Справа № 806/5190/14
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
Житомир справа № 806/5190/14

категорія 11.5

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Лавренчук О.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державної фінансової
інспекції в Житомирській області до
Відділу Державної виконавчої служби
Романівського районного управління
юстиції Житомирської області про
визнання протиправною та скасування
постанови, зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

Державна фінансова інспекція в
Житомирській області звернулась до
суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Романівського районного управління
юстиції Житомирської області
Каленського С. В., від 05.11.2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмова у прийнятті до
провадження виконавчого документа);

- зобов'язати Відділ Державної
виконавчої служби Романівського
районного управління юстиції
Житомирської області прийняти до
виконання постанову від 14.07.2014 року № 383
про накладення на ОСОБА_2 стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн і
відкрити виконавче провадження шляхом
винесення відповідної постанови про
відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування позову зазначає, що
позивачем було вчасно направлено для
виконання постанову про накладення на
ОСОБА_2 адміністративного стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн від
14.07.2014 року № 383, а тому у відповідача не
було законних підстав відмовляти у
відкритті виконавчого провадження на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України
"Про виконавче провадження".

Представник позивача надав клопотання
про розгляд справи у порядку
письмового провадження (а.с. 24).

Представник відповідача надіслав до
суду заяву про розгляд справи без його
участі.

У відповідності до п. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закону України "Про виконавче
провадження" від 21.04.1999, № 606-XIV (далі -
Закон).

Судом встановлено, що на підставі
протоколу про адміністративні
правопорушення від 10.07.2014 року № 06-74/2014,
витягу із акту ревізії від 16.05.2014 року,
начальником Держфінінспекції в
Житомирській області 14.07.2014 року
винесено Постанову №383 про накладення
адміністративного стягнення (далі -
Постанова № 383), якою ОСОБА_2 визнано
винною у порушенні законодавства з
фінансових питань та накладено
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
136,00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 234-1 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
органи державного фінансового
контролю розглядають справи про
адміністративні правопорушення,
пов'язані з порушенням законодавства з
фінансових питань (стаття 164- 2),
порушенням порядку припинення
юридичної особи (частини третя - шоста
статті 166- 6). Від імені органів
державного фінансового контролю
розглядати справи про адміністративні
правопорушення і накладати
адміністративні стягнення мають право:
керівник центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного
фінансового контролю, його заступники,
а також інші уповноважені керівником
посадові особи цього органу.

Отже, позивач при винесенні Постанови
№ 383 діяв в межах своїх повноважень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 статті 2 Закону України
"про виконавче провадження", примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу".

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону
України "Про виконавче провадження",
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 308 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, у разі
несплати правопорушником штрафу у
строк, установлений частиною першою
статті 307 цього Кодексу, постанова про
накладення штрафу надсилається для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби за місцем
проживання порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом. У
порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу за
вчинення адміністративного
правопорушення з правопорушника
стягується: подвійний розмір штрафу,
визначеного у відповідній статті цього
Кодексу та зазначеного у постанові про
стягнення штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи,
Постанова № 383 була направлена 16.07.2014
року на адресу ОСОБА_2 рекомендованим
листом № 06-25-14/4849, однак, оскаржена
та/або виконана у визначені в постанові
строки та у встановленому
законодавством порядку (протягом
десяти днів з дня її винесення до
вищестоящого органу або до суду) не
була.

Отже, датою набрання Постановою № 383
юридичної сили є 25.07.2014 року.

У подальшому, після набрання
Постановою юридичної сили, позивач
23.10.2014 року направив її до виконання до
Відділу Державної виконавчої служби
Романівського районного управління
юстиції Житомирської області, що
підтверджується копією Журналу
реєстрації розсилки кореспонденції та
копією із Журналу реєстрації вихідної
кореспонденції (а.с. 17-22).

Статтею 1 Закону визначено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 26 Закону державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі:
пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 22
Закону, виконавчі документи можуть
бути пред'явлені до виконання в такі
строки:

1) посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців;

Частиною 2 вказаної статті визначено,
що строки, зазначені у частині першій
цієї статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з
наступного дня після набрання рішенням
законної сили чи закінчення строку,
встановленого у разі відстрочки чи
розстрочки виконання рішення, а в разі
якщо судове рішення підлягає негайному
виконанню, - з наступного дня після його
постановлення;

2) виконання рішень комісій по трудових
спорах - з дня видачі посвідчення на
примусове виконання рішення;

3) інших виконавчих документів з
наступного дня після набрання ними
юридичної сили, якщо інше не
передбачено законом.

Враховуючи той факт, що позивачем 23.10.2014
року було направлено Постанову № 383 про
накладення адміністративного
стягнення на адресу Відділу Державної
виконавчої служби Романівського
районного управління юстиції
Житомирської області, суд вважає, що
Державною фінансовою інспекцією в
Житомирській області не пропущено
встановлений Законом строк для
пред'явлення до виконання Постанови №
383, а тому посилання відповідача у
Постанові про відмову у відкритті
виконавчого провадження лише на
положення п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону є
неправомірним та необгрунтованим.

Стаття 181 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає, що
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи, що позивачем оскаржувана
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження була отримана
12.11.2014 року, що підтверджується копією
Журналу реєстрації вхідної
кореспонденції (а.с. 23-24) та відміткою на
супровідному листі (а.с. 25), а до суду із
вказаним адміністративним позовом
Державна фінансова інспекція в
Житомирській області звернулась 19.11.2014
року, суд вважає, що строк звернення до
суду позивачем не пропущено.

За приписами ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, та враховуючи
той факт, що відповідачем не надано
жодних пояснень та/або заперечень щодо
заявлених позовних вимог, а аналізуючи
надані позивачем пояснення та докази,
суд приходить до висновку, що позовна
вимога щодо визнання протиправною та
скасування постанови державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Романівського
районного управління юстиції
Житомирської області Каленського С. В.
від 05.11.2014 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмова у
прийнятті до провадження виконавчого
документа) підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про
зобов'язання Відділ Державної
виконавчої служби Романівського
районного управління юстиції
Житомирської області прийняти до
виконання постанову від 14.07.2014 року № 383
про накладення на ОСОБА_2 стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 136,00 грн і
відкритття виконавчого провадження
шляхом винесення відповідної
постанови про відкриття виконавчого
провадження суд зазначає наступне.

Зважаючи на те, що статтею 25 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено необхідність вчинення
державним виконавцем певних дій, що
передують прийняттю виконавчого
документа до виконання. А тому,
задоволення цієї вимоги свідчитиме про
перебирання судом функцій, що йому не
властиві .

З урахуванням викладеного, а також з
метою надання повного захисту права та
інтересам позивача суд на підставі
статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України дійшов висновку
про необхідність зобов'язання
відповідача повторно розглянути
питання щодо відкриття виконавчого
провадження за поданим позивачем
виконавчим документом. В решті
позовних вимог відмовити.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 160, 163-167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Романівського районного управління
юстиції Житомирської області
Каленського С. В., ВП № 45305972 від 05.11.2014
року про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмова у
прийнятті до провадження виконавчого
документа).

Зобов'язати Відділ Державної
виконавчої служби Романівського
районного управління юстиції
Житомирської області повторно
розглянути питання щодо примусового
виконання постанови від 14.07.2014 року №
383.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
О.В.
Лавренчук

Повний текст постанови виготовлено: 02
грудня 2014 р.