Справа № 2а-5835/12/1370
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року м.
Київ К/800/22061/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Маслія В.І.,

Шведа Е.А.,

розглянула в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.02.2014 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "СВ" до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області про скасування
припису,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «СВ» звернулось до
суду з позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області про скасування
припису №1ш від 31.01.2012 року про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил,
яким вимагається у відповідності до
п.п.4, 9 ст.41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
зупинити експлуатацію об'єкта -
нежитлові приміщення, що розташовані
за адресою: м. Львів, вул. Мазепи, 25Б.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29.11.2013 року
у задоволенні адміністративного
позову було відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.02.2014 року
скасовано постанову суду першої
інстанції та прийнято нову постанову,
якою позов задоволено. Скасовано
припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області № 1ш від 13.01.2012 року
про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області подала
до Вищого адміністративного суду
України касаційну скаргу у якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказане судове
рішення та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення з
таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ТОВ «СВ» є власником
нежитлової будівлі, яка знаходиться за
адресою: м. Львів, вул. Мазепи, 25Б.

13.01.2012 року відповідачем проведено
перевірку дотримання позивачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт, про що складено Акт перевірки №
1ш від 13.01.2012 року.

Перевіркою встановлено, що позивачем
розпочато виконання будівельних робіт
з реконструкції нежитлових приміщень
площею 126,5 кв. м. шляхом прибудови та
надбудови другого поверху,
розташованих за адресою: м. Львів, вул.
Мазепи, 25Б. Будівельні роботи
виконувались позивачем без погодженої
та затвердженої у встановленому
порядку проектної документації та без
дозволу на виконання будівельних
робіт, чим порушено ст. ст. 7, 9, 27 Закону
України «Про архітектурну діяльність»,
ст. 29 Закону України «Про планування і
забудову територій». Будівельні роботи
було завершено у грудні 2008 року. На час
перевірки зазначені приміщення
експлуатуються без здачі в
експлуатацію, що є порушенням п. 8 ст. 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та п. 12
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів.

13.01.2012 року відповідачем принесено
припис № 1ш про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції
щодо наявності підстав для скасування
зазначеного припису.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 41 Закону України від
05.04.2007 року № 877-V «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю розглядають відповідно до
закону справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до частини 8 статті 7
вказаного закону припис - обов'язкова
для виконання у визначені строки
письмова вимога посадової особи органу
державного нагляду (контролю) суб'єкту
господарювання щодо усунення порушень
вимог законодавства. Припис не
передбачає застосування санкцій щодо
суб'єкта господарювання.

Відповідно до абз.3 п. 3 ст. 41 вказаного
Закону посадові особи інспекції
державного-будівельного контролю
можуть, зокрема, видавати обов'язкові
для виконання приписи щодо:

а)усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил;

б)зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які не відповідають вимогам
законодавства, зокрема будівельних
норм, містобудівним умовам та
обмеженням, затвердженому проекту або
будівельному паспорту забудови
земельної ділянки, виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.

Згідно ст. 41 ч. 8 п. 9 цього Закону
посадові особи інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право
забороняти за вмотивованим
письмовим рішенням керівника
інспекції чи його заступника
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Отже, заборона закінчених будівництвом
об'єктів можлива лише за вмотивованим
рішенням керівника Інспекції чи його
заступника. При цьому колегія суддів
звертає увагу на те, що законодавством
не передбачено заборона експлуатації
реконструйованих будівель шляхом
винесення припису про усунення
порушення вимог законодавства.

Отже, за результатом перевірки, в разі
встановлення порушення вимог
законодавства, відповідач мав
повноваження прийняти або припис за
підписом посадової особи, яка
проводила перевірку про усунення
порушень вимог законодавства чи про
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, або рішення за підписом
керівника інспекції чи його заступника
про заборону експлуатації закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію.

Проте, оскаржений у цій справі акт про
заборону експлуатації закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію прийнято у формі припису,
а не рішення. Отже, відповідач, в
порушення ч.2 ст.19 Конституції України,
діяв у спосіб, що не передбачений
законом.

За невиконання приписів органів
державного архітектурно-будівельного
контролю встановлена
відповідальність.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» невиконання
приписів, розпоряджень або інших
розпорядчих документів щодо усунення
порушень вимог законодавства,
виявлених під час здійснення заходу
державного нагляду (контролю), тягне за
собою застосування до суб'єкта
господарювання штрафних санкцій у
порядку, встановленому законом.

Стаття 18842 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачає відповідальність за
невиконання законних вимог (приписів)
посадових осіб центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з абзацом першим пункту 1
частини шостої статті 2 Закону України
від 14.10.1994 року № 208/94-ВР «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
суб'єкти містобудування несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
такі правопорушення: невиконання
приписів центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
щодо: усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил - у
розмірі десяти мінімальних заробітних
плат.

Отже, внаслідок неправомірного
прийняття відповідачем акта у формі
припису, а не рішення, для позивача
створюються негативні правові
наслідки у вигляді можливої
відповідальності за невиконання
припису.

Таким чином, позов про скасування
припису №1ш від 31.01.2012 року про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил є
обґрунтованим.

Касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, оскільки рішення суду
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судом допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені як підстави для зміни,
скасування судового рішення, залишення
позовної заяви без розгляду або
закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області залишити без
задоволення, постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27.02.2014 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: