Справа № 338/2456/13-а
Суддя: Савицька Н.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року м. Львів
№ 876/1706/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Савицької Н.В.

суддів:
Костіва М.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області на
постанову Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від
28.01.2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

31.12.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся в
суд із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій протиправним та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії з врахуванням пільгового
обчислення страхового стажу за період
роботи в місцевостях прирівняних до
району Крайньої Півночі та районах
Крайньої Півночі з 25.01.1979 року по 28.03.1985
року та з 18.08.1988 року по 30.11.1992 року.

Ухвалою Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від
28.01.2014 року адміністративний позов в
частині позовних вимог за період з
червня 1997 року по 30.06.2013 року залишено
без розгляду.

Постановою Богородчанського районного
суду Івано-Франківської області від
28.01.2014 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправною відмову
пенсійного органу в перерахунку пенсії
позивачу та зарахуванні пільгового
стажу.

Крім того, суд зобов'язав відповідача
провести перерахунок пенсії позивача
врахувавши період роботи з 25.01.1979 року
по 28.03.1985 року та з 18.08.1988 року по 30.11.1992
року, як трудовий стаж, в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі та в районах Крайньої Півночі,
зарахувавши один рік роботи за один рік
шість місяців.

Також, суд зобов'язав відповідача
зробити перерахунок пенсії, що
виплачується позивачу з врахуванням
пільгового стажу з 01.07.2013 року.

Не погодившись з даною постановою,
апелянт Управління Пенсійного фонду
України в Богородчанському районі
Івано-Франківської області подав
апеляційну скаргу, покликаючись на те,
що постанова суду першої інстанції є
необґрунтована, прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Апелянт просить суд, постанову
Богородчанського районного суду
Івано-Франківської області від 28.01.2014
року скасувати та прийняти нову
постанову якою в позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання на виклик суду не
з'явились хоча, належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності відповідно до
ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість постанови суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач при перерахунку пенсії за
віком позивачу безпідставно не
врахував пільговий стаж роботи у
районах Крайньої Півночі та в
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Такі висновки суду першої інстанції, на
переконання колегії суддів,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи і є правильними
виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_1 з 25.01.1979 року по 28.03.1985
року працював в Івано-Франківському
управлінні бурових робіт
вахтово-експедиційним методом в
місцевості, прирівняної до районів
Крайньої Півночі на посаді
дизеліста-моториста бурової установки
та на інших посадах в автотракторному
цеху Івано-Франківського УБР під час
виконання підприємством робіт в
об'єднаннях «Нижнєвартовскнафтогаз»
та «Варьйоганнафтогаз», а в період з
18.08.1988 р. по 30.11.1992 р. вахтовим методом в
районах Крайньої Півночі на посаді
водія автоколони під час виконання
підприємством робіт в об'єднанні
«Ноябрьскнафтогаз» що підтверджується
архівними довідками та записами в
трудовій книжці. (а.с. 15-17 )

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» періоди роботи до 01.01.1991 р.
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях» прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР
зараховуються до страхового стажу в
порядку і на умовах передбачених
законодавством, що діяло до 01.01.1991 р.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовуються для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі та на яких
поширювались пільги передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі відповідно до Указу
Президії ВР СРСР від 10.02.1960 р. «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», Указу Президії ВР
СРСР від 26.09.1967 р. «Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», Постанови РМ СРСР від 16.12.1967 р.
№ 530ЛІ-28 «Про затвердження Інструкції
про порядок надання пільг особам, які
працюють в районах Крайньої Півночі та
в місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», Постанови Ради
Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 р. «Про
впорядкування пільг для осіб які
працюють в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу
проводиться на підставі трудової
книжки в якій зазначено факт укладення
трудового договору та користування
пільгами, або письмового трудового
договору або довідки в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі та
користування пільгами передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

В ст. 24 Кодексу законів про працю
Української РСР від 01.06.1972 року
передбачено, що трудовий договір
укладається, як правило, у письмовій
формі.

Укладання трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівників на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказу чи розпорядження не
було видано, але працівника фактично
було допущено до роботи.

Таким чином, при укладанні трудового
договору письмова форма договору в
обов'язковому порядку не вимагається.

ст. 48 КЗпП України передбачено, що
трудова книжка є основним документом
про трудову діяльність працівника.

Указом Президії Верховної ради СРСР
від 10.02.1960 р. встановлено, що пільги по
обчисленню стажу роботи ( один рік за
півтора ) надавались переведеним,
направленим або запрошеним на роботу в
райони Крайньої Півночі і місцевості,
прирівняні до цих районів, з інших
місцевостей країни, за умови, що
вказані працівники уклали трудові
договори на роботу в цих районах на
термін п'ять років.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позову та вважає, що суд
обґрунтовано визнав дії пенсійного
органу протиправними та правильно
зобов'язав відповідача перерахувати
пенсію з урахуванням кратності
збільшення стажу за період з 25.01.1979 р.
по 28.03.1985 р. та 18.08.1988 р. по 30.11.1992 р.
оскільки, трудова книжка ОСОБА_1
містить інформацію про трудовий стаж,
що дає право на пенсію на пільгових
умовах.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною, доводи
апеляційної скарги зроблених судом
першої інстанції висновків не
спростовують і при ухваленні
оскарженого судового рішення порушень
норм матеріального та процесуального
права ним допущено не було тому,
відсутні підстави для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.205, ст.206,
ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Богородчанського районного суду
Івано-Франківської області від 28.01.2014
року у справі за № 338/2456/13-а - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Н.В. Савицька

Судді:
М.В. Костів

Р.М. Шавель