Справа № 2а-3357/11/1070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/23355/12, К/9991/22879/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Веденяпіна О.А., Зайцева
М.П.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційні скарги Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби та Закритого
акціонерного товариства (ЗАТ)
«Аерокомпанія «Аеросвіт»

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 02.11.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2012

у справі № 2а-3357/11/1070 Київського
окружного адміністративного суду

за позовом Закритого акціонерного
товариства «Аерокомпанія «Аеросвіт»

до Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області (ОДПІ)

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 02.11.2011,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.03.2012, позов задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Бориспільської ОДПІ від 20.06.2011 №
в частині зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств на
751330,56 грн., у задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ЗАТ «Аерокомпанія
«Аеросвіт» просить скасувати ухвалені
у справі рішення судів першої та
апеляційної інстанцій в частині
відмови у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, і ухвалити в цій
частині нове рішення, яким
задовольнити позов.

Бориспільська ОДПІ у своїй касаційній
скарзі просить скасувати ухвалені у
справі рішення судів першої та
апеляційної інстанцій з підстав
порушення судами норм матеріального
права та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Сторони не реалізували процесуальне
право подати заперечення проти
касаційної скарги іншої сторони.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню.

Фактичною підставою для зменшення
позивачу від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
згідно з податковим
повідомленням-рішенням, з приводу
правомірності якого виник спір, стали
висновки контролюючого органу,
викладені в акті перевірки від 02.06.2011 №
429/23-2/20048090. Згідно з цими висновками
позивач порушив норми підпункту 4.1.6
пункту 4.1 ст.4, пункту 5.1, підпункту .5.2.1
пункту 5.2 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(Закон № 334/94-ВР), а саме: 1) занизив
валовий дохід на 135052,00 грн. у
податковому обліку за І, ІІ, ІІІ, ІV
квартали 2009 року у зв'язку з не
включенням до валового доходу
кредиторської заборгованості в цій
сумі, по якій минув строк позовної
давності; 2) завищив валові витрати на
258447,00 грн. у податковому обліку за І, ІІ,
ІІІ. ІV квартали 2009 року, І та ІІ
квартали 2010 року, що встановлено
попередньою перевіркою; 3) завищив
валові витрати на 1080423,00 грн. у
податковому обліку за І, ІІ, ІІІ. ІV
квартали 2009 року, І та ІІ квартали 2010
року, в тому числі: на 616279,00 грн. -
вартість отриманих товарів (послуг),
витрати за які не були понесені; на
464144,44 грн. - витрати на консультаційні
послуги, отримані від компанії «Royal Card
USA», які не пов'язані з господарською
діяльністю позивача. Внаслідок цих
порушень податкового обліку позивач,
за висновком ОДПІ, завищив від'ємне
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток за І, ІІ, ІІІ. ІV
квартали 2009 року, І та ІІ квартали 2010
року. на загальну суму 1215475,00 грн.

На підставі акту перевірки ОДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 20.06.2011 №
про зменшення від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток на 1215475,00 грн.

Згідно з підпунктом 1.22.1 пункту 1.22
статті 1 Закону № 334/94-ВР безповоротна
фінансова допомога - це: сума коштів,
передана платнику податку згідно з
договорами дарування, іншими подібними
договорами, які не передбачають
відповідної компенсації чи повернення
таких коштів (за винятком бюджетних
дотацій і субсидій), або без укладання
таких угод; сума безнадійної
заборгованості, відшкодована
кредитору позичальником після її
списання, якщо така безнадійна
заборгованість була попередньо
включена до складу валових витрат
кредитора; сума заборгованості
платника податку перед іншою юридичною
чи фізичною особою, що залишилася
нестягнутою після закінчення строку
позовної давності; основна сума
кредиту або депозиту, наданих платнику
податку без встановлення строків
повернення такої основної суми, за
винятком кредитів, наданих під
безстрокові облігації, та депозитів до
запитання у банківських установах, а
також сума процентів, нарахованих на
таку основну суму, але не сплачених
(списаних); сума процентів, умовно
нарахованих на суму поворотної
фінансової допомоги, що залишається
неповерненою на кінець звітного
періоду, у розмірі облікової ставки
Національного банку України,
розрахованої за кожний день фактичного
використання такої поворотної
фінансової допомоги.

Серед юридичних ознак безнадійної
заборгованості, встановлених нормою
пункту 1.25 цієї статті, - заборгованість
по зобов'язаннях, за якою минув строк
позовної давності (пункт 1.25 цієї
статті).

За визначенням пункту 4.1 статті 4 Закону
№ 334/94-ВР валовий доход - загальна сума
доходу платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі, виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами.

Абзацом другим підпункту 4.1.6 цього
пункту передбачено, що валовий доход
включає доходи з інших джерел, у тому
числі, але не виключно, у вигляді сум
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
періоді, вартості товарів (робіт,
послуг), безоплатно наданих платнику
податку у звітному періоді, крім їх
надання неприбутковим організаціям
згідно з пунктом 7.11 статті 7 цього
Закону та у межах таких операцій між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи, крім
випадків, визначених у частині
четвертій статті 3 Закону України «Про
списання вартості несплачених обсягів
природного газу».

