Справа № 826/6872/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/6872/14
Головуючий у 1-й інстанції: Клименчук
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, третя особа - ОСОБА_3, про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2) звернулася до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
(далі - Відповідач, Реєстраційна служба)
про: визнання протиправним рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Бондаренка А.В. від 07.04.2014 року № 12227909
про відмову у державній реєстрації за
ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину
квартири за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язання Відповідача провести
державну реєстрацію за Позивачем права
власності на вищезазначене майно.

Ухвалою від 22.09.2014 року судом першої
інстанції залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
ОСОБА_3 (далі - Третя особа, ОСОБА_3).

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
22.09.2014 року адміністративний позов
задоволено частково: визнано
протиправним та скасовано рішення №
12227907 від 07.04.2014 року про відмову у
державній реєстрації прав та обтяжень,
винесене державним реєстратором прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Бондаренком А.В.; зобов'язано
Відповідача повторно розглянути заяву
Позивача про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень (щодо права власності),
подану останнім 20.03.2013 року за
реєстраційним номером 519383. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
Дніпровським районним судом м. Києва
було здійснено розподіл прав та
обов'язків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за
договором іпотечного кредиту, а тому
підстави для винесення рішення про
відмову у здійсненні реєстраційних дій
відсутні. Відмовляючи у задоволенні
решти позовних вимог, Окружний
адміністративний суд м. Києва зазначив,
що останні є формою втручання у
дискреційні повноваження
Реєстраційної служби, а тому не можуть
бути задоволені.

Не погоджуючись із викладеним у
постанові рішенням, Відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права.

Позивач в судовому засіданні проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував та просив залишити
оскаржувану постанову без змін.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи в судове засідання не
з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення Позивача, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Як було встановлено судом першої
інстанції, рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 25.12.2012 року у
справі № 2604/6928/12 в порядку поділу
спільного майна подружжя визнано за
ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 (далі - 1/2 Квартири) та
переведено на Позивача права та
обов'язки позичальника за договором
іпотечного кредиту від 25.10.2005 року №
37/05-41М та договором № 41, укладеним на
підставі договору від 25.10.2005 року №
35/05-41М, а також права та обов'язки
іпотекодавця за договором іпотеки від
25.10.2005 року № 37/05-41М-1 зі всіма змінами та
доповненнями до цих договорів.

На підставі вищезазначеного рішення
суду ОСОБА_2 20.03.2013 року звернулася до
Реєстраційної служби № 519383 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (а.с. 43-44). До заяви додала
наступні документи: рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 25.12.2012 року у справі № 2/2604/2891/2012;
копію технічного паспорту від 01.09.2006
року, виданого КП Київське міське бюро
технічної інвентаризації від 01.09.2006
року; копію паспорту; копію
ідентифікаційного коду.

Відповідачем 08.04.2013 року прийнято
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень у зв'язку з тим, що заявником
не подано усіх необхідних документів
для проведення реєстраційної дії, а
саме: документу, що підтверджує надання
згоди іпотекодержателем або органом
ДПС на відчуження або інше визначення
юридичної долі нерухомого майна, яке
перебуває в іпотеці або податковій
заставі.

Позивач 30.04.2013 року звертався до ПАТ КБ
«Хрещатик» із заявою, в якій просив
банк повідомити ОСОБА_2 про надання
згоди на проведення реєстрації за
Позивачем права власності на 1/2 частину
Квартири.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, у встановлений законом строк
ПАТ КБ «Хрещатик» відповіді по суті
звернення ОСОБА_2 надано не було, у
зв'язку з чим Позивач неодноразово
звертався до банку протягом
липня-вересня 2013 року із повторними
заявами та скаргою.

Остаточна відповідь на заяви ОСОБА_2
була надана ПАТ КБ «Хрещатик» листом
від 06.11.2013 року № 47/5-41-13/6507, зі змісту
якого випливає, що Позивачу відмовлено
у наданні згоди іпотекодержателя на
відчуження 1/2 Кваритири. Відмова
вмотивована тим, що за інформацією
Департаменту будівництва та житлового
забезпечення КМДА розподіл зобов'язань
за договором іпотечного кредиту від
25.10.2005 року № 37/05-41М із збереженням
пільги неможливий, а тому у разі
отримання письмової згоди від Третьої
особи та Позивача можливо укласти
договір, яким відсоткова ставка буде
встановлена у розмірі 25% річних.

У зв'язку з неусуненням ОСОБА_2 у
п'ятиденний строк обставин, що були
підставою для прийняття рішення про
зупинення розгляду заяви, державним
реєстратором прийнято рішення від
07.04.2014 року № 12227907 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

На підставі встановлених вище
обставин, а також за наслідками
системного аналізу приписів ст. ст. 4, 8,
15 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», п. 40 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 року № 868, суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність у державного реєстратора
підстав для винесення рішення про
відмову у здійсненні реєстраційних
дій, оскільки, по-перше, рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 25.12.2012 року здійснено розподіл прав
та обов'язків між Позивачем та Третьою
особою по договору іпотечного кредиту,
а відповідне рішення не впливає на
права іпотекодержателя, по-друге,
вимога щодо отримання заявником згоди
іпотекодержателя для проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, яке перебуває в
іпотеці, не поширюється на ОСОБА_2 в
силу абз. 2 п. 40 вищезазначеного Порядку.

З таким висновком суду першої
інстанції судова колегія не може не
погодитися з огляду на наступне.

Згідно пунктів 1-2 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (далі - Закон) обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно; право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону визначено,
що орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку: 1)
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Положеннями ч. 6 ст. 3 Закону закріплено,
що будь-які правочини щодо нерухомого
майна (відчуження, управління, іпотека
тощо) вчиняються, якщо право власності
чи інше речове право на таке майно
зареєстровано згідно з вимогами цього
Закону, крім випадків, передбачених
частиною четвертою цієї статті та
статтею 4-1 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи
договори іпотечного кредиту були
укладені у жовтні 2005 року, тобто після
набуття чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Зі змісту наявних у матеріалах справи
відомостей з Державного реєстру іпотек
вбачається, що іпотека Квартири була
зареєстрована 01.09.2008 року, а відтак
речове право на таке майно було
зареєстроване згідно з вимогами Закону
до моменту реєстрації обтяження у
вигляді іпотеки.

Згідно абз. 1 п. 40 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013
року № 868 (далі - Порядок), для
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно, яке
перебуває в іпотеці або податковій
заставі, заявник, крім документа, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на нерухоме
майно, подає документ, що підтверджує
факт надання іпотекодержателем або
контролюючим органом згоди на
відчуження або передачу на іншому
речовому праві такого майна.

Приписами абз. 2 п. 40 Порядку визначено,
що дія цього пункту не поширюється на
випадки внесення до Державного реєстру
прав відомостей про речові права на
нерухоме майно, реєстрація яких
проведена до 1 січня 2013 року відповідно
до законодавства, що діяло на момент їх
виникнення.

З аналізу викладених вище положень
випливає, що заявник не повинен
подавати документу, що підтверджує
факт надання іпотекодержателем або
контролюючим органом згоди на
відчуження або передачу на іншому
речовому праві нерухомого майна, якщо
реєстрація відповідного прав на
нерухоме майно проведена до 01.01.2013 року.

Як вбачається зі змісту технічного
паспорту на Квартиру, виданого 01.08.2006
року, останній є додатком до Свідоцтва
про право власності на житло, а відтак
реєстрація права на дане майно
здійснена до 01.01.2013 року.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
винесення рішення від 07.04.2014 року про
відмову у здійсненні реєстраційних
дій, оскільки вимога державного
реєстратора щодо виконання заявником
умов, встановлених абз. 1 п. 40 Порядку, є
безпідставною.

Крім того, суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами Окружного
адміністративного суду м. Києва щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог про зобов'язання
Відповідача здійснити державну
реєстрацію права власності на 1/2
Кваритири, оскільки, виходячи з аналізу
положень ст. 2 КАС України, зазначені
вимоги є формою втручання у
дискреційні повноваження Відповідача.

Так, зі змісту Рекомендації Комітету
Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980
року на 316-й нараді та ч. 3 ст. 2 КАС
України, перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень адміністративний суд не
втручається у дискрецію (вільний
розсуд) суб'єкта владних повноважень
поза межами перевірки за критеріями,
передбаченими ст. 2 КАС України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 198 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м.
Києві, третя особа - ОСОБА_3, про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається в порядку та
строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.