Справа № 703/6553/14-а
Суддя: Зайончковська І. А.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/6553/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючої-судді
Зайончковської І.А.

при секретарі Сорока
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Сміла
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Черкаській
області про визнання дій суб'єкта
владних повноважень протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Наказом управління Державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві та Київській області № 48 о/с-пр
від 19 травня 2014 року позивач звільнений
у запас за п.64 «б» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ через хворобу,
пов'язану з проходженням служби. З 20
травня 2014 року йому призначено пенсію
по інвалідності відповідно до ЗУ «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» з визначенням розміру щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення за будь-які 60 календарних
місяців служби підряд перед
звільненням відповідно до норми п. 7
Постанови КМУ № 393 від 17 липня 1992 року в
редакції Постанови КМУ № 112 від 25
березня 2014 року.

Позивач просить визнати дії
відповідача по нарахуванню йому
розміру пенсії, з врахуванням п. 7
Постанови КМУ № 393 від 17 липня 1992 року в
редакції Постанови КМУ № 112 від 25
березня 2014 року неправомірними та
зобов'язати провести її нарахування з
врахуванням вказаного п.7 в редакції
Постанови КМУ № 155 від 30 квітня 2014 року,
за яким розмір щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення
визначається за будь-які 24 календарні
місяці служби підряд перед
звільненням. На підтримку своїх вимог
позивач посилався, на те, що Постанова
КМУ від 25 березня 2014 року набрала
чинності 24 квітня 2014 року з моменту
опублікування. В Постанові КМУ № 155 від
30 квітня 2014 року не було вказано про час
набрання нею чинності, а тому необхідно
керуватися ст. 5 Указу Президента
України від 10 червня 1997 року «Про
порядок офіційного оприлюднення
нормативно-правових актів та набрання
ними чинності», за яким
нормативно-правові акти КМУ набирають
чинності з моменту їх прийняття, якщо
більш пізній строк не передбачено в цих
актах, а акти, що визначають права та
обов'язки громадян, набирають чинності
не раніше для їх опублікування в
офіційних друкованих виданнях.
Оскільки в Постанові КМУ від 30 квітня
2014 року не вказано часу набрання ним
чинності та вона не стосується прав та
обов'язків громадян, а визначає порядок
дій суб'єкта владних повноважень, вона
набирає чинності з моменту її
прийняття, а тому при призначенні
пенсії відповідач повинен був
керуватися п. 7 Постанови КМУ № 393 від 17
липня 1992 року в редакції Постанови КМУ
№ 155 від 30 квітня 2014 року. Крім того він
зазначив, що Постанова КМУ від 25
березня 2014 року носила фактично
дискримінаційний характер, оскільки
обсяг прав осіб, яким призначено пенсію
відповідно до її норм, не є рівним з
тими особами, яким з тих же підстав
призначена пенсія до та після її
чинності. Також він пояснив, що заяву на
призначення пенсії він написав 7 червня
2014 року і пенсія йому була призначена
вже у липні 2014 року, а тому підстав
здійснювати її розрахунок з
врахуванням 60 місяців підряд до часу
звільнення взагалі не було.

Представник відповідача позов не
визнав повністю, посилаючись на те, що
звернення за призначенням пенсії
дійсно було 9 липня 2014 року проте її
було позивачу призначено з 20 травня 2014
року, відповідно до вимог ст. 18 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб». На цей момент п. 7 Постанови КМУ №
393 від 17 липня 1992 року

був в редакції Постанови КМУ від 25
березня 2014 року, оскільки Постанова КМУ
№ 155 від 30 квітня 2014 року набрала
чинності 4 червня 2014 року, тому
середньомісячна сума додаткових видів
грошового забезпечення взята за 60
календарних місяців служби перед
звільненням. Крім того відповідач
посилався на те, що за ст. 63 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» та Постановою КМУ № 45 від 13
лютого 2008 року перерахунок раніше
призначених за цим Законом пенсій
проводиться у разі прийняття рішення
КМУ про зміну розміру хоча б одного з
видів грошового забезпечення для
відповідних категорій
військовослужбовців або у зв'язку з
введенням для них нових щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премій у розмірах,
встановлених законодавством.
Додаткові види грошового забезпечення
та премії, скасовані чи такі, що не
виплачувались на момент виникнення
права на перерахунок пенсії, для
перерахунку пенсії не враховуються. В
зв'язку з цим позивач не має права ні на
призначення пенсії без врахування
вимог Постанови КМУ від 25 березня 2014
року, ні на її перерахунок, так як види
грошового забезпечення не змінились.

Заслухавши позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Постановою КМУ № 112 від 25 березня 2014
року, яка набрала чинності 24 квітня 2014
року, внесені зміни у п. 7 Постанови КМУ
№ 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсії і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їх сімей», за якими
розмір щомісячних додаткових видів
грошового забезпечення обраховується
не за 24 календарні місяці, а за 60
календарних місяців підряд до часу
звільнення. Постановою КМУ № 155 від 30
квітня 2014 року, яка набрала чинності 4
червня 2014 року, внесені Постановою КМУ
№ 112 зміни у п. 7 були скасовані.

