Справа № 2а-5427/12/1470
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/800/36420/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Миколаєва на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2013
року у справі за позовом фізичної особи
- підприємця ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва про стягнення
заборгованості,-

в с т а н о
в и л а :

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2013
року, позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
рішення УПФУ в Ленінському районі м.
Миколаєва від 19.07.2012 року №1493.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції,
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва
звернулось з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, ОСОБА_4 здійснює
підприємницьку діяльність з 08.06.2007
року, система оподаткування - спрощена
(єдиний податок), без найманих
працівників.

З 01 січня 2011 року позивачем
здійснювалось перерахування єдиного
внеску до УПФ України в Ленінському
районі м. Миколаєва на рахунок
відповідача №16 в розмірах та в
строки визначені Законом України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року №2464-УІ. Станом на 15 травня 2012 року
з початку 2011 року позивачем,
щомісячними платежами перераховано на
рахунок відповідача 6 216,34 грн. При здачі
звіту за 2011 рік відповідачем було
встановлено, що позивачем сплачувався
єдиний внесок на рахунок відповідача
№16, а сплачувати потрібно було на
рахунок № 1401.

За заявою позивача від 30 березня 2012
року відповідачем зроблено
перерахування сплаченого єдиного
внеску на відповідний рахунок.

19 липня 2012 року відповідачем прийнято
рішення №1493 щодо застосування до
позивача штрафних санкцій за несплату
або несвоєчасну сплату єдиного внеску
в сумі 401,02 грн. та нарахування пені у
розмірі 292,75 грн. (разом 693,78 грн.).

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що відповідачем не вжито необхідних
дій (заходів) для своєчасної реалізації
перехідних положень Закону з метою
запобігання виникнення ситуацій
помилкового перерахунку коштів
(внесків) на інші рахунки відповідача.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, з огляду на
наступне.

Статтею 5 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначається
порядок взяття на облік платників
єдиного внеску.

Згідно ч.2 ст. 6 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначаються
обов'язки платника єдиного внеску, а
саме своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Відповідно до Перехідних положень
Закону України від 08 липня 2010 року «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» цей Закон
набирає чинності з 1 січня 2011 року.

Цим Законом передбачено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
спрощену систему оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 03 липня 1998 року №727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва», розділу IV Декрету КМУ
від 26 грудня 1992 року №13-92 «Про
прибутковий податок з громадян»,
нараховують, обчислюють та сплачують
єдиний внесок відповідно до цього
Закону.

З дня набрання чинності цим Законом
платники страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, вважаються платниками
єдиного внеску.

Перереєстрація платників страхових
внесків та застрахованих осіб не
здійснюється. Пенсійний фонд спільно з
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
Державною податковою адміністрацією
України проводить звірення платників
страхових внесків у порядку,
встановленому Пенсійним фондом
спільно з Державною податковою
адміністрацією України за погодженням
з фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Як встановлено судами, позивачем
своєчасно та в повному обсязі сплачено
відповідні суми страхових внесків, які
згідно вимог Перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
вважаються сплаченими платником
єдиного внеску. Для зарахування
єдиного внеску в органах Державного
казначейства України відкриваються в
установленому порядку не бюджетні
рахунки відповідному територіальному
органу Пенсійного фонду. Зазначені
рахунки відкриваються виключно для
обслуговування коштів єдиного внеску.

Таким чином, позивач як платник єдиного
внеску зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок, Державне казначейство України
зобов'язано списати суми платежу на
відповідні рахунки, на відповідача
покладено обов'язок повідомити
позивача про зміни розміру єдиного
внеску.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій повно і
правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують. За
таких обставин підстав для задоволення
касаційної скарги судова колегія не
вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: