Справа № 810/5491/14
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/5491/14
інстанції: Василенко Г. Ю.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Грибан І. О., Парінова А. Б.

за участю секретаря:
Тур В. В.

представника позивача Шпортила Я. І.,
представника відповідача Макаренка С.
В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві апеляційну
скаргу Бориспільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2014
р. у справі за адміністративним позовом
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" до Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"
звернулось до Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 16.04.2014 р. №
.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2014
р. адміністративний позов задоволено

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову, якою позовні
вимоги залишити без задоволення,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, у період з 19.03.2014 року по
25.03.2014 року відповідачем проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ
"Науково-Технологічне підприємство
"Центуріон" за період: квітень-серпень
2011 року.

Результати перевірки оформлено актом
від 01.04.2014 року № 154/22-1/20572059.

За результатами проведеної перевірки
відповідач дійшов висновку про
порушення позивачем пункту 198.6 статті
198 Податкового кодексу України.

У ході перевірки органом державної
податкової служби проаналізовано лист
ОУ Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області № 1938/7/10-06-07/07 від
02.12.2013 року, яким стверджувалось, що
взаєморозрахунки з ТОВ "НТП Центуріон"
є ознакою "фіктивності" на підставі
пояснень громадянина ОСОБА_4- директора
та засновника ТОВ "НТП Центуріон" про
непричетність його до створення та
діяльності ТОВ "НТП Центуріон".

Вказуючи на те, що правочин з
купівлі-продажу товарів між ТОВ "НТП
Центуріон" є безтоварними та
нікчемними по ланцюгу до
"вигодонабувача" відповідач вважає, що,
як наслідок, господарській операції з
поставки товару між ДП "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" та ТОВ "НТП
Центуріон" також є безтоварними.

Ураховуючи вищезазначене відповідач
дійшов висновку про заниження
позивачем грошових зобов'язань за
платежем: ПДВ на загальну суму 418187,00
грн. (в тому числі за травень 2011 року -
402167,00 грн., липень 2011 року -16020,00 грн.).

На основі висновків акту перевірки,
16.04.2014 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" з податку на додану
вартість на 426 198,00 грн. ( в тому числі за
основним платежем на 418 187,00 грн. та 8011,00
грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України визначено,
що витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності до п. 198.3 ст. 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України
визначено, що податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на вищезазначені норми,
колегія суддів дотримується позиції,
що необхідною умовою для віднесення
сплачених цін за товари (послуги) до
валових витрат та сплачених у ціні
товарів (послуг) сум податку на
додану вартість є факт придбання
товарів та послуг з метою їх
використання в господарській
діяльності.

Господарські операції для визначення
податкового кредиту для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість та
податком на прибуток мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг відповідні
суми не можуть включатися до складу
податкового кредиту з ПДВ навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Аналогічної позиції дотримується
Вищий адміністративний суд України,
який зазначає, що з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
судам належить з'ясовувати, зокрема,
такі обставини: рух активів у процесі
господарської операції, установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, установлення
зв'язку між фактом придбання
товарів (послуг), спорудженням основних
фондів, імпортом товарів (послуг),
понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку.

Так з матеріалів справи вбачається, що
07.04.2011 року між ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" та ТОВ "НТП Центуріон"
укладено договір поставки № 02.2-14.1.2.,
згідно умов якого постачальник (ТОВ
"НТП Центуріон") передає у власність
покупцеві (ДП "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль"), а покупець приймає та
оплачує товарі у кількості, якості та
асортименті, зазначених у
специфікації, видаткових накладних, що
виставляються постачальником і є
частиною цього договору з моменту їх
підписання повноважними
представниками сторін.

Предметом договору є апаратура радіо- ,
телевізійна передавальна (обладнання
відео нагляду пунктів контролю на авіа
безпеку), налагоджувальні та
інформаційно-консультативні послуги.

На виконання умов договору ТОВ "НТП
Центуріон" передано ДП "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" контролери
системи, відеокамери фіксовані,
об'єктиви, про що свідчать наявні в
матеріалах справи видаткові накладні
(а. с. 34-41), акти приймання - передачі (а. с.
42-43), акт наданих послуг (а. с. 44).

Також в матеріалах справи наявна
інвентарна картка обліку основних
засобів (а. с. 45), протокол перевірки
обладнання (а. с. 56-57).

З адміністративного позову вбачається,
що договір з ТОВ "НТП Центуріон"
укладено за результатами конкурсних
торгів.

Доказом цього твердження слугує наявна
в матеріалах справи довідка № 745/24-016
від 01.02.2011 р., видана посадовою особою
ДПІ у Печерському районі м. Києва на
користь ТОВ "НТП Центуріон" про те, що
станом на 26.01.2011 р. вказаний суб'єкт не
має заборгованості зі сплати податків
і зборів. Довідка видана для участі у
конкурсних торгах (а. с. 62).

Таким чином, станом на дату проведення
конкурсних торгів податковий орган
визнавав реальність господарських
операцій, здійснених ТОВ "НТП
Центуріон".

В судовому засіданні 04.12.2014 р.
представник позивача пояснив, що
необхідність закупівлі нового
обладнання була викликана введенням в
експлуатацію терміналу «Д», де і
розміщене обладнання, що було
предметом закупівлі.

Також представник позивача наголосив
на тому, що позивач є підприємством
державної форми власності і за умови
наявності вказаного обладнання на
даний час у позивача, контролюючі
органи не допустили б з боку позивача
подвійного витрачання коштів на
придбання одного комплекту обладнання.

Натомість, відповідачем не доведено, що
товар був придбаний у суб'єкта
господарювання, відмінного від ТОВ "НТП
Центуріон".

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що всі первинні документи
наявні в матеріалах справи підписані
ОСОБА_5, що в період укладення договору
був директором ТОВ "НТП Центуріон"
згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців (а. с. 61).

На запитання головуючого судді, яким
чином ОСОБА_4 стосується відносин
позивача з контрагентом, представник
відповідача не зміг відповісти.

Матеріали справи також не свідчать про
жодну причетність вказаної особи до
спірних правовідносин.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо неправомірності
з боку відповідача дій, що полягали у
винесенні спірного податкового
повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача
не спростовують позицію суду першої
інстанції та апеляційним судом
відхиляються.

Згідно статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2014
р. у справі за адміністративним позовом
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" до Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2014
р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя І.
О. ГрибанСуддя А. Б.
Парінов (Повний текст ухвали
виготовлено 09.12.2014 р.)

.

Головуючий суддя
Беспалов О.О.

Судді:
Грибан І.О.

Парінов А.Б.