Справа № 521/12187/14-а
Суддя: Бобуйок І. А.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/521/364/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Бобуйок І.А.,

при секретарі судового засідання -
Зубковій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі справу
адміністративної юрисдикції за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м. Одеси
(далі - УПФУ), в якому просила визнати
протиправними дії УПФУ в Малиновському
районі м. Одеси щодо утримання з
нарахованої пенсії переплати у розмірі
5 166,11 грн. на підставі рішення № 506, яке
було винесене 25.03.2014 р. УПФУ в
Малиновському районі м. Одеси «Про
утримання сум пенсій, надміру
виплачених пенсіонерам внаслідок
зловживань з його сторони», скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м. Одеси
від 25.03.2014 р. № 506 «Про утримання сум
пенсій, надміру виплачених пенсіонерам
внаслідок зловживань з його сторони»
та стягнути з УПФУ в Малиновському
районі м. Одеси грошові кошти, утримані
з неї на підставі рішення № 506 від
25.03.2014 р. «Про утримання сум пенсій,
надміру виплачених пенсіонерам
внаслідок зловживань з його сторони»
із розрахунку 329,80 грн. за кожен місяць
за період з 25.03.2014 р. по дату ухвалення
рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, отримує
пенсію у розмірі 1 648 (одна тисяча сорок
вісім) гривень 98 копійок та стоїть на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м.
Одеси, особовий рахунок 137285/1541.

25.03.2014 р. Управлінням Пенсійного фонду в
Малиновському районі м. Одеси було
винесено рішення № 506 «Про утримання
сум пенсій, надміру виплачених
пенсіонерам внаслідок зловживань з
його сторони», з зазначенням, що
позивач не повідомила управління
пенсійного фонду про працевлаштування,
у зв'язку з чим у період з 01.04.2009 р. по
31.03.2014 р. утворилась переплата у розмірі
5 166,13 грн., з утриманням з її пенсії 20%
щомісячно до повного погашення.

З висновками рішення № 506 «Про
утримання сум пенсій, надміру
виплачених пенсіонерам внаслідок
зловживань з його сторони» не згодна,
вважає його неправомірним, незаконним
та таким, що підлягає скасуванню з
нижченаведених підстав.

03 лютого 2005 року Господарським судом
Одеської області в справі № 7/294-04-10598
було ухвалено рішення за позовною
заявою Білгород-Дністровської ОДПІ
Одеської області до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця, яким
позовні вимоги позивача були
задоволені в повному обсязі -
підприємницьку діяльність суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 -
припинено.

Відповідно до ідентифікаційних даних,
позивач взята на облік в ДПІ як суб'єкт
підприємницької діяльності 02.11.2000 р. та
знята з обліку 20.07.2005 р. у зв'язку з
припиненням підприємницької
діяльності за рішенням Господарського
суду Одеської області від 03.02.2005 р., про
що свідчить відмітка «снят с учета» на
копії вищевказаного рішення.

Також позивач звертає увагу на те, що
ініціатором подання заяви про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 була
саме Білгород-Дністровська об'єднана
державна податкова інспекція Одеської
області, вимоги якої згідно до частини 2
статті 46 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» були задоволені в
повному обсязі.

Таким чином, будь-які передбачені
Законом відомості про те, що на час
призначення позивачу пенсії в 2007 році,
та на період, зазначений в
оскаржуваному рішенні, з 01.04.2009 р. по
31.03.2014 року, позивач отримувала доходи
від підприємницької діяльності,
відсутні.

Частиною 1 статті 46 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», яка діяла
на момент ухвалення рішення
Господарського суду Одеської області
від 03.02.2005 р., передбачено, що державна
реєстрація припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
проводиться у разі постановлення
судового рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця.

Частина 2 вказаної статті встановлює,
що підставами для постановлення
неподання протягом року органам
державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
закону.

Враховуючи вищевикладені факти та
виходячи з положень діючого
законодавства України, обов'язок щодо
направлення рішення про припинення
підприємницької діяльності позивача
03.02.2005 р. в справі № 7/294-04-10598 покладався
на Господарський суд Одеської області,
а в свою чергу, обов'язок щодо виконання
цього рішення та повідомлення всіх
відповідних органів, в тому числі
державної податкової служби - на
Державного реєстратора Виконавчого
комітету Білгород-Дністровської
міської ради Одеської області.

Після ухвалення вказаного рішення
позивач печатки і штампи не
виготовляла, режим оподаткування в
тому числі спрощений не обирала, не
ставала на облік в інші соціальні фонди
та не використовувала найману працю,
20.07.2005 р. знята з обліку платника
податків як фізична особа -
підприємець, що підтверджується
відповідною відміткою на рішенні
Господарського суду Одеської області
від 03.02.2005 р., доходи від
підприємницької діяльності не
отримувала, відомостей до державного
реєстратора про підтвердження свого
статусу як підприємця, що є
обов'язковим з вступом в силу Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» вона не подавала, а все це
свідчить про нездійснення позивачем
підприємницької діяльності.

22.08.2014 р. представник управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси подала до
Малиновського районного суду м. Одеси
заперечення на адміністративний позов,
посилаючись на те, що вимоги викладені
у позові є не обґрунтованими та такі, що
не відповідають нормам чинного
законодавства.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримала та просила його
задовольнити.

Представник відповідача заперечувала
проти позову та пояснила, що згідно
даних з ЕДР позивач зареєстрована як
СПД до 11.08.2014 р. Оскільки ОСОБА_1 не
повідомила пенсійний орган про
зазначені обставини, утворилась
переплата пенсії в розмірі 5 166,11 грн. На
підставі чого рішенням управління ПФУ
від 25.03.2014 р. № 506 зазначена сума
підлягає стягненню. Вважаючи, що
пенсійний орган діяв у відповідності
до п. 1 ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якого суми пенсії,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера,
відповідач просив у позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Управління ПФУ з 01.04.2009 р. призначило
позивачу пенсію за віком по досягненні
60-ти річного віку.

Після призначення пенсії позивач
продовжувала бути суб'єктом
підприємницької діяльності до 31.03.2014 р.

25.03.2014 р. управління ПФУ прийняло
рішення № 506 про утримання сум пенсій,
надміру виплачених ОСОБА_1 внаслідок
зловживань з її боку, а саме в зв'язку із
неповідомленням про закінчення
підприємницької діяльності та зняття з
обліку, згідно рішенням господарського
суду від 03.02.2005 р., які складають 5 166,11
грн.

Згідно поданих відповідачем
заперечень зазначена заборгованість
утворилась за період з 01.04.2009р. по
31.03.2014р. (а.с.19-21), тобто з часу закінчення
трудової діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №
1058-IV, суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Стаття 102 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-ХІІ
встановлює, що пенсіонери зобов'язані
повідомляти органу, що призначає
пенсії, про обставини, що спричиняють
зміну розміру пенсії або припинення її
виплати.

У разі невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Аналіз наведених норм права дає
підстав для висновку, що для прийняття
рішення про утримання надміру
виплачених сум пенсії пенсійному
органу необхідно мати обґрунтовані
підстави вважати, що пенсіонером
свідомо не надані дані та не
повідомлено про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії.

Приймаючи оскаржуване рішення,
управління ПФУ надали до суду витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
згідно якого ОСОБА_1 є фізичною
особою-підприємцем з 02.11.2000 р. та згідно
запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою-підприємцем з 11.08.2014 р.
припинила підприємницьку діяльність
та виключена з ЄДР. Вказаний факт
підтвердила і представник позивача та
зазначила, що ОСОБА_1 була знята ЄДР
лише 11.08.2014 р. коли їй стало відомо, що
рішення Господарського суду Одеської
області від 03.02.2005 р. не виконано в
частині виключення її ЄДР і тому вона
лише у 2014 році сама звернулася до
реєстратора про виключення її з ЄДР.

Наведені обставини підтверджують дані
відповідача, що позивач була
зареєстрована як СПД з 02.11.2000 р.

Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців» фізична
особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

Аналізуючи наведене, суд приходить до
висновку, що оскаржуване рішення
відповідача прийнято на підставі
перевірених даних, які не суперечать
дійсним обставинам.

Керуючись ст. 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст. 102 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ст. 46 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців», ст.ст. 8-11, 69, 70, 158-169 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районі м.
Одеси про визнання дій протиправними,
скасування рішення та стягнення
грошових коштів - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови

СУДДЯ: І.А.
Бобуйок