Справа № 816/3989/14
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р.Справа № 816/3989/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод" на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 28.10.2014р. по
справі № 816/3989/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці
Полтавської області

до Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод"

про відшкодування витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
м.Кременчуці Полтавської області
звернулося до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод", в
якому просило стягнути з відповідача
заборгованість з відшкодування витрат
на виплату і доставку пільгових пенсій,
призначених за списком № 2 за період з 01
липня 2014 р. по 30 вересня 2014 р. в розмірі 1
363 534,39 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2014
р. позовні вимоги задоволено, а саме: з
відповідача стягнуто заборгованість з
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій, призначених за
списком № 2 за період з 01 липня 2014р. по 30
вересня 2014 р. в загальному розмірі 1 363
534,39 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
28 жовтня 2014 р. та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити у задоволені
позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: вимог Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", КАС України та не
відповідність висновків суду
обставинам справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку з чим, відповідно до ст.
197 КАС України, справа розглядається в
письмовому провадженні за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши наявні
в матеріалах справи докази, вважає, що
вимоги апеляційної скарги задоволенню
не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
Публічне акціонерне товариство
«Кременчуцький сталеливарний завод»
() є юридичною особою та
перебуває на обліку як платник
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в Управлінні Пенсійного
фонду України в м. Кременчуці з 13
березня 1991 р.

УПФУ в м. Кременчуці на адресу
відповідача у встановлений строк
направлялись розрахунки фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених застрахованим особам, які
працювали на підприємстві відповідача,
відповідно до пункту "б"-"з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", повідомлення із
визначенням суми фактичних витрат
(повідомлення № 12029/03-21 від 11 липня 2014
року, № 13782/03-21 від 12 серпня 2014 року, №
15968/03-21 від 11 вересня 2014 року). Вказані
повідомлення отримувались
відповідачем.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
згідно приписів чинного законодавства
та враховуючи встановлені обставини
справи відповідач зобов'язаний
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду 100 % суми фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах його працівникам.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09 липня 2003р. № 1058-ІV
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" діяв Закон
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" від 26
червня 1997р. № 400/97-ВР.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 статті 2
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" (в
редакції, яка діє з 28 квітня 2013р.) для
платників збору, визначених пунктами 1
та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які
є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Відповідно до абзацу 3 пункту 1 статті 4
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" від 26
червня 1997р. № 400/97-ВР встановлюються
ставки збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування в розмірі 100 % від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом 4 пункту 1 статті 2 цього Закону,
- фактичних витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій.

Згідно з пунктом 6.4 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 р. № 21-1 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 р. за № 64/8663 розмір
сум до відшкодування на поточний рік
визначається органами Пенсійного
фонду України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону (згідно з додатками 6 та
7), які надсилаються підприємствам до
20-го січня поточного року та протягом 10
днів з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Судом першої інстанції зроблено
правомірний висновок про фактичне
отримання відповідачем направлених
йому Управлінням Пенсійного фонду
України повідомлень про відшкодування
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій. Сума фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій за липень-вересень 2014 року
згідно розрахунків УПФУ в м. Кременчуці
відповідачем не заперечувалась і не
оспорювалась, розрахунки за вказаний
період ним не оскаржувалися.

Станом на 25 жовтня 2014 року відповідачем
фактичні витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених за
списком № 2 за період з 01 липня 2014р. по 30
вересня 2014 р. в розмірі 1 363 534,39 грн. не
сплачено, що підтверджується
відомостями картки особового рахунку
відповідача та детальним розрахунком
заборгованості.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод"
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 28.10.2014р. по
справі № 816/3989/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Русанова В.Б.