Справа № 820/18571/14
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 грудня 2014 р.
№ 820/18571/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання -
Сальніковій Г.А.,

за участю представників сторін:
позивач - Степанюк О.А., відповідач-
Коваленко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гранітні технології"
до Державної податкової інспекції у
Московському районі м.Харкова
Головного управліня Міндоходів у
Харківській області про визнання
протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гранітні
технології", звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Московському
районі м.Харкова Головного управліня
Міндоходів у Харківській області, в
якому просить суд визнати протиправним
та скасувати наказ податкового органу
від 05.11.2014року № 1628.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що передумовою прийняття спірного
наказу слугувало направлення
податковим органом письмового запиту
від 21.10.2014 року №7274/20-34-22-01-16/7, який на
думку позивача був складений з
порушенням встановлених п.73.3 ст. 73
Податкового кодексу України, з огляду
на відсутність відомостей про можливі
порушення законодавства. Вказані
обставини позивач вважає такими, що
звільняють його від обов'язку надання
відповіді на вказаний запит. Таким
чином, враховуючи необґрунтованість та
безпідставність письмового запиту,
відповідач не мав встановлених законом
підстав для прийняття спірного наказу.

Відповідач проти позову заперечував,
пославшись на те, що оскільки позивачем
не було надано пояснень та їх
документального підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
податкового органу від 21.10.2014 року
№7274/20-34-22-01-16/7, то контролюючим органом
було правомірно прийнято спірний наказ
про проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"Гранітні технології".

У судовому засіданні 08.12.2014року
представники сторін підтримали свої
правові позиції.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
вважає, що вимоги позивача не
підлягають задоволенню виходячи з
такого.

Як було встановлено під час розгляду
справи, у зв'язку з надходженням
інформації, яка свідчить про порушення
податкового законодавства (а саме
актів інших податкових інспекцій щодо
встановлення правопорушень щодо
контрагентів ТОВ "Гранітні
технології"), ДПІ у Московському районі
звернулась до позивача із письмовим
запитом від 21.10.2014 року №7274/20-34-22-01-16/7
про надання пояснень та її
документального підтвердження з
питань взаємовідносин із
контрагентами-постачальниками, щодо
діяльності з якими у інших податкових
органів виникли сумніви.

Як вбачається з матеріалів справи та
фактично не заперечується позивачем,
вказаний запит надійшов на адресу
підприємства 22.10.2014року.

Листом від 23.10.2014 року, який згідно із
штампом вхідної кореспонденції
надійшов на адресу ДПІ у Московському
районі 28.10.2014 року (вх. № 9269/10), позивач
відмовився у наданні пояснень та їх
документального підтвердження, з
посиланням на той факт, що письмовий
запит від 21.10.2014 року №7274/20-34-22-01-16/7
складений з порушенням вимог п.73.3 ст. 73
ПК України, а саме не містить
конкретних обґрунтованих підстав для
його направлення, з огляду на
відсутність посилань на відомості про
можливі порушення законодавства.
Приймаючи до уваги вищезазначене, у
підприємства, на думку позивача,
відсутніій обов`язок надавати
відповідь на вказаний запит. Таким
чином, обов`язковий письмовий запит ДПІ
у Московському районі від 21.10.2014 року
№7274/20-34-22-01-16/7 залишився без виконання.

Поряд із цим, судом встановлено, що у
зв'язку з ненаданням ТОВ "Гранітні
технології" пояснень та їх
документальних підтверджень на
письмовий запит від 21.10.2014 року
№7274/20-34-22-01-16/7, ДПІ у Московському
районі 05.11.2014 року було прийнято наказ
№ 1628 "Про проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"Гранітні технології" та направлення на
перевірку № 2086.

Як зазначив під час розгляду справи
представник відповідача, 05.11.2014року
співробітником ДПІ у Московському
районі на підставі вищезазначеного
наказу та направлення, з метою
проведення перевірки, здійснено вихід
за податковою адресою ТОВ "Гранітні
технології".

Як вбачається з матеріалів справи,
співробітник підприємства ОСОБА_2,
відмовившись від ознайомлення з
наказом № 1628 від 05.11.2014року та
направленням на перевірку № 2086 від
05.11.2014року, також відмовився від
допуску посадових осіб контролюючого
органу до проведення перевірки, усно
повідомивши, що не згоден з умовами
виходу на перевірку. На підставі
вищевикладеного, перевіряючим ДПІ у
Московському районі складено акт про
недопуск до проведення перевірки ТОВ
"Гранітні Технології" від 05.11.2014року №
1132/20-34-22-01-05, з яким був ознайомлений під
підпис ОСОБА_2 (а.с. 36).

Таким чином вказані обставини
спростовують твердження позивача про
відсутність акту конролюючого органу
про недопуск до проведення
позапланової перевірки (а.с. 17).

Як з'ясовано судом, юридичною підставою
для прийняття наказу про призначення
перевірки суб'єкт владних повноважень
обрав положення п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК
України, а фактичною підставою
слугувало встановлення сумнівності у
факті здійснення операцій (отримання
актів перевірок контрагентів позивача,
щодо діяльності з якими у податкового
органу виникли сумніви).

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
рішення про призначення спірної
перевірки, а також дій щодо її
проведення на відповідність вимогам ч.
3 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС
України), суд дійшов висновку про
наступне.

При вирішенні справи суд бере до уваги,
що відповідно до п.п.20.1.6 п.20.1 ст.20 ПК
України, контролюючі органи мають
право запитувати та вивчати під час
проведення перевірок первинні
документи, що використовуються в
бухгалтерському обліку, регістри,
фінансову, статистичну та іншу
звітність, пов'язану з обчисленням і
сплатою податків, зборів, платежів,
виконанням вимог законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи.

Системно проаналізувавши положення ПК
України, суд доходить висновку, що
такий випадок визначений п.73.3 ст.73
Кодексу, згідно з яким контролюючі
органи мають право звернутися до
платників податків та інших суб'єктів
інформаційних відносин із письмовим
запитом про подання інформації
(вичерпний перелік та підстави надання
якої встановлено законом), необхідної
для виконання покладених на
контролюючі органи функцій, завдань, та
її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) контролюючого
органу і повинен містити перелік
інформації, яка запитується, та
документів, що її підтверджують, а
також підстави для надіслання запиту.
Письмовий запит про подання інформації
надсилається платнику податків або
іншим суб'єктам інформаційних відносин
за наявності хоча б однієї з таких
підстав: 1) за результатами аналізу
податкової інформації, отриманої в
установленому законом порядку,
виявлено факти, які свідчать про
порушення платником податків
податкового, валютного законодавства,
законодавства у сфері запобігання та
протидії легалізації (відмиванню)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванню тероризму та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи;
2) для визначення рівня звичайних цін на
товари (роботи, послуги) під час
проведення перевірок та в інших
випадках, передбачених статтею 39 цього
Кодексу; 3) виявлено недостовірність
даних, що містяться у податкових
деклараціях, поданих платником
податків;4) щодо платника податків
подано скаргу про ненадання таким
платником податків податкової
накладної покупцю або про порушення
правил заповнення податкової
накладної;5) у разі проведення
зустрічної звірки;6) в інших випадках,
визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його
надіслано поштою листом з
повідомленням про вручення за
податковою адресою або надано під
розписку платнику податків або іншому
суб'єкту інформаційних відносин або
його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти
інформаційних відносин зобов'язані
подавати інформацію, визначену у
запиті контролюючого органу, та її
документальне підтвердження протягом
одного місяця з дня, що настає за днем
надходження запиту (якщо інше не
передбачено цим Кодексом). У разі коли
запит складено з порушенням вимог,
викладених в абзацах першому та
другому цього пункту, платник податків
звільняється від обов'язку надавати
відповідь на такий запит.

Таким чином, платник податків
звільняється від обов'язку надавати
відповідь на запит лише у разі, коли:
запитується інформація не передбачена
законом; за відсутності законних
підстав для направлення запиту; за
відсутності підпису керівника
(заступником керівника); за
відсутності переліку інформації та
документів, запитується; у разі не
зазначення підстав для надіслання
запиту.

Як було зазначено податковим органом
під час розгляду справи, підставою для
направлення на адресу платника
податків письмового запиту суб`єкта
владних повноважень, слугувала
інформація яка надійшла від інших ДПІ у
формі актів перевірок
контрагентів-постачальників позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що письмовий запит ДПІ у
Московському районі від 21.10.2014 року
№7274/20-34-22-01-16/7 був складений у
відповідності до вимог діючого
законодавства, в зв'язку з чим, у
позивача були відсутні підстави
передбачені абз. 5 п. 73.3 ст. 73 ПК України
для звільнення від обов'язку від
надання відповіді на запит податкового
органу.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України ,
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки, що
кореспондує також з приписами пп.20.1.3
п.20.1 ст.20 Кодексу.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.(п.п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75
ПК України).

Отже, проведення камеральних,
документальних (планових або
позапланових; виїзних або невиїзних) та
фактичних перевірок є правом ДПІ у
Московському районі, як податкового
органу.

Підпунктом 78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України
передбачено, що документальна
позапланова виїзна перевірка
здійснюється за наслідками перевірок
інших платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу, в якому
зазначаються можливі порушення цим
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

Аналізуючи положення наведеної норми
матеріального права в кореспонденції з
приписами ст.42 ПК України, суд доходить
висновку, що рішення про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки може бути прийнято
податковим органом лише в разі
одночасної наявності таких умов: 1)
належного складення податковим
органом і направлення адресу платника
податків обов'язкового письмового
запиту, 2) фактичного отримання
платником податків такого запиту,
тобто вручення запиту під підпис
посадовій (службовій) особі платника
податків або уповноваженому
представнику платника податків чи
повернення до податкового органу
поштового повідомлення про вручення
такого запиту платнику податків, 3)
спливу строку в 10 робочих днів від дня
отримання платником податків
письмового запиту податкового органу,
4) ненадання платником податків до
податкового органу письмових пояснень
та документальних підтверджень по суті
отриманого запиту.

Відповідно до п.81.1 ст. 81 ПК України,
посадові особи контролюючого органу
мають право приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки;

службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) від допуску до перевірки на
інших підставах, ніж визначені в абзаці
п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику
податків та/або посадовим (службовим)
особам платника податків (його
представникам або особам, які фактично
проводять розрахункові операції) такі
особи розписуються у направленні із
зазначенням свого прізвища, імені, по
батькові, посади, дати і часу
ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) розписатися у направленні на
перевірку посадовими (службовими)
особами контролюючого органу
складається акт, який засвідчує факт
відмови. У такому випадку акт про
відмову від підпису у направленні на
перевірку є підставою для початку
проведення такої перевірки.

Згідно до п.81.2 ст. 81 ПК України, у разі
відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) у допуску посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення перевірки складається
акт, який засвідчує факт відмови.

Визначаючи правові наслідки
недодержання вказаних вимог,
законодавець передбачив право
платника податків на недопущення
посадових (службових) осіб органу
державної податкової служби до
проведення документальної виїзної або
фактичної перевірки.

Як було встановлено під час розгляду
справи та не заперечується сторонами,
ТОВ "Гранітні Технології" фактично
відмовило в допуску посадових осіб
відповідача до проведення перевірки,
що підтверджується відповідним Актом
від 05.11.2014 року №1132/20-34-22-01-05.

Суд звертає увагу позивача на те, що в
оскаржуваному наказі встановлений
чіткий строк для проведення перевірки,
яка фактично в даний строк проведена не
була. Окрім того, наказ на проведення
перевірки на момент звернення до суду
вичерпав свою дію, оскільки
ненормативні правові акти державних
органів є актом одноразового
застосування, який вичерпує свою дію
фактом їхнього виконання, тобто вони не
можуть бути скасовані після їх
виконання.

Також суд вважає за потрібне
відзначити, що скаржуваний наказ від
05.11.2014року на момент звернення позивача
до суду із даним позовом уже
реалізований конролюючим органом, а
доказів того, що зазначене рішення
суб`єкта владних повноважень порушило
права та законні інтереси
підприємства, позивачем до суду не
надано.

Окрім того, дії контролюючого органу по
видачі наказу не породжують для
платника податків жодних правових
наслідків, у зв'язку із тим, що
прийняття наказів є обов'язком
керівника податкового органу за умови
настання законодавчо визначених
підстав. В той же час платник податків
не позбавлений права оскаржити сам
наказ, за умови що він породжує для
нього певні правові наслідки.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
при фактичному проведенні перевірки,
діями податкового органу, які
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки позивача у сфері
публічно-правових відносин будуть
відповідні рішення про донарахування
податкових зобов'язань та/або
визначення штрафних (фінансових)
санкцій.

Водночас, матеріали справи не містять
доказів того, податковим органом
виносилось податкове
повідомлення-рішення за наслідками
проведеної перевірки.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 21 ПК України передбачено, що
посадові особи контролюючих органів
зобов'язані дотримуватися Конституції
України та діяти виключно у
відповідності з ПК України та іншими
законами і нормативними актами.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки
спірний наказ, прийнятий податковим
органом у відповідності до
законодавчих норм, не породжує для
платника податків настання будь-яких
юридичних наслідків та не впливає на
його права і обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128,
159, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Гранітні
технології" до Державної податкової
інспекції у Московському районі
м.Харкова Головного управліня
Міндоходів у Харківській області про
визнання протиправним та скасування
наказу - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у десятиденний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до статті 160 КАС України -з
дня отримання копії постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України.

Повний текст постанови виготовлено
10.12.2014року.

Суддя
Горшкова О.О.