Справа № 826/18561/13-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Безименної Н.В., Пилипенко О.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
Державної фінансової інспекції
України до Комунального комерційного
унітарного підприємства «Фінансова
компанія «Житло-Інвест» про
зобов'язання вчинити певні дії, за
апеляційною скаргою Комунального
комерційного унітарного підприємства
«Фінансова компанія «Житло-Інвест» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18 вересня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція України
звернулася у суд із позовом до
Комунального комерційного унітарного
підприємства «Фінансова компанія
«Житло-Інвест», в якому просила
зобов'язати відповідача виконати
вимогу Держфінінспекції від 02.07.2013
№06-14/774 в частині пунктів 2, 3.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
вересня 2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню, з таких підстав.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір,
виходив із того, що вимоги
Держфінінспекції, заявлені в даному
позові, є законними та обґрунтованими,
їх правомірність підтверджена судовим
рішенням, що набрало законної сили,
яким відмовлено у задоволенні позову
ККУП «ФК «Житло-Інвест» до Державної
фінансової інспекції України про
скасування п. п. 2 ,3 вимоги від 02.07.2013
№06-14/774.

Проте, з таким висновком суду не можна
погодитися.

Як убачається із матеріалів справи,
Державною фінансовою інспекцією
України, відповідно до п. 2.30 Плану
контрольно-ревізійної роботи на І
квартал 2013 року, проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
відповідача за період з 01.05.2009 по 31.12.2012,
за підсумками якої складено акт від
28.05.2013 № 06-21/39 та встановлено порушення
фінансової дисципліни та цивільного
законодавства (п. 1 ст. 549, ст. ст. 610, 611 ЦК
України), яке проявилось в тому, що
відповідач не здійснював нарахування
неустойки за порушення контрагентами -
забудовниками строків виконання
зобов'язань щодо щомісячного
перерахування компанії винагороди від
фактично отриманих коштів на
фінансування будівництва, термін
позовної давності щодо стягнення якої
минув, внаслідок чого підприємством
недоотримано грошових коштів у сумі
794,67 тис. грн, а також п. 1 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», п. 6
П(С)БО «Витрати», затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
31.12.1999 №318, внаслідок чого здійснено
безпідставне перерахування ТОВ «КЖБК»
грошових коштів у сумі 640 тис. грн та
віднесення даних витрат до складу
інших витрат операційної діяльності
підприємства. Тобто, позивачем
встановлено обставини, які, на його
переконання, призвели до матеріальних
збитків державі в особі Комунального
комерційного унітарного підприємства
«Фінансова компанія «Житло-Інвест» на
суми 794,67 тис. грн та 640 тис. грн.

У зв'язку із чим, Держфінінспекція
України, керуючись Законом України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні», п. 6 Положення про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого указом Президента
України від 23.04.2011 № 499/2011, та п. 46
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 № 550,
направила на адресу відповідача вимогу
від 02.07.2013 № 06-14/774 щодо усунення
порушень.

Пунктом 2-им цієї вимоги зобов'язано
відповідача стягнути з винних осіб
збитки у сумі 794 667,00 грн у порядку,
передбаченому законодавством, а 3-ім -
відобразити в обліку дебіторську
заборгованість по розрахунках з ТОВ
«КЖБК» та провести претензійно-позовну
роботу щодо відшкодування зайво
сплачених коштів. В іншому випадку -
стягнути з винних осіб збитки у сумі 640
000,00 грн у порядку, передбаченому
законодавством.

Оскільки Комунальним комерційним
унітарним підприємством «Фінансова
компанія «Житло-інвест» не виконано
вищезазначеної вимоги, позивач
звернувся до суду із позовом, в якому
просить суд зобов'язати відповідача
виконати вказані вище пункти вимоги
від 02.07.2013 № 06-14/774.

Надаючи оцінку обставинам справи,
висновкам суду першої інстанції та
доводам апеляційної скарги, колегія
суддів виходить із наступного.

Згідно Положення про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого указом Президента
України від 23 квітня 2011 № 499/2011
Держфінінспекція України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальність винних осіб, а
саме: вимагає від керівників та інших
підконтрольних установ усунення
виявлених порушень законодавства;
звертається до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів
(підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства; при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Також Положенням установлено, що у
разі, якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів
Держфінінспекція України має право
звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з
положеннями пункту 7 статті 10 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні», згідно з якими державній
контрольно-ревізійній службі надано
право пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави
стверджувати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на коригування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

Враховуючи викладене, у органу
державного фінансового контролю
наявне право заявляти вимогу про
усунення порушень, виявлених у ході
перевірки підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

Аналогічна правова позиція щодо
застосування зазначених норм
матеріального права висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постановах від 15 квітня
та 13 травня 2014 року (справи №№ 21-40а14,
21-89а14).

У справі, яка розглядається,
Держфінінспекція України пред'явила
вимогу про усунення порушень,
виявлених під час ревізії.

При цьому, як було з'ясовано судом, дана
вимога вказує на виявлені збитки та їх
розмір.

З огляду на те, що такі збитки
стягуються у судовому порядку за
позовом органу державного фінансового
контролю, правильність їх обчислення
перевіряється судом, який розглядає
такий позов, а не шляхом заявлення
позову до підконтрольної установи про
виконання вимоги.

Слід зазначити, що за змістом
вищезгаданого Положення
Держфінспекція наділена правом
звернутися до суду у разі, коли
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень з питань збереження і
використання активів.

Приведена норма свідчить про те, що
законодавець надав органу державного
фінансового контролю право на таке
звернення для забезпечення
примусового стягнення незаконно
відчужених активів (що є неможливим на
підставі самої лише вимоги).

Таким чином, цей позов в частині
зобов'язання виконати вимоги
Держфінінспекції про стягнення шкоди
(збитків) задоволенню не підлягає.

Також, не підлягають задоволенню
вимоги позивача щодо виконання
передбачених пунктом 3 зобов'язань
відповідача, а саме: відобразити в
обліку дебіторську заборгованість по
розрахунках з ТОВ «КЖБК» та провести
претензійно-позовну роботу щодо
відшкодування зайво сплачених коштів,
адже такі нерозривно пов'язані з
вимогами про стягнення збитків. При
цьому, колегія суддів зауважує, що в
силу положень статті 10 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» вимога органу державного
фінансового контролю є обов'язковою
для виконання згідно закону, а тому не
потребує винесення додаткового
судового рішення з цього приводу.
Вирішення питання про зобов'язання
виконати вимогу в судовому порядку не є
правильним способом захисту порушених
прав держави. Аналогічна позиція
викладена в постанові Вищого
адміністративного суду України від 23
жовтня 2014 року у справі № 825/3190/13-а.

Отже, доводи апеляційної скарги
знайшли підтвердження в ході
апеляційного розгляду справи, а тому
оскаржувана постанова суду підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позову.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом порушено
норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального
комерційного унітарного підприємства
«Фінансова компанія «Житло-Інвест»
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18 вересня 2014 року
скасувати.

У задоволенні адміністративного
позову Державній фінансовій інспекції
України відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя Н.В. Безименна
суддяО.Є. Пилипенко

Головуючий суддя

Глущенко Я.Б.

Судді:

Безименна Н.В.

Пилипенко О.Є.