Справа № 807/114/14
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 р.
Справа № 876/7208/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання
Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у Тячівському районі
Закарпатської області на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в Тячівському
районі Закарпатської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Тячівському
районі Закарпатської області про
стягнення заборгованості та
зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
Тячівському районі Закарпатської
області (далі - УПФ України в
Тячівському районі) звернулося до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Тячівському
районі Закарпатської області (далі -
ВВД ФСС від НВ та ПЗ України в
Тячівському районі) про зобов'язання
ВВД ФСС від НВ та ПЗ України в
Тячівському районі вчинити дії по
підписанню актів щомісячних звірок
витрат по особових справах потерпілих
та стягнення з ВВД ФСС від НВ та ПЗ
України в Тячівському районі витрат з
виплати пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач
всупереч Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105-XIV)
відмовився відшкодовувати позивачу
понесені ним витрати на виплату та
доставку пенсій по інвалідності
громадянам, що отримали трудове
каліцтво за межами України, в тому
числі на території республік за період
їх входження до складу СРСР. Загальна
сума такої заборгованості за 2011 рік
становить 171784,19 гривень, в т.ч. основний
розмір виплаченої пенсії - 21778,20
гривень, щомісячна цільова виплата
громадянам з мінімальними доходами -
2496,84 гривень, державна адресна допомога
- 145428,76 гривень, доставка пенсії - 2080,39
гривень.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року позов задоволений частково.
Стягнено з відповідача витрати з
виплати пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у розмірі 24555,72 гривень, в
т.ч. основний розмір виплаченої пенсії -
21778,20 гривень, щомісячна цільова
виплата громадянам з мінімальними
доходами - 2496,84 гривень, доставка пенсії
- 280,68 гривень. В решті позовних вимог
відмовлено.

Відповідач - ВВД ФСС від НВ та ПЗ
України в Тячівському районі оскаржило
постанову суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог.
Вважає, що вона винесена без належного
з'ясування фактичних обставин справи і
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову суду скасувати і прийняти
нову, якою повністю відмовити позивачу
в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що
особові справи 19 осіб, згаданих в
позовній заяві у апелянта не
сформовані, необхідні для цього
матеріали відповідачу не передавалися
ні самими потерпілими, ні їх
роботодавцями, ні позивачем. Крім того,
апелянт зазначає, що відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, відбувається виключно на
централізованому рівні.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає за
можливе розглянути дану справу
відповідно до ст. 196 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно таблиць розбіжностей до актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за січень - грудень 2011
року, які підписані представниками
управління Пенсійного фонду України у
Тячівському районі Закарпатської
області та відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Тячівському
районі Закарпатської області, суми
витрат на виплату основного розміру
виплаченої пенсії становлять 21778,20
гривень, щомісячна цільова виплата
громадянам з мінімальними доходами -
2496,84 гривень та доставка пенсії - 2080,39
гривень.

На виконання Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання позивачем складений та
наданий відповідачу для підписання акт
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві.
Однак, відповідач відмовився
підписувати вказаний акт, мотивуючи
свою відмову тим, що такі витрати не
підлягають відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, оскільки особові
справи потерпілих не сформовані, а
також, що таке відшкодування
суперечить нормам закону.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позов, виходив з того, що
згідно з Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань відшкодовуються
Пенсійному фонду України витрати,
пов'язані з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Виплати державної
адресної допомоги не повинні
відшкодовуватися Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань Пенсійному фонду України у
зв'язку із тим, що вони не пов'язані із
вищеназваними страховими випадками та
не входять до визначеного
законодавством переліку витрат, що
підлягають відшкодуванню Пенсійному
фонду України.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Статтею 16 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначено, що
безпосереднє управління Фондом
здійснюють його правління та виконавча
дирекція.

За змістом статті 18 зазначеного Закону
виконавча дирекція Фонду є постійно
діючим виконавчим органом правління
Фонду, проводить свою діяльність від
імені Фонду у межах та в порядку, що
визначаються його статутом і
Положенням про виконавчу дирекцію
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, організовує та
забезпечує виконання рішень правління
Фонду, робочими органами виконавчої
дирекції Фонду є, зокрема, її
відділення в районах і містах
обласного значення. Робочі органи
виконавчої дирекції Фонду є юридичними
особами, мають самостійні кошториси,
печатку із зображенням Державного
Герба України та своїм найменуванням.

Згідно з пунктом 7 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року № 384/2011 Пенсійний фонд України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи.

Відповідно до положень статтей 1, 4, 25
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи), пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що
також передбачено статтею 21 Закону №
1105-XIV, яка визначає перелік соціальних
послуг та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 Закону № 1105-XIV,
відповідно до пункту 5 якої якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

За змістом статті 21 Закону № 1105-XIV у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; одноразову
допомогу в разі стійкої втрати
професійної працездатності або смерті
потерпілого; щомісяця грошову суму в
разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання тощо. Усі види соціальних
послуг та виплат, передбачені цією
статтею, надаються застрахованому та
особам, які перебувають на його
утриманні, незалежно від того,
перебуває на обліку підприємство, на
якому стався страховий випадок, як
платник страхових внесків чи ні.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, витрати, понесені органами
ПФУ у зв'язку із виплатою та доставкою
пенсій по інвалідності від трудового
каліцтва (у тому числі й пенсій особам,
які стали інвалідами від нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР) підлягають
відшкодуванню за рахунок ФСС від НВ та
ПЗ України, як належного страховика від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

Вказані висновки відповідають
правовій позиції Верховного Суду
України викладеній у постанові № 21-394а13
від 12.11.2013 року, яка у відповідності до
ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для
врахування.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд зазначає, що вимоги управління ПФУ
про відшкодування відділенням ФСС від
НВ та ПЗ України витрат, пов'язаних із
виплатою та доставкою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, відповідають
змісту його прав як робочого органу ПФУ
щодо відшкодування понесених ним
витрат та узгоджуються із компетенцією
виконавчої дирекції ФСС від НВ та ПЗ
України, основними завданнями якої
згідно з Положенням про виконавчу
дирекцію Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, затвердженим
постановою правління Фонду від 20
квітня 2001 року № 15, крім іншого,
визначено виконання завдань та
основних принципів страхування від
нещасного випадку, фінансування
страхових виплат, а до повноважень у
сфері здійснення процедури
страхування та координації страхової
діяльності віднесено, зокрема,
співпрацю з фондами з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування витрат, понесених ними у
зв'язку з матеріальним забезпеченням
потерпілих внаслідок нещасного
випадку на виробництві та
представництво інтересів страховика в
органах державної виконавчої влади,
органах місцевого самоврядування і
судах.

Такі висновки суду апеляційної
інстанції відповідають правовій
позиції Верховного Суду України,
викладеній у постанові № 21-129а13 від
21.05.2013 року.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
стягнення з ВВД ФСС від НВ та ПЗ України
в Тячівському районі витрат з виплати
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання у розмірі
24555,72 гривень.

Доводи апеляційної скарги щодо
неможливості відшкодування ФСС від НВ
та ПЗ України витрат з виплати пенсій 19
особам, особові справи котрих є
несформовані, суперечать
вищезазначеним нормам законодавства.

Апеляційний суд наголошує на обов'язку
ФСС від НВ та ПЗ України відшкодувати
витрати ПФУ, який виплачував пенсії
особам, що отримали каліцтво за межами
України, але проживають і отримують
пенсійне забезпечення в Україні.

Також є неспроможними посилання
апелянта на невірне застосування норм
матеріального права, зокрема, на
незастосування норм угоди держав
колишнього СРСР від 09.09.1994 року,
оскільки ця угода регулює відносини
між потерпілим і страховиком про
відшкодування шкоди внаслідок
каліцтва.

В частині позовних вимог, що стосуються
адресної грошової допомоги, колегія
суддів апеляційного суду зазначає, що
суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив в їх задоволенні, оскільки
адресна допомога, як окремий вид
соціальної допомоги, не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України не може нести
витрати з виплати щомісячної державної
адресної допомоги як і витрат на
виплату та доставку адресної допомоги.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, оскільки є
неправильним тлумаченням норм закону,
а тому постанову суду першої інстанції
слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Тячівському районі
Закарпатської області залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року у справі № 807/114/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич