Справа № 804/2229/14
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2014 рокусправа № 804/2229/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - Долідзе А.О. (за
довіреністю від 19.06.2013 року),

відповідача: - Фадєєва Д.С. (за
довіреністю від 14.08.2014 року),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Нікопрогресбуд»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
березня 2014 року

у справі № 804/2229/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопрогресбуд»

до Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Нікопрогресбуд»
звернулося у Дніпропетровський
окружний адміністративний суд з
позовом до Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 25 січня 2014 року
№ , яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 161078,87 грн.; № ,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 832904,74 грн.; № , яким
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 224282,00 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
вересня 2013 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, товариство з
обмеженою відповідальністю
«Нікопрогресбуд» подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

Представник товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопрогресбуд»
вимоги апеляційної скарги підтримав в
повному обсязі.

Представник Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області заперечує
проти вимог апеляційної скарги з
підстав, викладених у письмових
запереченнях.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, заслухавши пояснення
представників апелянта та відповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Нікопольською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проведено
документальну планову виїзну
перевірку товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопрогресбуд» з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства за період з 01
жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року, за
результатами якої складено акт від 26
грудня 2013 року №1582/221/34124403.

Перевіркою встановлено порушення,
зокрема, підпункту 135.5.4 пункту 135.5
статті 135 Розділу ІІІ, пунктів 138.1, 138.2,
138.4 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139
статті 139 Податкового кодексу України,
з урахуванням норм підпунктів 14.1.36,
14.1.231 пункту 14.1 статті 14, підпункту 159.1.2
пункту 159.1 статті 159 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток на
загальну суму 579239,48 грн. та завищено
від'ємне значення об'єкту
оподаткування податком на прибуток на
загальну суму 224282,36 грн.; статті 185,
пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на суму 107385,91 грн.

На підставі акту перевірки від 26 грудня
2013 року Нікопольською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області винесено
податкові повідомлення-рішення від 25
січня 2014 року № , яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 161078,87 грн.,
в тому числі 107385,91 грн. за основним
платежем та 53692,96 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями; № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток в розмірі 832904,74
грн., в тому числі 579239,48 грн. за основним
платежем та 253665,26 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями; № , яким
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за 2011 рік у розмірі 224282,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що у
товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопрогресбуд»,
станом на 31 грудня 2012 року, наявна
кредиторська заборгованість по
контрагенту - приватному підприємству
«Адверса Плюс» в сумі 145600 грн. та по
контрагенту - товариству з обмеженою
відповідальністю «Інвест-Ком Центр» у
розмірі 854630,17 грн., що підтверджується
відомостями по бухгалтерському
рахунку 631 («розрахунки з вітчизняними
постачальниками») та бухгалтерською
проводкою Дт 631 «розрахунки з
вітчизняними постачальниками» Кт 621
«Короткострокові векселі видані у
національній валюті».

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 25 грудня
2012 року приватне підприємство «Адверса
Плюс» визнано банкрутом.

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 29
березня 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвест-Ком Центр»
визнано банкрутом.

Відповідно до статті 77 Уніфікованого
закону про переказні векселі та прості
векселі, запровадженого Женевською
Конвенцією (дата приєднання Україною 06
липня 1999) до простих векселів
застосовуються такі ж положення, що
стосуються переказних векселів, тією
мірою, якою вони є сумісними з природою
цих документів, а саме положення щодо:
індосаменту, строку платежу, платежу,
права регресу у разі неплатежу, платежу
у порядку посередництва, копій, змін,
позовної давності, неробочих днів,
обчислення строків і заборони
пільгових строків. Простий вексель
може бути виданий з таким строком
платежу: за пред'явленням, в визначений
термін з дати пред'явлення, в
визначений термін з дати складання; на
визначену дату. Частиною першою
Уніфікованого закону переказний
(простий) вексель строком за
пред'явленням підлягає оплаті при його
пред'явленні. Він повинен бути
пред'явлений для платежу протягом
одного року від дати його складання.

Статтею 205 Цивільного кодексу України
визначено, що господарське
зобов'язання припиняється
неможливістю виконання у разі
ліквідації суб'єкта господарювання,
якщо не допускається
правонаступництво за цим
зобов'язанням. У разі неспроможності
суб'єкта господарювання через
недостатність його майна задовольнити
вимоги кредиторів він може бути
оголошений за рішенням суду банкрутом.
Умови, порядок та наслідки оголошення
суб'єктів господарювання банкрутами
встановлюються цим Кодексом та іншими
законами. Ліквідація суб'єкта
господарювання - банкрута є підставою
припинення зобов'язань за його участі.

Згідно з абзацом «в» підпункту 14.1.11
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України заборгованість суб'єктів
господарювання, визнаних банкрутами у
встановленому законом порядку або
припинених як юридичні особи у зв'язку
з їх ліквідацією, є безнадійною
заборгованістю.

Підпунктом 159.1.2 пункту 159.1 статті 159
Податкового кодексу України
встановлено порядок урегулювання
безнадійної та сумнівної
заборгованості, а саме платник податку
- покупець зобов'язаний зменшити
витрати на вартість заборгованості,
визнану судом чи за виконавчим написом
нотаріуса, у податковому періоді, на
який припадає день набрання законної
сили рішення суду про визнання
(стягнення) такої заборгованості (її
частини) або вчинення нотаріусом
виконавчого напису.

Відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5
статті 135 Податкового кодексу України
до складу інших доходів, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються: вартість
товарів, робіт, послуг, безоплатно
отриманих платником податку у звітному
періоді, визначена на рівні не нижче
звичайної ціни, суми безповоротної
фінансової допомоги, отриманої
платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Тобто, якщо сума кредиторської
заборгованості платника податку за
неоплачені товари/послуги залишилася
нестягнутою в наслідок визнання його
контрагентів банкрутами або після
закінчення терміну позовної давності,
то у податковому періоді, на який
припадає, визнання його контрагентів
банкрутами такі товари/послуги
вважаються безоплатно отриманими і
платник податку повинен всю суму такої
непогашеної кредиторської
заборгованості (з урахуванням ПДВ)
включити до складу інших доходів, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

З аналізу наведених норм вбачається, що
у разі якщо залишок від'ємного значення
податку попередніх податкових
періодів, який сформований платником
податку на додану вартість за
придбаними товарами/послугами, по
завершенні терміну позовної давності є
неоплаченим, то такі товари вважаються
безоплатно отриманими, тобто факт їх
придбання відсутній, а тому відповідно
до пункту 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України право на податковий
кредит та відповідно на бюджетне
відшкодування сум податку на додану
вартість за такими товарами/послугами
платник втрачає.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що товариство з обмеженою
відповідальністю «Нікопрогресбуд» має
кредиторську заборгованість перед
товариством з обмеженою
відповідальністю «Інвест-Ком Центр»,
яка виникла внаслідок не пред'явлення
векселя до платежу протягом одного
року від дати його складання (21 грудня
2011 року) на суму 854630,17 грн. та безнадійну
кредиторську заборгованість перед
приватним підприємством «Адверса
Плюс» на суму 145600,00 грн., свідчить про
те, що позивачем занижено доходи по
рядку 03 ІД Декларації «інші доходи» за
2012 рік в сумі 145600,00 грн. та 854630,17 грн., у
зв'язку з чим, неправомірно завищило
витрати в рядку 05.1 Декларації
«собівартість придбаних (виготовлених
та реалізованих товарів (робіт,
послуг)», що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
податком на прибуток, на вартість
безнадійної кредиторської
заборгованості перед приватним
підприємством «Адверса Плюс» в сумі
121333,33 грн. та в сумі 712191,81 грн. на
вартість кредиторської заборгованості
перед товариством з обмеженою
відповідальністю «Інвест-Ком Центр».

Також, судом встановлено, що товариство
з обмеженою відповідальністю
«Нікопрогресбуд» мало взаємовідносини
з приватним підприємством «Астек Плюс»
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Анкей».

Так, між позивачем та товариством з
обмеженою відповідальністю «Анкей»
01.10.2011р. укладено договори від 01 жовтня
2011 року №39/05/11 та №40/05/11, за умовами яких
контрагент позивача виконував
будівельно-монтажні роботи. Оплата по
договору здійснюється після
підписання сторонами акта виконаних
робіт, платіжними дорученнями на суму
979000,00 грн. та на суму 230000,00 грн. з
урахуванням ПДВ на протязі тридцяти
банківських днів з моменту підписання
відповідного акту. Позивачем отримано
у будівельні роботи (реконструкція
аспіраторних систем, газоочистка) на
загальну суму 291415,77 грн., в тому числі
податок на додану вартість 48569,46грн.

При цьому встановлено, що станом на 31
грудня 2011 року за даними
бухгалтерського обліку рахунку 631
«Розрахунки з вітчизняними
постачальниками» по даному
контрагенту наявна кредиторська
заборгованість в сумі 622219,45грн., яка
виникла внаслідок не пред'явлення
векселя до платежу.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Нікопрогресбуд» та
приватним підприємством укладено
договори від 18 липня 2011 року №28/05/11 та
від 08 серпня 2011 року №35/05/11, згідно яких
позивачем отримано
будівельно-монтажні роботи на суму
84541,03 грн., розрахунки проведені у
безготівковій формі через
розрахунковий рахунок на суму 284700,00
грн. Станом на 31 грудня 2011 року за
даними бухгалтерського обліку по
рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними
постачальниками» наявна кредиторська
заборгованість у сумі 778000,00 грн.

На виконання підтвердження умов
договорів позивачем надані первинні
документи: рахунки-фактури, довідки про
вартість виконаних підрядних робіт,
акти прийомки виконаних будівельних
робіт № КБ-2в, податкові накладні.

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Судом першої інстанції встановлено, що
акти прийомки виконаних будівельних
робіт укладені не за типовою формою №
КБ-2в та не відповідають вимогам
затвердженим наказом Мінрегіонбуду
України від 04 грудня 2009 року №554 «Про
затвердження типових форм первинних
документів з обліку в будівництві».

Також, встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю «Анкей»
визнано банкрутом, а приватне
підприємство «Астек Плюс» ліквідовано,
на обох підприємствах відсутні основні
фонди для проведення вказаних робіт та
чисельність працюючих складає 1 особа.
Крім того, операції з вищезазначеними
контрагентами не підтверджуються
стосовно врахування реального часу
здійснення операцій, місцезнаходження
майна, наявності трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності.

Документом, який в даному випадку
підтверджує факт отримання послуг, є
відповідний акт. Отже, для віднесення
до складу валових витрат вартості
отриманих послуг результати
відповідного договору необхідно
оформити актом приймання-передачі
послуг (робіт), який має містити всі
вимоги первинного документа, наведені
у статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Разом з тим, судом першої інстанції
встановлено, що вказані акти виконаних
підрядних робіт не мають юридичної
сили первинних документів, оскільки не
відповідають обов'язковим ознакам
первинних документів, а тому позивач не
мав права на включення підприємством
відповідних сум до складу валових
витрат.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Нікопрогресбуд» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Церера-Агро»
укладено договір від 01 жовтня 2011 року №
10/02/11, за умовами якого позивачем
отримано матеріали та трубну продукцію
на суму 268359,50 грн., у тому числі податок
на додану вартість 44726,58 грн. на
виконання умов договору надано
рахунки-фактури, видаткові накладні,
податкові накладні, платіжне доручення
та акт прийому-передачі векселя. При
цьому, первинні документи, які потрібно
складати та оформляти для відображення
даної господарської операції, складені
не в повному обсязі, зокрема відсутні
довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей,
санітарно-гігієнічні висновки,
сертифікати відповідності продукції
встановленим стандартам та вимогам,
товарно-супровідні документи на
транспортування товарів від
товариства з обмеженою
відповідальністю «Церера-Агро»
(товарно-транспорті накладні,
подорожні листи), які є необхідними для
здійснення даної господарської
операції, оскільки у позивача не має
власних транспортних засобів, що в свою
чергу унеможливлює факт
транспортування товарів, як на етапі їх
придбання, так і в подальшому - при їх
реалізації покупцям, власними силами.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що посилання позивача про
те, що для цілей господарської
діяльності товариством з обмеженою
відповідальністю «Нікопрогресбуд»
укладено договори суборенди
транспортних засобів з товариством з
обмеженою відповідальністю «Модем
ЛТД» від 31 травня 2011 року № МоН-са1-9, №
МоН-са1-10, предметом яких є суборенда а/м
КАМАЗ 5320, КАМАЗ 5410 з полупричепом, є
безпідставними, оскільки позивачем не
надано жодного товарно-супровідного
документу, який би дав можливість
з'ясувати, які саме автотранспортні
засоби чи механізми використовувались,
їх маршрути.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності до підпункту 198.1 статті
198 Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України
встановлено, до витрат, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств,
належить, зокрема, собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг.

Таким чином, обов'язковою умовою
виникнення права на формування
податкового кредиту та витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємств, є сплата податку на додану
вартість у ціні придбаного або
виготовленого товару чи послуг та
понесення витрат саме у зв'язку з
отриманням товарів, робіт (послуг).

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Нікопрогресбуд» не
підтверджено реального здійснення
господарських операцій з товариством з
обмеженою відповідальністю
«Церера-Агро».

Якщо фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків щодо відмови у задоволенні
позовних вимог товариства з обмеженою
відповідальністю «Нікопрогресбуд».

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справи та надана правильна юридична
оцінка, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Нікопрогресбуд» - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим