Справа № 807/4427/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
Справа № 876/4990/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

представника позивача
Самокіша С.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року по справі № 807/4427/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Закарпатській області про
визнання незаконними дій та
скасування наказу, припису та
постанови, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн"
звернулося до суду з позовом, яким
просило визнати протиправним та
скасувати наказ Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Закарпатській області від 07 листопада
2013 року №131; визнати протиправними дії
відповідача щодо проведення перевірки
та складання акту від 13 листопада 2013
року №0000724; визнати протиправними та
скасувати припис відповідача від 13
листопада 2013 року №0000724 та постанову
про накладення стягнень від 29
листопада 2013 року №566.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року в задоволені адміністративного
позову - відмовлено.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн"
постанову суду першої інстанції
оскаржило, подало апеляційну скаргу,
зазначивши, що вона винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, не відповідає
фактичним обставинам справи, просить
її скасувати, та прийняти нову, якою
адміністративний позов задоволити
повністю.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що інспекцією в порушення вимог
законодавства було проведено
перевірку з питань дотримання
законодавства про захист прав
споживачів, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг при
торгівлі непродовольчими товарами.
Інспекція, в рамках депутатського
звернення могла провести перевірку
лише щодо факту наявності сертифікатів
на товари, що реалізовуються в мережі
магазинів «Фокстрот».

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення та підтримав
доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції, та
приймає нову постанову, якщо визнає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального
права, що призвели до неправильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що 13 листопада 2013
року, на підставі направлення на
проведення перевірки від 07.11.2013 року
№914 та наказу «Про проведення
позапланових заходів на предмет
дотримання вимог законодавства про
захист прав споживачів» від 07.11.2013 року
№ 131, за згодою Держспоживінспекції
України від 06.11.2013 року №03/7-10093-2013,
Держспоживінспекцією у Закарпатській
області проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства про захист прав
споживачів у магазині "Фокстрот" за
адресою Закарпатська область, м.
Мукачево, вул. Валенберга, 36, де
здійснює свою діяльність ТОВ
"САВ-Дістибьюшн", про що складено акт
перевірки дотримання законодавства
про захист прав споживачів № 0000724 від
13.11.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення
вимог ст. 15 Закону України «Про захист
прав споживачів», вимог п.16,17 п.2 гл.5 та
п.2 гл.4 Правил роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами,
затверджених наказом Міністерства
економіки України від 19.04.2007р. № 104, а
саме реалізація телерадіотоварів
іноземного виробництва, зазначених в
п.9-12 додатку 7 до акта перевірки № 0000724
від 13.11.2013 року, з відсутністю
інформації про підприємства, що
проводять ремонт і технічне
обслуговування (гарантійний ремонт);
телерадіотовари та електропобутові
товари, зазначені в п.1-8 додатку 7 до
акта перевірки № 0000724 від 13.11.2013 року,
реалізовувалися без відповідного
маркування на виробі відповідно до
законодавства про мови.

На підставі результатів перевірки та з
метою припинення порушень
законодавства про захист прав
споживачів, на підставі ст.26 Закону
України "Про захист прав споживачів",
позивачу було надано припис до акта
перевірки від 13.11.2013 року № 0000724, яким
припинено відвантаження і реалізацію
товарів, які не відповідають вимогам
нормативних документів, додержання
яких відповідно до законодавства є
обов"язковим, до усунення суб"єктом
господарювання виявлених недоліків
(рядки 1-12 додатка 7) та зобов"язано
усунути інші недоліки, що зазначені в
акті перевірки, у тому числі надати
прихідні накладні. Про результати
виконання припису необхідно було
письмово повідомити (з відповідним
документальним підтвердженням)
відповідача до 20.11.2013 року.

Постановою Держспоживінспекції у
Закарпатській області від 29 листопада
2013 року № 566 на підставі ст. 23 Закону
України "Про захист прав споживачів"
застосовано штраф у розмірі 37 557 грн. за
реалізацію продукції без необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію (а.с.23).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що Актом перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів від 13 листопада 2013 року за №
0000724 встановлено наступні порушення: а
саме реалізація телерадіотоварів
іноземного виробництва, зазначених в
п.9-12 додатку 7 до акта перевірки № 0000724
від 13.11.2013 року, з відсутністю
інформації про підприємства, що
проводять ремонт і технічне
обслуговування (гарантійний ремонт);
телерадіотовари та електропобутові
товари, зазначені в п.1-8 додатку 7 до
акта перевірки № 0000724 від 13.11.2013 року,
реалізовувалися без відповідного
маркування на виробі відповідно до
законодавства про мови.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про
захист прав споживачів", спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право,
в тому числі, давати суб'єктам
господарювання обов'язкові для
виконання приписи про припинення
порушень прав споживачів.

Невиконання приписів, розпоряджень або
інших розпорядчих документів щодо
усунення порушень вимог законодавства,
виявлених під час здійснення заходу
державного нагляду (контролю), згідно
ст.12 Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", тягнуть за
собою застосування до субєкта
господарювання штрафних санкцій у
порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 23 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
відповідальність за відсутність
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію
передбачена у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Оскільки позивачем не було надано
жодних документів щодо вартості та
кількості одержаної до реалізації
продукції, а тому, при нарахуванні
штрафу відповідач змушений був
виходити з роздрібної ціни та наявної
кількості товару.

Однак, колегія суддів не погоджується з
даним висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Так, згідно частини 1 ст. 6 Закону
України від 05.04.2007 року № 877-V "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" (далі - Закон № 877)
підставами для здійснення
позапланових заходів є звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства.

Згідно абз. 2 частини 1 ст. 6 того ж Закону
та пункту 2.4 Порядку проведення
перевірок, затвердженого Наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 07.03.2012 року № 310,
під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Виходячи із наявного в матеріалах
справи депутатського звернення,
предметом перевірки Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у
Закарпатській області міг бути лише
факт продажу контрафактної продукції
та товари, які не сертифіковані
(заборонені для продажу) в Україні. При
цьому, перевірка могла бути проведена
лише в межах компетенції органу, який
має право проведення перевірок в
означеній галузі.

Як вбачається із матеріалів справи, всі
розпорядчі та внутрішні документи
відповідача щодо проведення перевірки
базуються на первинному документі -
зверненні народного депутата, у якому
чітко вказані межі та предмет
перевірки.

Однак Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Закарпатській області, в
порушення вищеозначених законодавчих
вимог, було проведено перевірку з
питань дотримання законодавства про
захист прав споживачі, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг при торгівлі непродовольчими
товарами.

Таким чином, оскільки Інспекція з
питань захисту прав споживачів у
Закарпатській області в рамках
депутатського звернення могла
провести перевірку лише щодо факту
наявності сертифікатів на товари, що
реалізуються в мережі магазинів
"Фокстрот", дії відповідача щодо видачі
Наказу № 131 на проведення позапланової
перевірки та самого факту проведення
перевірки з питань дотримання
законодавства про захист прав
споживачів, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі на надання послуг при
торгівлі непродовольчими товарами, а
також винесення Припису від 13.11.2013 року
№ 0000724, прийнятого на підставі Акту №
0000724, суперечать чинному законодавству.

Також необґрунтованою відносно
діяльності позивача є перевірка на
предмет реалізації не сертифікованої
продукції, оскільки товари (побутова
техніка), продаж якої здійснюється у
торговельній мережі позивача, не
підлягають обов'язковій сертифікації в
України відповідно до наказу
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 01.02.2005 року № 28.

Як вбачається з матеріалів справи,
Відповідач, в цілому, ухилився від
з'ясування питань, визначених як
предмет перевірки у зверненні
народного депутата Бойка В.Б. і
протиправно провів позапланову
перевірку з питань, які визначив на
власний розсуд, не зважаючи на
відсутність для їх перевірки
законодавчо визначених приводів і
підстав.

Посилання в оскаржуваній постанові
суду на Закону України "Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції" є безпідставним, оскільки
даний законодавчий акт не стосується
даного спору, тому що в справі, що
розглядається досліджуються обставини
перевірки дотримання законодавства
про захист прав споживачів, а не
перевірки характеристик продукції
(ринковий нагляд).

Таким чином, висновки суду першої
інстанції, з посиланням на ст. 23 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції" про
те, що в даному випадку підлягала
перевірці вся продукція, що
реалізується ТОВ "Сав-Дистрибьюшн" в
магазині за адресою: м. Мукачево, вул.
Валенберга, 36, безпідставні.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами апелянта про
те, що інформація щодо порушення вимог
законодавства про захист прав
споживачів, зазначена в Акті № 0000724,
нічим, крім самого Акту не підтверджена
та не може вважатись належним доказом
вчиненого правопорушення. Про те, що
перевірка проведена Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у
Закарпатській області незаконно, за
відсутності підстав для проведення
перевірки з порушенням ст.. 6 Закону №
877, зазначено у поясненнях суб'єкта
господарювання щодо проведення
перевірки та складання Акту.

Сам факт підпису Акту перевірки
керуючим магазином не засвідчує
безумовну згоду із положеннями та
інформацією, вказаними в ньому, і не
може розцінюватись як визнання
порушень.

Зазначаючи в Акті перевірки у графі
"зауваження суб'єкта господарювання"
інформацію про незаконність перевірки,
заступник керуючого магазином не
погодився як із підставою та межами
проведення перевірки (як першоджерелом
проведення перевірки), так і
відомостями, вказаними в Акті
перевірки.

Зважаючи на протиправність дій
відповідача, а також беручи до уваги
вимоги частини 3 ст. 70 КАС України, Акт
перевірки не може слугувати носієм
доказової інформації щодо наявності
порушень з боку позивача, оскільки
складений з порушенням вимог діючого
законодавства, за наслідками
протиправно проведеної перевірки, з
підстав, не визначених Законом, за
відсутності розпорядчих документів
органів державного нагляду (контролю)
і, як наслідок, є доказом, здобутим з
порушенням Закону.

Суд першої інстанції, крім констатації
наявності порушень, зафіксованих в
Акті № 0000724, не обґрунтовує, на підставі
яких доказів, крім самого Акту, вважає
доведеними їх існування.

При цьому судом першої інстанції
залишено поза увагою те, що позивачем
не визнавався факт вчинення порушень
вимог чинного законодавства,
відображених в Акті перевірки.

Не спростовані в ході розгляду справи
судом першої інстанції посилання
позивача на те, що на момент проведення
перевірки Інспекцією з питань захисту
споживачів у Закарпатській області
порушення вимог законодавства, які
стали підставою для винесення
відповідачем Постанови про накладення
стягнень, були відсутні.

Зокрема, в листі позивача на адресу
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Закарпатській області
щодо безпідставності припису,
винесеного на підставі Акту перевірки,
зазначається про відсутність на момент
перевірки порушень і як підтвердження
цього надаються відповідні докази -
фотознімки продукції, що перевірялась,
документи, що підтверджують якість та
безпеку продукції тощо.

Таким чином, виходячи із цих
документів, вся інформація про
виробника товару, його
місцезнаходження, дату виробництва та
інша міститься на самому товарі,
упаковці, етикетці, а також, разом з
інформацією про підприємства, які
здійснюють функції щодо прийняття
претензій від споживача, проводять
ремонт і технічне обслуговування,
міститься у супровідній документації
та доводиться до споживачів іншим
чином.

Позивач додаткового розташовує в місці
продажу кожного окремого виду товару
інформацію про його виробника, дату
виробництва, споживчі властивості та
технічну характеристику на стіні,
стенді, або просто поруч із товаром у
вигляді листівок, довідок, оголошень чи
іншим доступним, наочним способом.

Дані обставини підтверджуються у
вищезазначеній письмовій відповіді
позивача на припис до акту перевірки №
0000724, проте були залишені поза увагою
судом першої інстанції.

Не ґрунтується на матеріалах справи
висновок суду першої інстанції про те,
що позивачем не було надано жодних
документів щодо вартості та кількості
одержаної до реалізації продукції, а
тому, при нарахуванні штрафу
відповідач змушений був виходити з
роздрібної ціни та наявної кількості
товару.

Проте в матеріалах справи відсутні
докази того, що документи щодо вартості
та кількості одержаної до реалізації
продукції взагалі запитувались
відповідачем, а також, що такі
документи не надавались позивачем.

Чинним законодавством не надано
можливості органу державної влади
самостійно визначати, на підставі яких
даних обраховувати розмір штрафної
санкції.

Обрахувавши таким чином розмір
штрафних санкцій, відповідач порушив
вимоги п. 7 частини 1 ст. 23 Закону України
"Про захист прав споживачів".

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, а тому
постанова суду підлягає скасуванню з
постановленням нової, якою позов
задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 196, п. 3 ч.1
ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,
-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сав-Дістрибьюшн" задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року по справі № 807/4427/13-а - скасувати
та прийняту нову, якою
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сав-Дістрибьюшн" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Закарпатській області від
07 листопада 2013 року №131.

Визнати протиправними дії Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Закарпатській області щодо проведення
перевірки та складання акту від 13
листопада 2013 року №0000724.

Визнати протиправним та скасувати
припис Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Закарпатській області від
13 листопада 2013 року №0000724.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Закарпатській
області про накладення стягнень від 29
листопада 2013 року №566.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич