Справа № 804/16863/14
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії
Василівни при секретаріТалаш Д.В, за
участю: представника позивача
представника відповідача ОСОБА_3
Товстої Н.А. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м.Дніпропетровська ГУМ у
Дніпропетровській області, в якому
просить визнати протиправним та
В обґрунтування позову зазначено, що
відповідачем всупереч вимогам
податкового законодавства не
здійснено списання безнадійного
податкового боргу позивача, винесено
податкове повідомлення-рішення про
сплату штрафних санкцій після спливу
1095 днів з дня його виникнення, а тому
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити з підстав викладених в
Представник відповідач проти
задоволення позовних вимог заперечив з
підстав відповідності дій нормам
Податкового кодексу України, надавши
письмові заперечення.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд встановив наступне.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, як
платник податків перебуває на обліку
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
ГУМ у Дніпропетровській області та є
платником податку на додану вартість.
На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.79.1 ст.79
Податкового кодексу України проведена
невиїзна документальна перевірка ФОП
ОСОБА_5 з питання своєчасності сплати
податку на додану вартість,
донарахованих за актом документальної
невиїзної перевірки №134/1701/НОМЕР_1 від
За результатами перевірки складно Акт
№941/173/НОМЕР_1 від 08.05.2014 року про
результати невиїзної документальної
перевірки своєчасної сплати податку на
додану вартість фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5, яким встановлено
порушення п.57.3 ст.57 Податкового кодексу
України - несвоєчасно сплачено податок
на додану вартість за податковим
повідомленням-рішенням від 03.11.2008 року
№000631701/А4R201, відповідальність за
несвоєчасну сплату передбачена п.126.1
ст. 126 Податкового кодексу України.
На підставі Акту №941/173/НОМЕР_1 від 08.05.2014
року, контролюючим органом 27 травня 2014
року винесено податкове
Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 подав
скаргу до Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, згідно статті 56 Податкового
кодексу України. Рішенням про
результати розгляду скарги від 08.08.2014
року №5520/10/04-36-10-08-09 податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скаргу без задоволення. В тому
числі, за результатами розгляду скарги
позивача, рішенням Державної
фіскальної служби України від 11.09.2014
року №1461/К/99-99-10-01-02-15 податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скаргу без задоволення.
Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесеного на підставі
такого висновку спірного акту
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зазначає наступне.
Поставною Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
позовом Державної податкової
інспекції у Кіровському районі
м.Дніпропетровська до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення
податкового боргу - позов задоволено,
підставою для стягнення було також
податкове повідомлення-рішення від
03.11.2008 року №000631701/А4R201, яке набрало
законної сили 27 вересня 2011 року, згідно
ухвали Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду.
Зазначені судові рішення залишені без
змін ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 01 жовтня 2014 року.
Так, відповідно до пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України, у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2,
54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу. У разі
оскарження рішення контролюючого
органу про нараховану суму грошового
зобов'язання платник податків
зобов'язаний самостійно погасити
узгоджену суму, а також пеню та штрафні
санкції за їх наявності протягом 10
календарних днів, наступних за днем
Грошове зобов'язання платника податків
- сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(п.14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.
Граничні строки застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) до
платників податків відповідають
строкам давності для нарахування
податкових зобов'язань, визначеним
статтею 102 цього Кодексу (статті 114
Податкового кодексу України).
Відповідно до пункту 102.1 ст. 102
Податкового кодексу України
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
У разі якщо грошове зобов'язання
нараховане контролюючим органом до
закінчення строку давності,
визначеного у пункті 102.1 цієї статті,
податковий борг, що виник у зв'язку з
відмовою у самостійному погашенні
такого грошового зобов'язання, може
бути стягнутий протягом наступних 1095
календарних днів з дня виникнення
податкового боргу. Якщо платіж
стягується за рішенням суду, строки
стягнення встановлюються до повного
погашення такого платежу або
визначення боргу безнадійним (пункт 102.1
ст. 102 Податкового кодексу України).
