Справа № 804/16045/14
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючий суддяЛяшко О.Б., при
секретаріСтавицькому О.В., за участю:
представника позивача представника
відповідача ОСОБА_3, Кириченка О.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_5 до
Головного управління державної
санітарно-епідеміологічної служби у
Дніпропетровській області Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України, Нікопольського
міськрайонного управління Головного
управління Держсанепідслужби у
Дніпропетровській області, Головного
державного санітарного лікаря м.
Нікополя, м. Орджонікідзе та
Нікопольського району, Начальника
Нікопольського міськрайонного
управління Головного управління
Держсанепідслужби Школьної Наталії
Михайлівни, третя особа: ОСОБА_7 про
визнання дій та бездіяльності
незаконними, зобов'язання вчинити дії, -
ОСОБА_5 01 жовтня 2014 року звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
відповідачів, у якому, з урахуванням
уточнень від 22 жовтня 2014 року, просила:
- визнати незаконними дії
(бездіяльність) по перевірці поданих
ОСОБА_5 скарги від 30 липня 2014 року та
заяви від 31 липня 2014 року, Головним
управлінням державної
санітарно-епідеміологічної служби у
Дніпропетровській області Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України, начальником Головного
управління Держсанепідслужби у
Дніпропетровській області
Кондратьєвим А.Ю., не вирішення питань
по суті поданих скарги та заяви;
- визнати незаконними дії
(бездіяльність) по перевірці, поданих
ОСОБА_5 заяв в 2013 році, заяви від 16
червня 2014 року Нікопольським
міськрайонним управлінням Головного
управління Держсанепідслужби у
Дніпропетровській області, Головним
державним санітарним лікарем м.
Нікополя, м. Орджонікідзе та
Нікопольського району, начальником
Нікопольського міськрайонного
управління Головного управління
Держсанепідслужби у Дніпропетровській
області Школьною Н.М., не вирішення
питань по суті поданих заяв;
- зобов'язати головне управління
державної санітарно-епідеміологічної
служби у Дніпропетровській області
Державної санітарно-епідеміологічної
служби України, начальника Головного
управління Держсанепідслужби у
Дніпропетровській області Кондратьєва
А.Ю., у відповідності до вимог чинного
законодавства, посадових обов'язків,
розглянути подані ОСОБА_5 скаргу від 30
липня 2014 року та заяву від 31 липня 2014
року, прийняти рішення, яким
зобов'язати ОСОБА_7, ОСОБА_9 пересадити
посаджений ними яблуневий сад на
земельній ділянці по АДРЕСА_1, за межі
населеного пункту, а також надати
ОСОБА_5 відповідь на поставленні в
вказаних скаргах питання у письмовій
формі та у встановленні законодавством
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що
відповідачами, під час перевірки її
звернень про порушення правил
застосування пестицидів ОСОБА_7, не
було взято до уваги п. 1.4, розділ 5 та
розділ 6 Державних санітарних правил
«Транспортування, зберігання та
застосування пестицидів у народному
господарстві» ДСП 8.8.1.2.001-98. Також
відповідачами не встановлено факту
використання ОСОБА_7 не
сертифікованого оприскувача та не
з'ясовано правових підстав
користування земельною ділянкою.
В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав на їх задоволенні наполягав.
Представник Головного управління
державної санітарно-епідеміологічної
служби у Дніпропетровській області
Державної санітарно-епідеміологічної
служби України в судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
Начальник Нікопольського
міськрайонного управління Головного
управління Держсанепідслужби у
Дніпропетровській області, Головного
державного санітарного лікаря м.
Нікополя, м. Орджонікідзе та
Нікопольського району Школьна Н.М. та
ОСОБА_7 в судове засідання не з'явились,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином.
У своїх письмових запереченнях
Начальник Нікопольського
міськрайонного управління Головного
управління Держсанепідслужби у
Дніпропетровській області, Головного
державного санітарного лікаря м.
Нікополя, м. Орджонікідзе та
Нікопольського району Школьна Н.М.
просила відмовити у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 з підстав їх
Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
Як вбачається з наявних матеріалів
справи, ОСОБА_5 16 червня 2014 року
направила на ім'я Начальник
Нікопольського міськрайонного
управління Головного управління
Держсанепідслужби у Дніпропетровській
області, Головного державного
санітарного лікаря м. Нікополя, м.
Орджонікідзе та Нікопольського району
Школьної Н.М. заяву про порушення
правил використання ОСОБА_7 пестицидів.
На заяву ОСОБА_5 від 16 червня 2014 року,
Начальник Нікопольського
міськрайонного управління Головного
управління Держсанепідслужби у
Дніпропетровській області, Головного
державного санітарного лікаря м.
Нікополя, м. Орджонікідзе та
Нікопольського району Школьна Н.М.
надала письмову відповідь за вих. №
2/1648/2-17 від 02 липня 2014 року. У даному
листі зазначено, що фахівець
Нікопольського міськрайонного
управління Головного управління
Держсанепідслужби у Дніпропетровській
області 01 липня 2014 року приймав участь
у комісійному розгляді питань, які
зазначені у заяві ОСОБА_5, за
результатами якого не встановлено
порушення санітарного законодавства
громадянином ОСОБА_7
Так, на вирішення поставлених ОСОБА_5
питань було проведено комісійний
розгляд звернення, за результатами
якого складено акт від 01 липня 2014 року.
Даним актом зафіксовано, з пояснень
ОСОБА_7, що він протягом 2014 року двічі
здійснював обробку яблуневого саду
біологічним препаратом «Гуапсін» в
нічний час. Обробку саду ОСОБА_7
здійснював за допомогою садового
оприскувача VAIPER 3WF-3, переобладнаного
(збільшено вміст баку для препаратів),
який встановлений на базі трактору ЮМЗ.
Також даним актом зафіксовано, що
ОСОБА_7 не є суб'єктом господарювання, у
зв'язку з чим дія п. 5.1.21, п. 6.1.4 ДСП
8.8.1.2.001-98 на нього не розповсюджується, а
п. 6.11.1, п. 6.11.2, п. 6.11.4, п. 6.11.5 ДСП 8.8.1.2.001-98
ОСОБА_5 30 липня 2014 року та 31 липня 2014
року направила до Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України скарги на відповідь від 02 липня
2014 року за вих. № 2/1648/2-17, що була надана
на заяву ОСОБА_5 від 16 червня 2014 року.
Державна санітарно-епідеміологічна
служба України листом від 20 серпня 2014
року за вих. № 04.03-12-831/Го-833/Го направила
на адресу ОСОБА_5, у відповідь на її
скарги від 30 липня 2014 року та 31 липня 2014
року, лист Головного управління
Держсанепідслужби у Дніпропетровській
області від 15 серпня 2014 року за вих. №
02.22/5270, у якому вказано, що використання
біопрепарату «Гуапсин» громадянином
ОСОБА_7 на власній земельній ділянці не
суперечить діючому законодавству.
Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.
Зі змісту ч. 1 ст. 16-3 Закону України «Про
пестициди і агрохімікати» від 02.03.1995 №
86/95-ВР вбачається, що до компетенції
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
санітарного та епідемічного
благополуччя населення, у сфері
діяльності, пов'язаної з пестицидами і
агрохімікатами, належить здійснення
державного нагляду за додержанням
громадянами державних санітарних норм
і правил, гігієнічних нормативів і
регламентів безпечного виробництва,
транспортування, зберігання,
застосування пестицидів і
агрохімікатів, за вмістом залишкової
кількості пестицидів і агрохімікатів у
харчових продуктах та продовольчій
сировині, у тому числі імпортованих,
лікарських травах, водних об'єктах,
воді, що використовується для
господарсько-питного постачання,
купання, спортивних занять,
організованого відпочинку та з
лікувальною метою, лікувальних грязях,
ґрунтах, на землях населених пунктів,
оздоровчого та рекреаційного
призначення, у повітрі робочої зони.
Проаналізувавши п. 1 Положення про
Державну санітарно-епідеміологічну
службу України, затвердженого Указом
Президента України від 06 квітня 2011 року
№ 400/2011 (далі - Положення № 400/2011), можна
зробити висновок, що саме Державна
санітарно-епідеміологічна служба
України є центральним органом
виконавчої влади та входить до системи
органів виконавчої влади у галузі
охорони здоров'я та утворюється для
забезпечення реалізації державної
політики у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення.
Відповідно до абз. 1 п. 7 Положення №
400/2011, Держсанепідслужба України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через територіальні
органи в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі і
на водному, залізничному, повітряному
Згідно п. 1 Положення про територіальні
санітарно-епідеміологічної служби
України, затвердженого Наказом
Міністерства охорони здоров'я України
19.01.2012 № 34, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16 березня
Головні управління Державної
санітарно-епідеміологічної служби в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, на
водному, залізничному, повітряному
транспорті (далі - Головні управління)
та їх відокремлені структурні
підрозділи в містах (міські управління)
та районах (районні або міжрайонні
управління) (далі - відокремлені
структурні підрозділи)
підпорядковуються Державній
санітарно-епідеміологічній службі
України і є її територіальними
Головні управління відповідно до
покладених на них завдань (п. 4
Положення № 34):
4.4. Здійснюють державний
санітарно-епідеміологічний нагляд та
контроль за дотриманням вимог
санітарного законодавства органами
виконавчої влади і органами місцевого
самоврядування, органами влади
Автономної Республіки Крим,
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форми їх
власності, фізичними особами та
громадянами, виконанням ними
санітарних та протиепідемічних
(профілактичних) заходів.
4.5. Застосовують передбачені
законодавством заходи для припинення
порушення санітарного законодавства.
4.6. Здійснюють нагляд за дотриманням
вимог санітарних норм у стандартах.
З огляду на викладене, суд вважає, що
саме до компетенції Головного
управління та його структурного
підрозділу - Нікопольського
міськрайонного управління належить
здійснення державного нагляду за
додержанням громадянами санітарних
норм і правил, гігієнічних нормативів і
регламентів безпечного зберігання,
застосування пестицидів на землях
Згідно п. 5 Положення про державний
санітарно-епідеміологічний нагляд, яке
затверджене постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 1999 року
№ 1109 (у редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 19 серпня 2002 року
№ 1217) (далі - Положення № 1109), державний
санітарно-епідеміологічний нагляд
здійснюється головними державними
санітарними лікарями, їх заступниками,
іншими посадовими особами, а також
установами і закладами державної
санітарно-епідеміологічної служби у
порядку запобіжного та поточного
Отже, за визначенням даної норми,
державний санітарно-епідеміологічний
нагляд на території м. Нікополя, м.
Орджонікідзе та Нікопольського району
здійснюється Начальником
Нікопольського міськрайонного
управління Головного управління
Держсанепідслужби у Дніпропетровській
області, Головного державного
санітарного лікаря м. Нікополя, м.
Орджонікідзе та Нікопольського району
Відповідно до змісту п. 9 Положення №
1109, поточний державний
санітарно-епідеміологічний нагляд як
діяльність головних державних
санітарних лікарів, їх заступників,
інших посадових осіб установ і
санітарно-епідеміологічної служби з
контролю за дотриманням юридичними і
фізичними особами санітарного
законодавства, санітарних та
протиепідемічних (профілактичних)
заходів, приписів, постанов та
висновків здійснюється шляхом
обстеження та перевірки об'єктів
нагляду щодо дотримання і реалізації
вимог безпеки для здоров'я і життя
Обстеження та перевірка об'єктів
нагляду проводиться вибірково за
планами, що розробляються органами,
установами і закладами державної
санітарно-епідеміологічної служби,
позапланово - залежно від санітарної та
епідемічної ситуації, а також за
повідомленнями підприємств, установ і
організацій та за заявами громадян.
Результати обстеження та перевірки
оформлюються актом, форма і порядок
складання якого визначаються головним
державним санітарним лікарем України.
Проаналізувавши дану норму, суд
приходить до висновку, що звернення
ОСОБА_5 до Начальника Нікопольського
міськрайонного управління Головного
управління Держсанепідслужби у
Дніпропетровській області, Головного
державного санітарного лікаря м.
Нікополя, м. Орджонікідзе та
