Якщо підприємство
здійснює комерційну діяльність, як
вказано вище, прибуток підприємства
може оподатковуватися в другій
Державі, але тільки у тій частині, що
відноситься до цього постійного
представництва.

Положення міжнародних договорів, які
відповідно до частини першої статті 9
Конституції України є частиною
національного законодавства, мають
пріоритет згідно зі статтею 19 Закону
України "Про систему оподаткування" (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) та частиною
другою статті 19 Закону України
"Міжнародні договори України" (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) над положеннями
національного законодавства.

Таким чином, положення вказаних вище
Конвенцій та Угоди визначають, що
оподаткування прибутку, виплаченого на
користь резидента Договірної Держави,
буде відбуватись саме на території
цієї Договірної Держави.

Порядок застосування вищезгаданих
Конвенцій та Угоди регламентується
положеннями Порядку звільнення
(зменшення) від оподаткування доходів
із джерелом їх походження з України
згідно з міжнародними договорами
України про уникнення подвійного
оподаткування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 06 травня 2001 року №470 (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин).

Відповідно до положень абзаців 1-3
пункту 4 Порядку звільнення (зменшення)
від оподаткування доходів із джерелом
їх походження з України згідно з
міжнародними договорами України про
уникнення подвійного оподаткування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06 травня 2001 року
№470 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
підставою для звільнення (зменшення)
від оподаткування доходів із джерелом
їх походження з України є подання
нерезидентом з урахуванням
особливостей, передбачених пунктами 5 і
6 цього Порядку, особі, яка виплачує
йому доходи, довідки (або її
нотаріально засвідченої копії), яка
підтверджує, що нерезидент є
резидентом країни, з якою укладено
міжнародний договір (далі - довідка), а
також інших документів, якщо це
передбачено міжнародним договором.
Довідка видається компетентним
органом відповідної країни, визначеним
міжнародним договором, за формою
згідно з додатком 1 або згідно із
законодавством такої країни. Довідка,
яка надається за формою, затвердженою
згідно із законодавством відповідної
країни, повинна бути належним чином
легалізована, перекладена відповідно
до законодавства України та
обов'язково містити таку інформацію:
повну назву або прізвище нерезидента;
підтвердження, що нерезидент є особою,
на яку поширюється дія положення
міжнародного договору, тобто
відповідно до законодавства
відповідної країни підлягає
оподаткуванню в цій країні на підставі
постійного місцеперебування (місця
проживання) або на іншій підставі;
назву компетентного органу, прізвище
та підпис уповноваженої особи
компетентного органу, яка засвідчує
підтвердження; дату видачі. Довідка
дійсна в межах календарного року, в
якому вона видана.

Таким чином, аналіз положень вказаних
вище Конвенцій і Угоди та зазначеного
вище Порядку свідчить, що для
звільнення від оподаткування доходів
із джерелом їх походження з України,
зокрема при виплаті на користь
нерезидента (резидента Договірної
держави), буде відбуватись у випадку
підтвердження того, що нерезидент, на
користь якого здійснюється виплата, є
резидентом країни, з якою укладено
міжнародний договір, у розумінні цього
міжнародного договору.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що у Конвенції між Урядом
України і Урядом Італійської
Республіки про уникнення подвійного
оподаткування доходів і капіталу та
попередження податкових ухилень, в
Конвенції між Урядом України і Урядом
Республіки Польща про уникнення
подвійного оподаткування доходів і
майна та попередження податкових
ухилень та Угоді між Україною і
Федеративною Республікою Німеччина
про уникнення подвійного
оподаткування стосовно податків на
доход і майно надання такої довідки не
передбачено, а Кабінет Міністрів
України має повноваження приймати
відповідні рішення для забезпечення
реалізації Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), які прямо
віднесені цим Законом до його
компетенції пунктом 22.32 цього Закону),
однак не має повноваження
встановлювати підстави звільнення від
оподаткування доходів із джерелом їх
походження з України та підстави
відмови у звільненні від оподаткування
таких доходів, якщо це не передбачено в
міжнародному договорі.

Разом з тим, направляючи справу на
новий розгляд Вищий адміністративний
суд України звернув увагу судів, що
питання підтвердження статусу
податкового резидента Договірної
Держави з метою отримання переваги
міжнародного договору є основним у
міжнародному оподаткуванні. Тому кожна
відповідна форма іноземної держави
потребує підтвердження від
компетентного органу другої
Договірної Держави того факту, що
юридична особа являється резидентом
цієї другої Договірної Держави та має
право на застосування до його доходів з
джерелом його походження з України
відповідних положень договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем були надані копії довідок та
свідоцтв, а також їх нотаріально
засвідчений переклад, про
підтвердження статусу податкового
резидента (країни фіскальної
резиденції), досліджуючи зміст яких,
судом встановлено наступне.

Так, у матеріалах справи наявна
завірена належним чином копія довідки
від 21 листопада 2008 року, видана
відділом прибутків м. Чезена /том V, а.с.
59/, зі змісту якої судом встановлено, що
товариство "S.F.I.R. S.p.A" (АТ
Земельно-промислове товариство
Романії), з юридичною адресою: м. Чезена,
вул. Бенедетто Кроче, буд.7, податковий
код 6, рахунок ПДВ 7, діє з 03
січня 1985 року з ціллю цукрового
виробництва (108100), являється
акціонерним товариством, є податковим
резидентом Італії, та підлягає сплаті
податкового прибутку підприємств
Італії, без можливості бути звільненим
від нього.

Таким чином, за змісту зазначеної
довідки судом встановлено, що
товариством "S.F.I.R. S.p.A" підтверджено
статус податкового резидента
Договірної Держави, отже, нарахування
позивачу податкових зобов'язань по
податку з доходів нерезидентів у
розмірі 30992,24 грн та нарахування
штрафної санкції у сумі 61984,48 грн /том V,
а.с. 219/ по взаємовідносинам із
зазначеним контрагентом є
необґрунтованим, а податкові
повідомлення-рішення у цій частині
підлягають скасуванню.

Щодо договірних відносин позивача з
Фірмою "Fliegl Agrartechnik GmbH" (Федеративна
Республіка Німеччина) згідно договору
купівлі-продажу від 12 червня 2007 року
№14502, слід зазначити наступне.

У матеріалах справи наявна завірена
належним чином копія свідоцтва про
реєстрацію платника податку
(підприємця), виданого фінансовим
управлінням м. Бургхацзен, з якої
вбачається, що пан ОСОБА_4
зареєстрований як платник податку на
додану вартість (підприємець) під
індивідуальним номером платника
податку 106/217/60322 /том V, а.с. 62/.

Крім того, у кінці свідоцтва міститься
примітка, що свідоцтво про реєстрацію
платника податку використовується
винятково для реєстрації платника
податку-підприємця. Компетентне
німецьке податково-фінансове
управління підтверджує, що підприємець
(заявитель) мешкає на території країни
та зареєстрований як платник податку.

Тобто, зі змісту зазначеної довідки
судом встановлено, що пан ОСОБА_4 мешкає
на території країни та зареєстрований
як платник податку, однак, суд звертає
увагу, що договір на придбання -
сільськогосподарської техніки,
комплектуючих вузлів та запасних
частин укладено не з підприємцем
ОСОБА_4, а з юридичною особою "Fligel Agratechnik
Gmbh" (Федеративна Республіка Німеччина).

Підтвердження статусу податкового
резидента Договірної Держави
юридичної особи "Fligel Agratechnik Gmbh"
(Федеративна Республіка Німеччина) у
матеріалах справи відсутнє, у зв'язку з
чим, суд вважає правомірним
нарахування позивачу податкового
зобов'язання у розмірі 41546,93 грн та
застосування штрафних санкцій у
розмірі 83093,85 грн.

Щодо договірних відносин позивача з
Транспортно-експедиційною фірмою
"P.Schwandler Logistik U.Transport GmbH" (Федеративна
Республіка Німеччина) згідно договору
від 10 липня 2007 року № 200701, необхідно
зазначити наступне.

На підтвердження статусу податкового
резидента фірми "P. Swandner Logistik U Transport GmbH"
позивачем надано свідоцтво про
реєстрацію платника податку
(підприємця), виданого фінансовим
управлінням Швандорф, від 03 травня 2007
року, вбачається, що пан ОСОБА_5
зареєстрований як платник податку на
додану вартість (підприємець) під
наступним податковим номером 211/135/40270
/том V, а.с. 72/.

Крім того, у кінці свідоцтва міститься
примітка, що свідоцтво діє виключно для
підтвердження реєстрації платника
податку (підприємця). Компетентна
німецька фінансова установа засвідчує,
що підприємець (заявник) постійно
проживає в межах своєї країни та
зареєстрований під податковим номером.

Однак, договір перевезення вантажу
(бурякозбиральних комбайнів)
автомобільним транспортом перевізника
укладався саме з юридичною особою
фірмою "P. Swandner Logistik U Transport GmbH", а не з
підприємцем ОСОБА_5.

Отже, підтвердження статусу
податкового резидента Договірної
Держави юридичної особи фірми "P. Swandner
Logistik U Transport GmbH" у матеріалах справи
відсутнє, у зв'язку з чим, суд вважає
правомірним нарахування позивачу
податкового зобов'язання у розмірі
47455,96 грн та застосування штрафних
санкцій у розмірі 94911,92 грн.

Щодо договірних відносин позивача з
Фірмою Фірмі "BUTiH" (Польща) згідно
контракту від 08 лютого 2007 року №3/GK/2007,
слід зазначити наступне.

На підтвердження статусу податкового
резидента фірми "BUTIH" (Польща) позивачем
надано довідку про місце проживання
або місцезнаходження для податкових
потреб (сертифікат резиденції) від 13
листопада 2008 року №ЕІА/401-1108/DHD/08,
виданої податковим управлінням
Познані, судом встановлено, що ОСОБА_6 є
резидентом у країні Польща та підлягає
необмеженому обов'язку податківця у
розумінні угоди між Республікою Польща
та договірної сторони України у справі
запобігання подвійного оподаткування
та уникнення від сплати податків в
частині податків на прибуток /том V, а.с.
65/.

Однак, зі змісту зазначеної довідки
неможливо встановити приналежність
ОСОБА_6 до фірми "BUTIH", крім того, договір
постачання центрифуг укладався саме з
юридичною особою фірмою "BUTIH", а не з
ОСОБА_6.

Таким чином, підтвердження статусу
податкового резидента Договірної
Держави юридичної особи фірми "BUTIH" у
матеріалах справи відсутнє, у зв'язку з
чим, суд вважає правомірним
нарахування позивачу податкового
зобов'язання у розмірі 9405,40 грн та
застосування штрафних санкцій у
розмірі 18810,80 грн.

Відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що відповідачем
правомірно нараховано податкові
зобов'язання та застосовано штрафні
санкції лише у частині господарських
операцій з фірмою "BUTIH" (Польща), з "Fligel
Agratechnik Gmbh" (Федеративна Республіка
Німеччина), фірмою "P. Swandner Logistik U Transport
GmbH" /том V, а.с. 219/.

За викладених обставин, позовні
вимоги є частково обґрунтованими та
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень частини
третьої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Райз-Цукор" до Лохвицької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про скасування
податкових повідомлень-рішень
задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від 08
грудня 2008 року №/0, від 17 лютого 2009
року №/1, від 30 квітня 2009 року
№/2, від 15 липня 2009 року №/3 у
частині визначення суми податкового
зобов'язання по податку з доходів
нерезидентів у розмірі 30992,24 грн та
нарахування штрафної санкції у сумі
61984,48 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райз-Цукор" витрати
зі сплати судового збору у розмірі 1,70
грн /одна гривня сімдесят копійок/.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 10
червня 2014 року.

Суддя
Л.М. Петрова