Згідно вимог статті 126 Податкового
кодексу України у разі якщо платник
податків не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання та/або
авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
Зазначена норма, як випливає з її
змісту, є універсальним приписом, який
підлягає застосуванню в будь-яких
випадках прострочення встановленого
Податковим кодексом України строку
сплати узгодженого податкового
Отже, незалежно від того, з яких причин
платником податку не було своєчасно
погашено узгоджену суму грошового
зобов'язання, такий платник після
фактичного погашення боргу повинен
сплатити суму штрафу у розмірі, який
залежить від терміну прострочення.
Норма пункту 126.1 статті 126 Податкового
кодексу України поширюється також і на
випадки, коли погашення податкового
боргу відбулося в примусовому порядку,
на підставі рішення суду, ухваленого
згідно з пунктом 95.3 статті 95
Податкового кодексу України.
Зазначене пояснюється тим, що
передбачена пунктом 126.1 статті 126
Податкового кодексу України
відповідальність у вигляді штрафу
застосовується в силу самого факту
погашення податкового боргу з
простроченням, і розмір такої
відповідальності залежить виключно
від терміну прострочення, а не від
способу і порядку погашення
податкового боргу (добровільного чи
примусового, в повній сумі або
Обставини, які зумовлюють застосування
штрафу, передбаченого пунктом 126.1
статті 126 Податкового кодексу України,
виникають у силу самого факту
погашення грошового зобов'язання з
простроченням строків, передбачених
Податковим кодексом України.
Правопорушення, відповідальність за
яке встановлена пунктом 126.1 статті 126.1
Податкового кодексу України, полягає в
несвоєчасній сплаті суми узгодженого
грошового зобов'язання. Відповідне
порушення є закінченим у момент збігу
передбаченого податковим
законодавством строку сплати
узгодженого, але не сплаченого
платником податків грошового
зобов'язання, а розмір штрафу
визначається нормативно та фактично
залежить від тривалості прострочення
до моменту погашення боргу (до 30 днів
Так, згідно акту перевірки та квитанцій
наданих до суду нарахування штрафних
санкцій здійснено після несвоєчасної
сплати податкового боргу, тобто із
затримкою більше 30 календарних днів.
Щодо твердження представника позивача
щодо надання ним у період з 20.12.2012 року
по 29.03.2013 року до банківських установ
платіжних доручень, які не співпадають
з дати визначеними в акті перевірки,
представник відповідача пояснив, що
листом від 23.05.2014 року №8440/10/17-315 ДПІ у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
повідомлено, що в наданих до заперечень
на акту перевірки квитанціях про
сплату податкового боргу був
зазначений номер рахунку отримувача
грошових коштів, який відрізняється
від номера бюджетного рахунку з
податку на додану вартість. Сплата
підтверджується також зворотнім боком
облікової картки платника податку, що
міститься в матеріалах справи.
В тому числі, згідно п.87.9 ст.87
Податкового кодексу України, який діяв
на момент сплати податкового боргу,
зазначено, що у разі наявності у
платника податків податкового боргу
контролюючі органи зобов'язані
зарахувати кошти, що сплачує такий
платник податків, в рахунок погашення
податкового боргу згідно з черговістю
його виникнення незалежно від напряму
сплати, визначеного платником
податків. У такому ж порядку
відбувається зарахування коштів, що
надійдуть у рахунок погашення
податкового боргу платника податків
відповідно до статті 95 цього Кодексу
або за рішенням суду у випадках,
передбачених законом. Спрямування
коштів платником податків на погашення
грошового зобов'язання перед
погашенням податкового боргу
забороняється, крім випадків
спрямування цих коштів на виплату
заробітної плати та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.
Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Суд, згідно ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
З урахуванням викладеного вище,
представник відповідача надав
обґрунтовані заперечення та докази
проти позову, що доводять
правомірність його рішення, та
підтверджують, що відповідач діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, тому підстави для
задоволення позову відсутні.
Розподіл судових витрат здійснено
відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
В задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
згідно з ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Н.В. Боженко