Нікопольського району Школьної Н.М.
стало підставною для проведення
позапланового обстеження та перевірки
діяльності ОСОБА_7 щодо використання
пестицидів у приватному господарстві,
за результатами якого було складено
акт від 01 липня 2014 року, що не
суперечить вимогам законодавства.
Позивачем оскаржуються дії
відповідачів щодо не встановлення
відповідачами порушень правил
зберігання та використання пестицидів
під час перевірки діяльності ОСОБА_7, у
зв'язку з чим суд вважає за необхідне
Так, відповідачі у своїх листах до
позивача та запереченнях на позовну
заяву наголошують, що Державні
санітарні правила «Транспортування,
зберігання та застосування пестицидів
у народному господарстві» ДСП 8.8.1.2.001-98
розповсюджуються лише на суб'єктів
господарювання, а тому, оскільки ОСОБА_7
є фізичною особою, яка не здійснює
господарську діяльність, то до нього
дані правила застосовуватись не
Державні санітарні правила
«Транспортування, зберігання та
застосування пестицидів у народному
господарстві» ДСП 8.8.1.2.001-98 затверджені
Наказом Міністерства охорони здоров'я
України 03.08.1998 № 1 (далі - ДСП 8.8.1.2.001-98).
У п. 1.4 ДСП 8.8.1.2.001-98 визначено, що дані
правила є частиною санітарного
законодавства та обов'язкові для
дотримання всіма підприємствами,
установами і організаціями, приватними
господарствами та особами, що
проводять будь-які дії з пестицидами.
З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_7
є особою, яка зберігає та використовує
для власних потреб пестициди, то ДСП
8.8.1.2.001-98 є обов'язковими для нього у тій
частині, що стосується діяльності осіб,
що проводять будь-які дії з
пестицидами. У випадку, коли
законодавцем звужено суб'єктний склад,
на який поширюється ДСП 8.8.1.2.001-98, до
кола підприємств, установ і
організацій, то дані правила до
фізичної особи не застосовуються.
Щодо порядку зберігання пестицидів, то
відповідно до п. 5.1.1 ДСП 8.8.1.2.001-98,
зберігання пестицидів допускається
тільки в спеціально призначених для
цього складах, які відповідають
вимогам СНіП ІІ-108-78 «Склады сухих
минеральных удобрений и химических
средств защиты растений» і «Норм
технологического проектирования
складов твердых минеральных удобрений
и пестицидов для колхозов, совхозов и
Будівельні норми і правила СНіП ІІ-108-78
«Склады сухих минеральных удобрений и
химических средств защиты растений»
були затверджені постановою
Державного комітету СРСР з питань
будівництва 18 грудня 1978 року за № 273 та
відповідно до їх змісту є обов'язковими
для дотримання підприємствами при
проектуванні та реконструкції складів
сухих мінеральних добрив та хімічних
засобів захисту рослин.
Із розробленням та, в подальшому,
погодженням Головним управлінням
пожежної охорони Міністерства
внутрішніх справ СРСР 13 травня 1988 року
та Міністерством охорони здоров'я СРСР
28 грудня 1987 року «Відомчих норм
технологічного проектування складів
твердих мінеральних добрив та хімічних
меліорантів ВНТП-12/1-89» (далі - ВНТП-12/1-89)
тимчасові «Нормы технологического
проектирования складов твердых
минеральных удобрений и пестицидов для
колхозов, совхозов и пунктов химизации
ВНТП-12-86» втратили чинність. В свою
чергу, ВНТП-12/1-89 є обов'язковими для
дотримання підприємствами при
технологічному проектуванні та
реконструкції діючих рейкових та
висхідних складів твердих мінеральних
добрив і непильових хімічних
меліорантів, порошкових пильових
мінеральних добрив і порошкових
хімічних меліорантів.
Отже, суд погоджується з твердженнями
відповідачів, що розділ 5 ДСП 8.8.1.2.001-98
щодо порядку зберігання пестицидів
розповсюджує свою дію та є обов'язковим
до виконання лише для підприємств,
установ та організацій, та не
застосовується до фізичних осіб, які
зберігають пестициди для використання
в особистому господарстві.
Щодо факту відсутності у ОСОБА_7
медичної книжки встановленого зразка
та допуску на право роботи з
пестицидами, суд вважає за необхідне
Відповідно до п. 1.14 ДСП 8.8.1.2.001-98, до
роботи з пестицидами допускаються
особи, що пройшли медичний огляд,
спеціальну підготовку та мають
відповідні посвідчення, допуск та
наряд на виконання робіт з пестицидами
