Справа № 233/5092/14-а
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р. Справа № 233/5092/14-а
Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання
Федоренко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління соціального
захисту населення Костянтинівської
міської ради Донецької області на
постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 26.09.2014р. по справі № 233/5092/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту
населення Костянтинівської міської
ради Донецької області

про визнання дій неправомірними,
стягнення недоплачених сум,

ВСТАНОВИЛА:

09.09.2014 року ОСОБА_1 (далі- позивач)
звернувся до суду з позовом до
Управління соціального захисту
населення Костянтинівської міської
ради Донецької області (далі-
відповідач, УПСЗН Костянтинівської
міськради) в якому просила:

- визнати дії відповідача при виплаті
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік протиправними;

- стягнути з відповідача на користь
позивача 4782 гривень недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік.

26 вересня 2014 року постановою
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області задоволено
адміністративний позов ОСОБА_1 до УПСЗН
Костянтинівської міської ради
Донецької області про визнання дій
неправомірними, стягнення
недоплачених сум.

Визнано неправомірними дії Управління
соціального захисту населення
Костянтинівської міськради щодо
виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі,
меншому, ніж передбачено ст.48 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнуто з Управління соціального
захисту населення Костянтинівської
міської ради на користь ОСОБА_1
недоплачену суму щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі 4782 грн.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати вказану постанову суду
першої інстанції та ухвалити нову,
якою повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог. Скаржник зазначив, що
приймаючи зазначену постанову суд
першої інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", Закон України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", постанову Кабінету
Міністрів України № 562 від 12 липня 2005
року "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" щодо повноти та
об'єктивності розгляду справи.

В судове засідання позивач та
представник відповідача не з'явилися.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги
відповідно до вимог ч.1 ст. 195 КАС
України, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії відповідно до посвідчення
серія НОМЕР_1 (а.с.5) і є інвалідом
третьої групи, що не заперечується
відповідачем (а.с. 12). В 2014 році щорічна
допомога на оздоровлення, як
постраждалій внаслідок Чорнобильської
катастрофи відповідно до ч.4 ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
в редакції чинній на час проведення
виплат, нарахована та виплачена у
розмірі 90,00 грн. (а.с.4).

Задовольняючи адміністративний позов
суд першої інстанції виходив з
правомірності заявлених позовних
вимог.

Колегія суддів частково погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" .

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин, передбачено перелік
компенсаційних виплат особам за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та сім'ям за втрату годувальника, та
встановлено, що щорічна допомога на
оздоровлення для осіб, які є інвалідами
3 групи, становить чотири мінімальні
заробітні плати.

Як вбачається з матеріалів справи,
щорічна допомога на оздоровлення за 2014
рік нарахована у розмірі 90,00 грн. та
виплачена позивачу у квітні 2014 року
(а.с.4).

Доказів сплати позивачу суми
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у розмірі,
встановленому Законом №796, матеріали
справи не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що права позивача щодо отримання
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік в розмірі, встановленому ст. 48
Закону № 796, порушені.

Таким чином, здійснюючи нарахування та
виплату позивачу у 2014р. щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі
меншому ніж це передбачено ч.4 ст.48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
відповідач діяв неправомірно.

Колегія суддів вважає неправомірними
посилання відповідача в апеляційній
скарзі на норми Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" та
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005р. №562, якими обґрунтовано
висновок щодо правомірності
нарахування та виплати щорічної
допомоги на оздоровлення позивачу у
розмірі 90,00 гривень.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" п. 6-7 Прикінцевих
положень, Кабінету Міністрів України
надано право у 2014 році встановлювати
розміри соціальних виплат в тому числі
відповідно до норм і положень статей 20,
21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" виходячи з
наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Вказана норма набула чинності з 03.08.2014р.
у зв'язку з вступом в законну силу
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року N
1622-VII. На даний час чинною є постанова
Кабінету Міністрів України "Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 12 липня
2005 р. N 562, якою встановлено розмір
щорічної допомоги на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Оскільки з однопредметних
законодавчих норм рівної ієрархії при
вирішенні спору застосуванню підлягає
законодавча норма, що не визнана
неконституційною та прийнята пізніше,
в даному випадку норми Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
від 31 липня 2014 року N 1622-VII мають
застосовуватись з 03.08.2014 року замість
відповідних норм Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

З матеріалів справи вбачається та не
заперечувалось сторонами, що спірна
щорічна допомога на оздоровлення у
розмірі 90,00 грн. була виплачена
позивачу у квітні 2014 року, тобто до
моменту набрання чинності Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" від 31 липня 2014 року N 1622-VII.
Виходячи з викладеного колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру
допомоги на оздоровлення позивачеві
відповідач повинен був керуватись
положеннями Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 р. N 562.

Проте, колегія суддів вважає, що не
правомірно задоволено вимоги позивача
в частині стягнення з Управління праці
та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради
недоотриманої суми щорічної допомоги
на оздоровлення відповідно до частини 4
статті 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у визначеній позивачем
грошовій сумі. Колегія суддів зазначає,
що такі виплати не були йому
нараховані, а суд не може перебирати на
себе функцію здійснення перерахунку та
нарахування недоотриманих сум разової
грошової допомоги замість органу,
якому надані такі повноваження. При
цьому, з метою належного захисту
порушених прав позивача, та у
відповідності до частини 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає за
необхідне зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплату
спірної щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у розмірі,
встановленому частиною 4 статті 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вбачає підстави для скасування
постанови суду першої інстанції від 26
вересня 2014 року.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Костянтинівської міської ради
Донецької області задовольнити
частково.

Постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 26.09.2014р. по справі №
233/5092/14-аскасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
соціального захисту населення
Костянтинівської міської ради
Донецької області при виплаті ОСОБА_1
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік у меншому розмірі, ніж
передбачено частиною 4 статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Костянтинівської
міської ради Донецької області
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до частини 4
статті 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат за 2014 рік з
урахуванням проведених виплат.

В іншій частині в задоволенні позову
ОСОБА_1- відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Любчич Л.В.Судді
Сіренко О.І. Спаскін О.А. Повний текст
постанови виготовлений 01.12.2014 р.