За змістом вказаних норм платник
податку зобов`язаний збільшити валовий
доход на суму кредиторської
заборгованості у тому податковому
періоді, в якому кредиторська
заборгованість стає безнадійною, а
отже набуває ознак безповоротної
фінансової допомоги.

На підставі досліджених в судовому
процесі реєстру даних
оборотно-сальдових відомостей в
розрізі кореспонденції рахунків
бухгалтерського обліку та податкових
декларацій за період з 01.01.2009 по 31.12.2009,
копії яких приєднані до справи, суди
попередніх інстанцій встановили, що
загальна сума нарахованого валового
доходу по рахунку 717 за 2009 рік склала
139153,50 грн., і що ця сума задекларована
як валові доходи в рядку 01.1 декларації
про прибуток підприємства за 2009 рік;
суми кредиторської заборгованості, по
якій минув строк позовної давності
(рахунок 717), відображені в рядку 9 «інші
доходи» додатку поряд з нарахованими
доходами по рахункам 713 «дохід від
операційної оренди» та 719 «інші доходи
від операційної діяльності» в розрізі
субрахунків. При цьому загальний
нарахований дохід по цих рахунках
складає 34753103,74 грн. (в додатку 34753060,71
грн., різниця 43,03 грн. - відповідно до
бухгалтерської довідки за грудень 2009
рік по рахунку 361-09-58 «донбассАеро АК
ТОВ як коригування надлишково
нарахованої суми доходів за травень 2009
року у зв'язку із помилкою у
розрахунках) (а.с. 91-102,153).

Враховуючи вказані обставини та
відсутність з боку податкового органу
будь-яких доказів на спростування
доводів позивача про включення суми
кредиторської заборгованості, за якою
сплив строк позовної давності до
складу валового доходу у податковому
обліку за 2009 рік, суди попередніх
інстанцій зробили правильний висновок
про недоведеність заниження позивачем
валових доходів на 135052,00 грн.

Правильним є також висновок судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
у позивача обов'язку виключити із
складу валових витрат суми його
кредиторської заборгованості, за якою
минув строк позовної давності, так як
за змістом вказаних правових норм сума
такої заборгованості має включатись до
складу валового доходу, а висновок
податкового органу про необхідність
корегування валових витрат не
відповідає правовому регулюванню з
цього питання.

За визначенням пункту 1.32 ст. 1 Закону №
334/94-ВР господарська діяльність -
будь-яка діяльність особи, направлена
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою. Під безпосередньою участю
слід розуміти зазначену діяльність
особи через свої постійні
представництва, філіали, відділення,
інші відокремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента або
будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи.

Відповідно до пункту 5.1 ст.5 Закону №
334/94-ВР валові витрати виробництва та
обігу (далі - валові витрати) - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат згідно з
підпунктом 5.2.1 цієї статті включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку (підпункт 5.3.9 пункту
5.3 цієї ж статті).

За змістом вказаних правових норм,
зв'язок витрат із господарською
діяльністю платника податку є однією з
основоположних засад, з якими
законодавець пов'язує можливість
віднесення витрат на оплату товарів
(послуг) до складу валових витрат.

У судовому процесі встановлено, що у
червні 2008 року між ЗАТ «Авікомпанія
«Аеросвіт» та корпорацією «Royal Card» (м.
Нью-Йорк, США) укладено угоду від 17.06.2008
№ 13-534 про надання консультаційних
послуг. З посиланням на виконання цієї
угоди сторони підписали акти виконаних
робіт від 20.09.2008 на суму 68000 дол. США та
від 20.12.2008 на 35000 дол. США, за змістом
яких позивачу надані наступні послуги:
розробка меню, підбір їжі, напоїв та
обслуговування під час польоту,
проведення тренінгів з обслуговування
у польоті, покращення меню по новій
концепції харчування на рейсах.
Витрати на оплату вказаних послуг
позивач включив до складу валових
витрат у І кварталі 2009 року у сумі 416640,09
грн. та у ІІ кварталі 2010 року - в сумі
47504,35 грн.

Разом із тим, окрім вказаних актів
виконаних робіт, які не розкривають
зміст та обсяг наданих позивачу послуг,
позивачем не було надано інших доказів
на підтвердження фактичної поставки
таких послуг та використання їх ним у
власній господарській діяльності,
як-то: списки працівників, які брали
участь у тренінгах, накази, якими вони
були відряджені для проходження даних
тренінгів, звіти працівників про
участь у тренінгах, сертифікати чи
відповідні дипломи, документів, які б
засвідчували, які саме знання отримали
учасники, як і не надано документів
щодо розробок меню, підбору їжі та
напоїв, зокрема співставлення
попереднього меню з тим, що було
розроблено згідно наданих
консультаційних послуг, розрахунок
вартості кожної із отриманих послуг.

За вказаних обставин, суди попередніх
інстанцій зробили правильний висновок
про відсутність доказів використання
отриманих позивачем послуг у власній
господарській діяльності.

Відповідно до частини 1 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(частина 2 цієї статті).

Доводи касаційних скарг правильність
викладених вище висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують,
а відтак підстави для скасування
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Відповідно до ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби та Закритого
акціонерного товариства «Аерокомпанія
«Аеросвіт» залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 02.11.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2012 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін М.П. Зайцев