відповідно до «Порядку одержання
допуску (посвідчення) на право роботи,
пов'язаної з транспортуванням,
зберіганням, застосуванням та
торгівлею пестицидами і
агрохімікатами» (затв. Постановою
Кабінету Міністрів України № 746 від
У абз. 2 п. 6.1.3 ДСП 8.8.1.2.001-98 визначено, що
до всіх видів робіт, пов'язаних із
застосуванням пестицидів, робітники
повинні допускатися по наряду при
наявності посвідчення про спеціальну
підготовку та медичної книжки
встановленого зразка на право робіт із
Згідно п. 1 Порядку одержання допуску
(посвідчення) на право роботи,
пов'язаної з транспортуванням,
зберіганням, застосуванням та
торгівлею пестицидами і
агрохімікатами, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 18 вересня 1995 року № 746 (далі -
Порядок № 746), цей Порядок визначає
умови одержання особами, діяльність
яких пов'язана з транспортуванням,
зберіганням, застосуванням та
торгівлею пестицидами і
агрохімікатами, допуску (посвідчення)
на право роботи із зазначеними
препаратами і поширюється на всі
галузі виробництва, де застосовуються
пестициди і агрохімікати.
Частиною 1 статтею 261 Господарського
кодексу України визначено, що до сфери
матеріального виробництва належать
галузі, які визначаються видами
діяльності, що створюють, відновлюють
або знаходять матеріальні блага
(продукцію, енергію, природні ресурси),
а також продовжують виробництво у
сфері обігу (реалізації) шляхом
переміщення, зберігання, сортування,
пакування продукції чи інших видів
Отже, оскільки п. 1 Порядку № 746
визначено суб'єктний склад осіб, на
яких він розповсюджує свою дію, а саме
підприємства, установи, організації,
які входять до галузей виробництва, де
застосовуються пестициди і
агрохімікати, суд вважає, що фізична
особа, яка використовує пестициди для
ведення власного господарства
позбавлена обов'язку мати медичну
книжку встановленого зразка. Також суд
наголошує, що п. 6.1.3 ДСП 8.8.1.2.001-98 є
обов'язковим для найнятих робітників
та їх роботодавців на підприємствах,
установах, організаціях, оскільки
визначає порядок допуску за нарядом
осіб-робітників до виконання
небезпечних для життя чи здоров'я
Позивач зазначає, що при розгляді
скарги відповідачем не було взято до
уваги використання ОСОБА_7
біопрепарату «Гуапсин», який на думку
позивача є шкідливим для оточуючих.
Так, у п. 1.9 ДСП 8.8.1.2.001-98 визначено, що
використання пестицидів в окремих
галузях народного господарства, у
колективних та індивідуальних садах і
городах, в охороні здоров'я та побуті, а
також продаж їх населенню повинно
здійснюватись тільки у відповідності з
«Переліком пестицидів і агрохімікатів,
дозволених до використання в Україні»
і доповненнями до нього. Вказані
документи з визначенням науково
обґрунтованих регламентів
застосування (норм витрат, кратностей
обробок, обмежень щодо способу, періоду
обробок, строків останньої обробки до
збирання урожаю) повинні бути
погоджені Міністерством охорони
здоров'я і є обов'язковими до
дотримання на території країни.
Відповідно до п. 6.11.6 ДСП 8.8.1.2.001-98, для
обробки індивідуальних садів і городів
в межі населеного пункту дозволяється
застосування тих пестицидів, які
дозволені для роздрібного продажу
населенню «Переліком пестицидів і
агрохімікатів, дозволених до
використання в Україні» і Доповненнями
Судом встановлено, що згідно
державного реєстру пестицидів і
агрохімікатів, дозволених до
використання в Україні біопрепарат
«Гуапсин» зареєстрований у держаному
реєстрі за номером 4638, дата реєстрації
27 серпня 2010 року, має реєстраційне
(група) препарату - 4, виробник препарату
- ТОВ «Захист-Агро та ПП «Агро-Захист»,
Україна, сфера застосування - зернові,
садові (яблуня), в т.ч. для роздрібного
продажу населенню, термін дії
реєстрації препарату - 31 грудня 2020 року.
Отже, оскільки препарат «Гуапсин»
дозволений для роздрібного продажу
населенню «Переліком пестицидів і
агрохімікатів, дозволених до
використання в Україні», суд вважає, що
ОСОБА_7 не вчинено порушень щодо
використання даного виду препарату для
оприскування яблуневого саду.
Позивачем оскаржуються також дії
відповідачів щодо не встановлення
реального препарату, який ОСОБА_7
використовував для оприскування
Так, відповідно до пп. 12 п. 10 Положення №
1109, Головні державні санітарні лікарі
Автономної Республіки Крим, областей,
мм. Києва та Севастополя, міст, районів
та їх заступники, головні державні
санітарні лікарі на водному,
залізничному, повітряному транспорті
та їх заступники, а також головні
державні санітарні лікарі об'єктів з
особливим режимом роботи у межах
відповідних адміністративних
територій (об'єктів) мають право
безоплатно вилучати зразки сировини,
продукції, матеріалів для проведення
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи і необхідних видів
лабораторного дослідження.
Порядок проведення державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
затверджений Міністерством охорони
здоров'я України 09.10.2000 за № 247 та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 10 січня 2001 року за № 4/5195 (далі -
Порядок № 247).
Згідно п. 3.1 Порядку № 247, державній
санітарно-епідеміологічній експертизі
підлягають об'єкти, визначені в статті
11 Закону України «Про забезпечення
санітарного та епідемічного
благополуччя населення», якщо щодо них
раніше не проводилася експертиза і
власник об'єкта чи вповноважена ним
особа не має діючого позитивного
висновку на цей об'єкт.
У статті 11 Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
від 24.02.1994 № 4004-XII надано вичерпний
перелік об'єктів державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи. Зі змісту даної норми
вбачається, що державній
санітарно-епідеміологічній експертизі
підлягають продукція, напівфабрикати,
речовини, матеріали та небезпечні
фактори, використання, передача або
збут яких може завдати шкоди здоров'ю
Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що біопрепарат
«Гуапсин» пройшов державну
санітарно-епідеміологічну експертизу,
за результатами якої отримано висновок
держсанепідекспертизи від 22 січня 2010
року № 05.03.02-05/2938 та згідно якого сфера
застосування об'єкта експертизи -
сільське господарство, державна
реєстрація, роздрібний продаж
Пунктом 3.4 Порядку № 247 встановлено, що
державна санітарно-епідеміологічна
експертиза діючих об'єктів експертизи
призначається лише в разі наявності в
головного державного санітарного
лікаря офіційних матеріалів про
негативний вплив об'єктів на здоров'я
людей або зміну їх властивостей, що
може спричинити такий вплив, а також у
разі внесення змін до санітарного
законодавства, якими встановлюються
більш жорсткі вимоги до об'єктів
Проаналізувавши подані позивачем до
відповідачів заяви та скарги щодо
порушення громадянином ОСОБА_7 порядку
використання пестицидів, судом
встановлено, що у відповідачів були
відсутні будь-які фактичні докази
негативного впливу на здоров'я людей
засобу, який використовував ОСОБА_7 для
оприскування яблуневого суду, або
зміну його властивостей, що може
спричинити такий вплив. З огляду на
викладене, підстав для вилучення у
ОСОБА_7 зразків препарату «Гуапсин», що
санітарно-епідеміологічну експертизу,
у відповідачів не було.
Також суд вважає, що у відповідачів не
було підставі для того, щоб вважати, що
ОСОБА_7 використовував для
оприскування яблуневого саду інший
препарат а ніж той, що зберігався у
нього, а саме «Гуапсин», оскільки на
момент проведення перевірки ОСОБА_7 дій
щодо оприскування не вчиняв, а
відповідачам не було надано скаржницею
доказів на підтвердження власного
припущення використання іншого
препарату чи доказів негативного
впливу дій ОСОБА_7 на здоров'я людей, що
було б підставою для проведення
санітарно-епідеміологічної
Пунктом 6.1.7 ДСП 8.8.1.2.001-98 встановлено, що
завчасно, але не менше чим за дві доби
до початку проведення кожної хімічної
обробки, адміністрація господарств
сповіщає населення, власників суміжних
сільськогосподарських угідь та
об'єктів про місця, строки і методи
застосування пестицидів. У період
проведення робіт у радіусі 200 м від меж
ділянок, що обробляються, повинні бути
встановлені попереджувальні написи.
Так, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
особисте селянське господарство» від
15.05.2003 № 742-IV, особисте селянське
господарство - це господарська
діяльність, яка проводиться без
створення юридичної особи фізичною
особою індивідуально або особами, які
перебувають у сімейних чи родинних
відносинах і спільно проживають, з
метою задоволення особистих потреб
шляхом виробництва, переробки і
споживання сільськогосподарської
продукції, реалізації її надлишків та
надання послуг з використанням майна
особистого селянського господарства, у
тому числі й у сфері сільського
Оскільки у п. 6.1.7 ДСП 8.8.1.2.001-98 вживається
таке поняття, як «адміністрація
господарств», то суд вважає, що фізична
особа, яка веде власне селянське
господарство також є його керівником,
виконує управління тим, та фактично
адмініструє свої повноваження, тобто
виступає адміністрацією такого
особистого селянського господарства.
З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що дані норми ДСП 8.8.1.2.001-98
розповсюджуються на діяльність ОСОБА_7
під час використання ним пестицидів
для власних сільськогосподарських
З огляду на те, що відповідачами було
встановлено під час перевірки та
складання акту від 01 липня 2014 року факт
не сповіщенням ОСОБА_7 власників
суміжних сільськогосподарських угідь
та об'єктів про місця, строки і методи
застосування ним пестицидів, суд
вважає, що останнім вчинено порушення
норм законодавства України щодо
використання пестицидів, а
відповідачами протиправно не
встановлено факту такого порушення.
Позивач наголошує, що відповідачами
безпідставно залишено поза увагою факт
використання ОСОБА_7 для розпилення
пестицидів не зареєстрованого
садового оприскувача. Як вже
зазначалось судом, у акті від 01 липня 2014
року відповідачами було встановлено
факт обробки саду ОСОБА_7 за допомогою
садового оприскувача VAIPER 3WF-3,
переобладнаного (збільшено вміст баку
для препаратів), який встановлений на
Технічні засоби застосування
пестицидів і агрохімікатів -
спеціальні машини, механізми та
пристрої для обробки об'єктів
пестицидами та внесення органічних і
мінеральних добрив (ст. 1 Закону України
«Про пестициди і агрохімікати» від
02.03.1995 № 86/95-ВР).
Відповідно до п. 2 Порядку проведення
державних випробувань та державної
реєстрації технічних засобів
застосування пестицидів і
агрохімікатів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 квітня 1996 року № 479 (далі - Порядок
№ 479), технічні засоби застосування
пестицидів і агрохімікатів
вітчизняного і зарубіжного
виробництва (далі - технічні засоби)
можуть використовуватися всіма
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності та фізичними особами на
території України лише після
здійснення державної реєстрації
шляхом внесення їх до Державного
реєстру технічних засобів
застосування пестицидів і
агрохімікатів в Україні (далі -
Державним реєстратором технічних
засобів застосування пестицидів і
агрохімікатів згідно п. 5 Порядку № 479,
призначено ДП «УкрЦВТ».
Проаналізувавши перелік технічних
засобів, які внесені в Державний
реєстр, судом встановлено, що садовий
оприскувача VAIPER 3WF-3 не внесений до
даного реєстру, у зв'язку з чим не може
використовуватись для застосування
пестицидів і агрохімікатів
вітчизняного чи зарубіжного
На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що ОСОБА_7 порушено порядок
використання пестицидів під час
оприскування яблуневого саду, а
відповідачами протиправно не
встановлено факту такого порушення.
Щодо позовної вимоги ОСОБА_5 про
зобов'язання відповідачів прийняти
рішення, яким зобов'язати ОСОБА_7,
ОСОБА_9 пересадити посаджений ними
яблуневий сад на земельній ділянці по
АДРЕСА_1, за межі населеного пункту, суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно змісту пп. 15 п. 10 Порядку № 1109,
Головні державні санітарні лікарі
Автономної Республіки Крим, областей,
мм. Києва та Севастополя, міст, районів
та їх заступники, головні державні
санітарні лікарі на водному,
залізничному, повітряному транспорті
та їх заступники, а також головні
державні санітарні лікарі об'єктів з
особливим режимом роботи у межах
відповідних адміністративних
територій (об'єктів) мають право у
порядку, встановленому головним
державним санітарним лікарем України:

а) складати акти і протоколи про
порушення санітарного законодавства;

б) видавати приписи, постанови, а також
вносити пропозиції власникам
підприємств, установ і організацій або
уповноваженим ними особам:

про відсторонення від будь-яких видів
діяльності, робіт, навчання,
відвідування дошкільних закладів осіб,
які страждають на інфекційні хвороби
або є носіями збудників інфекційних
захворювань чи були в контакті з такими
хворими, а також осіб, які ухиляються
від обов'язкового медичного огляду або
щеплення проти інфекцій, перелік яких
встановлюється МОЗ;

про приведення нормативно-технічних,
розпорядчих та інших документів у
відповідність з вимогами санітарного
законодавства;

про обмеження діяльності об'єкта
нагляду у разі виявлення порушення
санітарного законодавства, що
безпосередньо не впливає негативно на
стан здоров'я людей, але може
зумовлювати такий вплив;

в) видавати постанови про:

обмеження, тимчасову заборону чи
припинення діяльності підприємств,
установ і організацій, об'єктів
будь-якого призначення, технологічних
ліній, машин і механізмів, виконання
окремих технологічних операцій,
користування плаваючими засобами,
рухомим залізничним складом і літаками
у разі невідповідності їх вимогам
санітарних норм:

обмеження, тимчасову заборону або
припинення будівництва, реконструкції
та розширення об'єктів за проектами, що
не мають позитивного висновку за
результатами державного
санітарно-епідеміологічної
експертизи, та у разі відступу від
затвердженого проекту;

тимчасову заборону виробництва,
заборону використання та реалізації
хімічних речовин, продуктів
харчування, технологічного
устаткування, будівельних матеріалів,
біологічних засобів, товарів широкого
вжитку, джерел іонізуючого
випромінювання у тому разі, коли не
здійснено їх гігієнічну регламентацію
та державну реєстрацію, а також коли їх
визнано шкідливими для здоров'я людей;

обмеження, зупинення або заборону
проведення викидів (скидів)
забруднюючих речовин у разі порушення
санітарних норм.

Отже, оскільки жодним
нормативно-правовим актом відповідачі
не наділені повноваженням на прийняття
рішення щодо зобов'язання особи
знищення об'єкту на якому
використовуються пестициди, у разі
порушення правил їх зберігання чи
використання, то суд вважає такі
позовні вимоги необґрунтованими.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідачів надати ОСОБА_5 відповіді
на її заяви та скарги від 16 червня 2014
року, 30 липня 2014 року та 31 липня 2014 року,
то суд відмовляє у задоволенні даних
позовних вимог, оскільки матеріалами
справи підтверджено, що позивач
отримала такі відповіді, проте, їх
зміст по суті її не задовольнив, що і
стало підставою для звернення до суду,
отже, зі сторони відповідачів в даному
випадку не було протиправної
бездіяльності, а правомірність дій під
час розгляду відповідачами питання
щодо порушення використання ОСОБА_7
пестицидів - перевірена судом.

Статтею 124 Конституції України
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, водночас частиною
2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, оскільки, приймаючи оскаржувані
рішення відповідачі не у повному
обсязі діяли на підставі та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
Законами України, суд вважає за
необхідне адміністративний позов
задовольнити частково.

Згідно з частини 2 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 7-14, 69-71, 94, 128, 155, 158-163, 167, 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного
управління державної
санітарно-епідеміологічної служби у
Дніпропетровській області Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України, Нікопольського
міськрайонного управління Головного
управління Держсанепідслужби у
Дніпропетровській області, Головного
державного санітарного лікаря м.
Нікополя, м. Орджонікідзе та
Нікопольського району, Начальника
Нікопольського міськрайонного
управління Головного управління
Держсанепідслужби Школьної Наталії
Михайлівни щодо невстановлення факту
порушення ОСОБА_7 порядку сповіщення
населення, власників суміжних
сільськогосподарських угідь та
об'єктів про місця, строки і методи
застосування пестицидів.

Визнати протиправними дії Головного
управління державної
санітарно-епідеміологічної служби у
Дніпропетровській області Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України, Нікопольського
міськрайонного управління Головного
управління Держсанепідслужби у
Дніпропетровській області, Головного
державного санітарного лікаря м.
Нікополя, м. Орджонікідзе та
Нікопольського району, Начальника
Нікопольського міськрайонного
управління Головного управління
Держсанепідслужби Школьної Наталії
Михайлівни щодо не встановлення факту
порушення ОСОБА_7 порядку використання
технічного засобу застосування
пестицидів - садового оприскувача VAIPER
3WF - 3.

Зобов'язати Нікопольське міськрайонне
управління Головного управління
Держсанепідслужби у Дніпропетровській
області, Головного державного
санітарного лікаря м. Нікополя, м.
Орджонікідзе та Нікопольського району,
Начальника Нікопольського
міськрайонного управління Головного
управління Держсанепідслужби
заборонити ОСОБА_7 використання
технічного засобу застосування
пестицидів - садового оприскувача VAIPER
3WF - 3.

Зобов'язати Нікопольське міськрайонне
управління Головного управління
Держсанепідслужби у Дніпропетровській
області, Головного державного
санітарного лікаря м. Нікополя, м.
Орджонікідзе та Нікопольського району,
Начальника Нікопольського
міськрайонного управління Головного
управління Держсанепідслужби вирішити
питання щодо притягнення ОСОБА_7 до
відповідальності у відповідності до
норм чинного законодавства.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_5 судовий збір у
розмірі 36,54 грн. (тридцять шість грн. 54
коп.).

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії повного
тексту постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
19 листопада 2014 року.

Суддя О.Б.
Ляшко