Позивач посилається на норми ст. 5 Указу
Президента України від 10 червня 1997 року
«Про порядок офіційного оприлюднення
нормативно-правових актів та набрання
ними чинності», за якими Постанова № 155
від 30 квітня 2014 року набрала чинності з
моменту прийняття, а тому на час
призначення йому пенсії діяла інша
редакція п. 7 Постанови КМУ № 393 від 17
липня 1992 року. Проте ст. 52 ЗУ «Про
Кабінет Міністрів України» від 27
лютого 2014 року визначено, що Постанови
КМУ, крім постанов, що містять
інформацію з обмеженим доступом,
набирають чинності з дня їх офіційного
опублікування, якщо інше не
передбачено самими постановами, але не
раніше дня їх опублікування. Таким
чином норми вказаних нормативних
документів протирічать один одному, а
тому необхідно керуватися тим, що був
прийнятий пізніше за часом. В зв'язку з
цим Постанова КМУ від 30 квітня 2014 року
вважається такою, що набрала чинності 4
червня 2014 року.

Разом з тим постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 3
листопада 2014 року задоволено позов
позивача в частині визнання
незаконними та нечинними з моменту
прийняття положення п/п 1) п.1 змін, що
вносяться до Постанов КМУ,
затверджених Постановою КМУ № 112 від 25
березня 2014 року в частині змін до
абзацу третього п.7 Постанови КМУ № 393
від 17 липня 2014 року. Вказана постанова
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 3 грудня 2014 року. Оскільки судове
рішення є обов'язковим до виконання
будь-яким органом на території України,
зміни вказані у Постанові КМУ № 112 від 25
березня 2014 року визнані нечинними з
моменту прийняття, то вони не можуть
бути застосовані при здійсненні
нарахування пенсії, а пенсії,
призначені відповідно до цих вимог, що
визнані незаконними, підлягають
перерахуванню.

Заперечуючи проти позову представник
відповідача посилався також на те, що
пенсія призначена з 20 травня 2014 року,
тобто з наступного дня за днем
звільнення зі служби, відповідно до
вимог ст. 18 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», та на підставі законодавства, що
діяло на момент виникнення права на
отримання пенсії.

В судовому засіданні встановлено, що
інвалідність встановлена позивачу в
кінці травня 2014 року, тобто протягом 3
місяців з часу звільнення зі служби, а
тому відповідно до ст. 18 вказаного
закону він має право на отримання
пенсії по інвалідності, а час з якого
вона призначається визначений п.б) ч.1
ст. 50 цього ж закону.

Разом з тим Постановою ПФУ № 22-1 від 25
листопада 2005 року «Про затвердження
порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій» днем звернення за
пенсією вважається день приймання
органом, що призначає пенсію, заяви про
її призначення. З пояснень сторін
вбачається, що така заява була подана
позивачем до кадрового апарату
управління ДПтСУ в м. Києві та
Київській області 7 червня 2014 року, а
надійшла до Головного управління ПФУ в
Черкаській області 9 липня 2014 року.
Таким чином на час прийняття
відповідачем рішення про призначення
пенсії у липні 2014 року Постанова КМУ №
112 від 25 березня 2014 року була нечинною, а
також вона суттєво обмежувала права
позивача, в зв'язку з чим не підлягала
застосуванню. Крім того з пояснень
ОСОБА_2 вбачається, що він, маючи
інформацію з приводу Постанов КМУ від 25
березня 2014 року та 30 квітня 2014 року із
засобів масової інформації, до
визначення розміру його пенсії
звернувся до відповідача з вимогою не
застосовувати норми Постанови КМУ № 112.

При таких обставинах суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному об'ємі.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею та документально
підтверджені судові витрат з
Державного бюджету України. В зв'язку з
цим витрати на надання правової
допомоги повинні бути стягнуті на
користь позивача з Державного бюджету
України.

Відповідно до п.18 ст. 5 ЗУ «Про судовий
збір» органи ПФУ звільнені від сплати
судового збору, а тому ці витрати
необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі ст. 43 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», Постанови КМУ № 393 від 17 липня 1992
року, Постанови КМУ № 155 від 30 квітня 2014
року, керуючись ст. ст. 9, 11, 159, 161, 163 КАС
України, суд, -

постановив:

Позов задоволити.

Визнати протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Черкаській області в частині
обчислення та призначення пенсії
ОСОБА_2 відповідно до п. 7 Постанови КМУ
№ 393 від 17 липня 1992 року в редакції
Постанови КМУ № 112 від 25 березня 2014
року, згідно якої розмір щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення визначається за будь-які
60 календарних місяців служби підряд
перед звільненням.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Черкаській
області здійснити нарахування та
призначення пенсії ОСОБА_2 відповідно
до п. 7 Постанови КМУ № 393 від 17 липня 1992
року «Про порядок обчислення вислуги
років, призначення та виплати пенсії і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їх сімей» в редакції
Постанови КМУ № 155 від 30 квітня 2014 року
з визначенням розміру щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення за будь-які 24 календарні
місяці служби підряд перед
звільненням.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача витрати за надання
правової допомоги в сумі 2500 грн.

Витрати по справі у вигляді судового
збору в сумі 78,03 грн. віднести на
рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до
Київського адміністративного
апеляційного суду через Смілянський
міськрайсуд шляхом подачі в 10 денний
строк з дня її проголошення
апеляційної скарги. Копія апеляційної
скарги особою, яка її подасть,
одночасно має бути надіслана в
Київський адміністративний
апеляційний суд.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на її оскарження, а в
разі її оскарження - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо вона не
буде скасована.

Головуюча:
І. А. Зайончковська