Справа № 872/7998/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2014 рокусправа № 2а/0470/12770/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Олефіренко Н.А.

суддів: Ясенової
Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпродзержинської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
листопада 2012 року

по справі № 2а/0470/12770/12 за
адміністративним позовом ОСОБА_1

до Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекці
Дніпропетровської області Державної
податкової служби України

про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби з позовними вимогами
про скасування податкового
повідомлення-рішення від 27 червня 2012
року № в частині визначення суми
податкового зобов'язання в розмірі
21498,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що оскаржуване рішення
було винесено на підставі заочного
рішення Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська у справі №2-1888/11,
яке було оскаржено позивачем, отже, не
набрало законної сили. Таким чином,
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку має бути
договір оренди, укладений 2 лютого 2005
року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
листопада 2012року адміністративний
позов задоволено.

Не погодившись з даним рішенням суду
Дніпродзержинська об'єднана Державна
податкова інспекція Дніпропетровської
області Державної податкової служби
подала апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким у
задоволені адміністративного позову
відмовити. Зазначає, що судом першої
інстанції не повно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, постанову
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Сторони по справі до судового
засідання не з'явилися, про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення,
відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється, що
не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Свій висновок суд першої інстанції
мотивував відсутністю підстав для
задоволення позову, оскільки саме
зміна розміру земельного податку є
підставою для перегляду розміру
орендної плати шляхом внесення змін до
договору оренди його учасниками, а в
даному випадку не вносилися зміни до
договору оренди земельної ділянки щодо
збільшення розміру орендної плати за
землю.

У справі, яка розглядається,
встановлено, що 02 лютого 2005 року на
підставі рішення міської ради від 23
червня 2004 року № 467-17/IV між
Дніпродзержинською міською радою
(орендодавцем) та гр. ОСОБА_1 (орендарем)
було укладено договір оренди земельної
ділянки (далі договір), відповідно до
умов якого орендодавець надає, а
орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку, що
знаходиться за адресою: м.
Дніпродзержинськ, АДРЕСА_1 площею 0,0496
га, із земель запасу на термін до 23
грудня 2014 року (пункти 1.1, 2.1 договору).

Цей договір зареєстровано у книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі № 02011 від 07
лютого 2005 року.

Грошова оцінка земельної ділянки
станом на час укладання договору
становила 420 733,67 грн (пункт 1.4 договору).

Пунктом 3.1 договору визначено, що на
момент його укладання річна орендна
плата становить 5 175,00 грн.(431,25 грн./міс.)
Орендна плата вноситься орендарем на
поточний рахунок місцевого бюджету
рівними частинами щомісячно протягом 30
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

З урахуванням висновку державної
землевпорядної документації
Держкомзему України та відповідно до
рішення Дніпродзержинської міської
ради від 15 грудня 2010 року № 07-02/VI «Про
затвердження нормативної грошової
оцінки земель міста
Дніпродзержинська» з 01.07.2011 року
затверджено нормативну грошову оцінку
земель м. Дніпродзержинська та введено
в дію базову вартість 1 кв. м. земель у
місті в розмірі 202,37 грн.

У зв'язку з викладеним відповідач
направив на адресу позивача листом №
12606/10/17118 від 08 квітня 2011 року з вимогою
про внесення змін і доповнень до
договору оренди земельної ділянки від
02 лютого 2005 року щодо нормативної
грошової оцінки земельної ділянки.

Однак відповіді на наведену пропозицію
укласти договір відповідач не одержав.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про оренду землі" орендою землі є
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Однією з істотних умов договору оренди
землі є орендна плата.

Граничний розмір орендної плати за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності,
встановлено Законом № 161-ХІV та є
обов'язковим при укладанні відповідних
договорів.

Відповідно до частини першої статті 21
цього ж Закону орендна плата - це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Підставою нарахування орендної плати
за земельну ділянку, яка перебуває у
державній або комунальній власності,-
договір оренди такої земельної
ділянки.

Частиною четвертою статті 21 Закону №
161-ХІV річна орендна плата за земельні
ділянки, які перебувають у державній
або комунальній власності, надходить
до відповідних бюджетів.
Розподіляється і використовується
відповідно до закону і не може бути
меншою для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється Законом України «Про
плату за землю»; для інших категорій
земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
Законом України «Про плату за землю».

Згідно з пунктом 8 частини першої
статті 14 Закону України від 26 червня 1991
року № 1251-XII «Про систему
оподаткування», до загальнодержавних
платежів належать такі податки і збори
(обов'язкові платежі), як плата за землю
(земельний податок, а також орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності).

Згідно із статтею 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
установлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Відповідно до статті 651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до статті 21 Закону № 161-XIV
передбачено внесення змін у розмір
орендної плати за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності.

При цьому статтею 654 Цивільного
кодексу України передбачено, що зміна
договору вчиняється в такій самій
формі, що й договір, що змінюється, якщо
інше не встановлено договором або
законом чи не випливає зі звичаїв
ділового обороту.

Згідно з пунктом 3.3 договору розмір
орендної плати може змінюватись у
випадках, передбачених нормативними
актами України, а також коригуватись на
коефіцієнт індексації грошової оцінки
земель.

Відповідно до пункту 8.1 договору зміни
умов цього договору або внесення
доповнень до нього можливі тільки за
згодою сторін, крім доповнень щодо
розміру орендної плати в зв'язку з
індексацією в законодавчому порядку
грошової оцінки земель відповідно до
п.3.3 договору.

Отже, чинним законодавством
передбачено можливість зміни умов
договору оренди землі за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у випадках,
встановлених договором або законом.

Оскільки сторонами в договорі оренди
передбачено можливість збільшення
розміру орендної плати, а орендна плата
за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати є підставою для
перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору.

Разом із тим слід зауважити, що
державна податкова служба наділена
повноваженнями зі здійснення контролю
за додержанням податкового
законодавства, правильністю
обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати до бюджетів, державних цільових
фондів податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також неподаткових
доходів, установлених законодавством,
проте ініціативою вносити зміни в
договори оренди землі відповідно до
статей 12, 80, 83 ЗК, статті 21 Закону №
161-ХІV, наділена одна зі сторін цих
договорів, якою у справі, що
розглядається, є міська рада - орган
місцевого самоврядування, через яку
реалізовано право власності на
передання в оренду земельної ділянки,
що знаходиться у комунальній
власності.

Договір оренди землі є
цивільно-правовим, а отже, йому
притаманні такі ознаки, як свобода
договору, обов'язковість його
виконання сторонами тощо. Суб'єкт
владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору, але має право
контролювати належність виконання
договору та відповідність його умов
чинному законодавству України, зокрема
стежити, щоб такі умови не суперечили
інтересам суспільства. Якщо ж договір
пов'язаний зі сплатою податків і, на
думку суб'єкта владних повноважень,
спрямований на ухилення від їх сплати,
останній, за допомогою
адміністративних заходів,
уповноважений відновити публічний
порядок.

Таким чином, хоча зміна розміру
земельного податку згідно із Законом №
З09-VI є підставою для перегляду
встановленого розміру орендної плати
шляхом внесення відповідних змін до
договору оренди землі його учасниками,
зазначене не тягне автоматичні зміни
орендної палати та, відповідно,
донарахування ДПІ суми податкового
зобов'язання з орендної плати із
застосуванням штрафних санкцій за
податковими повідомленнями-рішеннями.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
донарахування ДПІ суми податкового
зобов'язання з орендної плати
ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення суду
першої інстанції постановлено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи апеляційної скарги висновок
суду не спростовують.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
листопада 2012 року по справі № 2а/0470/12770/12
- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Повний текст ухвали
виготовлено 02.12.2014 року.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
Т.І. Ясенова

Суддя:
А.В. Суховаров