Справа № 809/3936/14
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"05" грудня 2014 р.
Справа № 809/3936/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря: Руміша В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Долинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України в Івано-Франківській
області до відділу державної
виконавчої служби Долинського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області про
визнання неправомірними дій та
скасування постанови від 14.11.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2014 року Долинська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України в
Івано-Франківській області (далі -
позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області (далі -
відповідач) про визнання
неправомірними дій старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області Свириди В.І.
щодо відмови у прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа за №2а-1701/11/0970 виданого 01.08.2011 року
та скасування постанови від 14.11.2014 року
ВП №45479842.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
державним виконавцем безпідставно, в
порушення вимог статей 17, 19, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
відмовлено у прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа за
№2а-1701/11/0970, виданого
Івано-Франківським окружним
адміністративним судом 01.08.2011 року.
Вважає дії державного виконавця
неправомірними, а постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
14.11.2014 року ВП №45479842 такою, що підлягає
скасуванню, оскільки остання, не
містить передбачених законом обставин,
які виключають можливість здійснення
виконавчого провадження.

Позивач в судове засідання не з'явився,
суду направив клопотання про розгляд
справи без участі представника
позивача та про підтримання позовних
вимог в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, суду направив заперечення
проти позову, яке мотивоване тим, що
оскаржувана постанова прийнята в
зв'язку з тим, що згідно норм статтей 41,
95 Податкового кодексу України
передбачено окремий порядок виконання
судових рішень про стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу.
При цьому, органи державної виконавчої
служби до цієї процедури не
залучаються, так як процедура
погашення податкового боргу є
самостійною процедурою, яка
регулюється Податковим кодексом
України, а не Законом України «Про
виконавче провадження». Тому, вважає,
що пред'явлений виконавчий документ
підлягає виконанню не органами ДВС, а
контролюючими органами в розумінні
Податкового кодексу України. Просив в
задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, дослідивши
докази, суд робить висновок, що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
таких мотивів.

23.06.2013 року постановою
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду за №2а-1701/11/0970
стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю «Новітні технології
Долинщини» в доход Державного бюджету
України заборгованість в сумі 71 384, 62
гривень з рахунків товариства з
обмеженою відповідальністю «Новітні
технології Долинщини» у банках,
обслуговуючих такого платника
податків. Вказана постанова набрала
законної сили 19.07.2011 року.

01.08.2011 року на виконання зазначеного
судового рішення у відповідності до
статті 258 Кодексу адміністративного
судочинства України
Івано-Франківським окружним
адміністративним судом видано
виконавчий лист за №2а-1701/11/0970, який
13.11.2014 року позивачем направлено до
відділу державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області.

14.11.2014 року старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Долинського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області Свиридою
Володимиром Ігоровичем винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) ВП №45479842.

Підставою для винесення оскаржуваної
постанови від 14.11.2014 року та відмови в
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа за №2а-1701/11/0970 від
01.08.2011 року слугували висновки
державного виконавця про відсутність
підстав для відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
зазначеного виконавчого документа,
оскільки статтями 95 - 99 Податкового
кодексу України передбачено окремий
порядок примусового виконання судових
рішень про стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу. При цьому
орган державної виконавчої служби до
цієї процедури не залучаються.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закону України «Про виконавче
провадження».

Виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення)
(частина 1 статті 1 Закону).

Відповідно частини 1, 2 статті 2 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу службу"
(далі - державні виконавці).

Згідно частини 1 статті 6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлені
обов'язки і права державних виконавців,
згідно частини 1, якої державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно частини 2 цієї статті
державний виконавець, серед іншого,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Згідно частини 1 статті 17 даного Закону
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

У відповідності до частини 2 статті 17
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, серед
іншого виконавчі листи, що видаються
судами, і накази господарських судів, у
тому числі на підставі рішень
третейського суду та рішень
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Статтею 18 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлені
вимоги до виконавчого документа.

Частиною 1 статті 25 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Пунктом 8 частини 1 стаття 26 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Як встановлено судом, державним
виконавцем відмовлено у прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листата за №2а-1701/11/0970 від 01.08.2011 року на
підставі пункту 8 частини 1 статті 26
Закону України «Про виконавче
провадження».

Наявністю інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження, як підстави
для відмови у відкритті виконавчого
провадження, державний виконавець
вважає положення норм статтей 95 - 99
Податкового кодексу України, якими
визначено особливий порядок стягнення
податкового боргу платників податків -
юридичної особи. В силу приписів статті
95 цього Кодексу органами, на які
покладено обов'язок щодо виконання
рішень суду про стягнення коштів з
платника податків у рахунок погашення
його податкового боргу, є контролюючі
органи, у даному випадку орган доходів
і зборів, яким є позивач. При цьому
органи державної виконавчої служби до
цієї процедури не залучаються.

Суд не може погодитись з таким
твердженням державного виконавця
враховуючи наступне.

Статтею 95 Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючий орган
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі (пункт
95.1).

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини (пункт 95.3).

Якщо достатні для погашення
податкового боргу кошти відсутні,
контролюючий орган відповідно до
абзацу 2 пункту 95.3 статті 95 Податкового
кодексу України звертається до суду з
позовом про надання дозволу на
погашення всієї суми податкового боргу
за рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі. Таке
погашення здійснюється на підставі
зазначеного рішення суду та прийнятого
на його підставі рішення органу
доходів і зборів шляхом продажу майна
платника податків на публічних торгах
та/або торгівельними організаціями у
порядку визначеному пунктами 95.7-95.21
статті 95 Податкового кодексу України.

З аналізу наведеної норми випливає, що
Податковим кодексом України
встановлено окремий порядок виконання
судових рішень про стягнення коштів з
платника податків у рахунок погашення
податкового боргу. Органами стягнення
за такими рішеннями, які здійснюють за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків, є
контролюючі органи в розумінні
Податкового кодексу України, до яких
належить і Долинська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України в
Івано-Франківській області.

Проте, вказані положення Податкового
кодексу України не виключають
можливості примусового виконання
державною виконавчою службою
виконавчого листа, виданого за судовим
рішенням, яке набрало законної сили, у
порядку, визначеному Законом України
"Про виконавче провадження", який є
спеціальним законом, що визначає умови
і порядок виконання рішень судів, що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

При цьому, суд зазначає, що частиною 1
статті 258 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що за
кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, чи
прокурора, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, видається один
виконавчий лист. Згідно частини 2 цієї
статті виконавчий лист видається судом
першої інстанції.

За таких обставин, суд вважає що
старшим державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області Свиридою
Володимиром Ігоровичем в порушення
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» безпідставно відмовлено
у прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа від 01.08.2011 року за
№2а-1701/11/0970, визначених пунктом 8
частини 1 статті 26 Закону України «Про
виконавче провадження».

Як наслідок, постанова про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 14.11.2014 року є
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню, а позовні вимоги у цій
частині - до задоволення.

Позовні вимоги в частині визнання
неправомірними дій старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області Свириди В.І.
щодо відмови у прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа за №2а-1701/11/0970 виданого 01.08.2011
року, не підлягає до задоволення,
оскільки, винесення оскаржуваної є
наслідком таких дій та охоплюється
визначенням її протиправності. Як
наслідок, суд робить висновок, що в цій
частині, заявлений адміністративний
позов не підлягає до задоволення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
даний адміністративний позов підлягає
до задоволення частково.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та
скасувати постанову старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області Свириди В.І.
від 14.11.2014 року ВП №45479842 про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) з примусового
виконання виконавчого листа від 01.08.2011
року за № 2а-1701/11/0970.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя:
Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному
обсязі 10.12.2014 року.