Справа № 320/11404/14-а
Суддя: Зимогляд В. В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 10.12.2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„10" грудня 2014 року. Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізь кої області
у складі:

головуючого судді - Зимогляд В.В.,

при секретарі - Галикіній Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки
начальника Запорізької митниці
Міндоходів Мужева Олексія
Олександровича про скасування
постанови в справі про порушення
митних правил,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить скасувати як незаконну
постанову № 0177/11200/14, винесену
виконуючим обов'язки начальника
Запорізької митниці Міндоходів
Мужевим О.О. 26 серпня 2014 року по справі
про адміністративне правопорушення,
якою на позивача накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу розміром 8500 грн. за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.469 Митного кодексу
України.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що відповідно до ст.ст.5, 7
Додатку С Конвенції про тимчасове
ввезення, ратифікованої Україною
відповідно до положень Закону України
«Про приєднання України до Конвенції
про тимчасове ввезення» № 1661-IV від 24
березня 2004 року для того, щоб можна було
скористатись правами на пільги, що
надаються цим Додатком, транспортні
засоби комерційного використання
повинні бути зареєстрованими на
території, яка не є територією
тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка
зареєстрована або постійно проживає за
межами території тимчасового ввезення,
і ввозитись та використовуватись
особами, які здійснюють свою
діяльність з такої території;
транспортні засоби приватного
використання повинні бути
зареєстрованими на території, яка не
є територією тимчасового ввезення, на
ім'я особи, яка зареєстрована або
постійно проживає за межами території
тимчасового ввезення, і ввозитись та
використовуватись особами, які
постійно проживають на такій
території. Незважаючи на положення
статті 5 цього Додатка: транспортні
засоби комерційного використання
можуть використовуватись третіми
особами, які мають належний дозвіл
користувача права на тимчасове
ввезення і які здійснюють свою
діяльність на користь останнього,
навіть якщо вони зареєстровані або
постійно проживають на території
тимчасового ввезення; транспортні
засоби приватного використання
можуть використовуватись третіми
особами, які мають належний дозвіл
користувача права на тимчасове
ввезення. Кожна Договірна Сторона може
дозволити таке використання особою,
яка постійно проживає на її території,
зокрема якщо вона використовує його
від імені і згідно з інструкціями
користувача права на тимчасове
ввезення. Відповідно до ч.3 ст.1 МК
України якщо міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України,
встановлено інші правила, ніж ті, що
передбачені цим Кодексом та іншими
законами України, застосовуються
правила міжнародного договору України.
Відповідно до ч.1 ст.105 МК України у
митний режим тимчасового ввезення з
умовним повним звільненням від
оподаткування митними платежами
поміщуються виключно товари,
транспортні засоби комерційного
призначення, зазначені у статті 189
цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, D до
Конвенції про тимчасове ввезення (м.
Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених
цими Додатками, а також повітряні
судна, які ввозяться на митну територію
України українськими авіакомпаніями
за договорами оперативного лізингу.
Відповідно до ч.1 ст.108 МК України строк
тимчасового ввезення товарів
встановлюється органом доходів і
зборів у кожному конкретному випадку,
але не повинен перевищувати трьох
років з дати поміщення товарів у митний
режим тимчасового ввезення. З приводу
строку перебування автомобіля на
митній території України відповідач до
позивача жодних претензій не мав, що
беззаперечно свідчить про перебування
автомобіля в митному режимі
тимчасового ввезення. Відповідно до
ст.458 МК України порушення митних
правил є адміністративним
правопорушенням, яке являє собою
протиправні, винні (умисні або з
необережності) дії чи бездіяльність, що
посягають на встановлений цим Кодексом
та іншими актами законодавства України
порядок переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, пред'явлення їх митним органам
для проведення митного контролю та
митного оформлення, а також здійснення
операцій з товарами, що перебувають під
митним контролем або контроль за якими
покладено на митні органи цим Кодексом
чи іншими законами України, і за які цим
Кодексом передбачена адміністративна
відповідальність. Постанова про
порушення митних правил має містити,
зокрема, дані про місце, час вчинення,
вид та характер порушення митних
правил; посилання на статтю Кодексу, що
передбачає адміністративну
відповідальність за таке порушення;
інші необхідні відомості. В
оскаржуваній постанові зазначено, що
автомобіль був ввезений на митну
територію України громадянином ОСОБА_4
і в подальшому переданий позивачу в
користування, а позивач користувався
даним автомобілем на території України
на власний розсуд, у зв'язку з чим в діях
позивача вбачаються ознаки порушення
митних правил, передбачених ч. 2 ст. 469
Митного кодексу України, а саме
користування та розпорядження
товарами без дозволу митного органу.
Однак в порушення норм ст. 494 МК України
так і не зазначено суті правопорушення
за визначенням ч. 2 ст. 469 МК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 469 Митного кодексу
України зміна стану товарів, митне
оформлення яких не закінчено, або
товарів, що перебувають на тимчасовому
зберiганнi під митним контролем на
складі тимчасового зберігання, на
складі органiзацiї - отримувача
гуманітарної допомоги або на митному
складі, користування та розпорядження
ними без дозволу митного органу, а так
само невжиття передбачених частиною
четвертою статті 204 цього Кодексу
заходів щодо товарів, строк
тимчасового зберігання яких під митним
контролем на складі тимчасового
зберігання, на складі органiзацiї -
отримувача гуманітарної допомоги або
на митному складі закінчився. У
відповідності до положень ч.ч. 4, 5 ст. 255
МКУ - митне оформлення вважається
завершеним після виконання всіх митних
формальностей, визначених цим Кодексом
відповідно до заявленого митного
режиму, що засвідчується митним
органом шляхом проставлення
відповідних митних забезпечень (у тому
числі за допомогою інформаційних
технологій), інших відміток на митній
декларації або документі, який
відповідно до законодавства її
замінює, а також на товаросупровідних
та товарно-транспортних документах у
разі їх подання на паперовому носії.
При виявленні порушення митних правил
митний орган здійснює випуск товарів
до завершення розгляду справи про таке
порушення за умови, що:1) такі товари не
підлягають конфіскації і не будуть
потрібні надалі у процесі провадження
у справі як докази; 2) декларант сплачує
всі митні платежі або забезпечує їх
сплату відповідно до розділу Х цього
Кодексу. Частиною 4 ст. 262 МКУ
встановлено - порожні транспортні
засоби і транспортні засоби, що
перевозять пасажирів, декларуються в
місці перетину митного кордону
України. Згідно вимог ст. 222 МКУ -
порожні автотранспортні засоби
комерційного призначення та
автотранспортні засоби, які перевозять
пасажирів через митний кордон України,
декларуються шляхом подання
національних реєстраційних
документів. Відповідно до норм Додатку
"С" Конвенції про тимчасове ввезення (м.
Стамбул, 1990 рік), до якої Україна
приєдналась з 24.03.2004 (Закон України №
1661-ІV) Україна дозволяє тимчасове
ввезення транспортних засобів на митну
територію України без вимагання
митного документа або гарантії, з
умовним звільненням від ввізного мита
і податків та без застосування ввізних
обмежень чи заборон економічного
характеру. Зазначені права на пільги
надаються цією Конвенцією, якщо
транспортні засоби зареєстровані на
території, яка не є територією
тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка
зареєстрована або постійно проживає за
межами території тимчасового ввезення,
і будуть ввозитись та
використовуватись даними особами.
Також дозволяється ввозити та
використовувати зазначені транспортні
засоби третіми особами, яким не
належать (на яких не зареєстровані)
транспортні засоби. Відповідно до
статті 2 Додатку С Користуються правом
на тимчасове ввезення відповідно до
статті 2 цієї Конвенції транспортні
засоби комерційного чи приватного
використання". Комерційне використання
- це платне перевезення осіб або
промислове чи комерційне платне або
безоплатне перевезення вантажів;
приватне використання - перевезення
особою виключно для особистих потреб,
за винятком будь-якого комерційного
використання. За ч.2 ст.469 МК України
об'єктом правопорушення є
правовідносини, що регулюють порядок
митного оформлення товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, встановлений МК. Об'єктивну
сторону складає правопорушення, яке
полягає у вчиненні особою дії,
пов'язаної зі зміною стану товарів,
митне оформлення яких не закінчено, або
товарів, що перебувають на тимчасовому
зберіганні під митним контролем на
складі тимчасового зберігання,
користування та розпорядження ними без
дозволу митних органів. Транспортний
засіб не перебував на тимчасовому
зберіганні під митним контролем на
складі тимчасового зберігання та
митне оформлення автомобіля було
закінчено на день складання протоколу
про порушенням митних правил.
Законодавством встановлено, що
адміністративні стягнення за
порушення митних правил не може бути
застосовано інакше, як на підставі та в
порядку, що встановлені цим Кодексом та
іншими законами України. Дана норма
кореспондується із нормами ст. 62
Конституції відповідно до ч. 3 якої
обвинувачення не може ґрунтуватись на
доказах, одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
користь позивача. Крім того, позивач (як
зазначено в самій постанові) не ввозив
автомобіль на митну територію України
і не є особою, відповідальною за
дотримання митного режиму. Відповідно
до ст.ст.105, 469 Митного кодексу України
суб'єктом, тобто особою, яка може бути
притягнута до відповідальності за ч.2
ст.469 Митного кодексу України є особа
(громадянин - нерезидент), яка тимчасово
ввезла на митну територію України
транспортний засіб і порушила митні
правила шляхом передачі його в
користування іншій особі. А в даному
випадку за оскаржуваною постановою
притягнута інша особа - позивач, який не
ввозив даний автомобіль на митну
територію України і не є особою, на яку
покладається дотримання вимог Митного
кодексу України, тобто він не є
суб'єктом даного правопорушення. З
огляду на це у листі Державної митної
служби України від 03 вересня 2012 року №
20/2-11/09804 - ЕП було роз'яснено, що особа,
яка керує транспортним засобом, що був
тимчасово ввезений на митну територію
України, з дозволу власника
транспортного засобу може відповідати
тільки за ч.1 ст.126 КУпАП, якщо буде
керувати транспортом без відповідних
документів на право керуванням
(посвідчення водія і реєстраційних
документів на цей транспортний засіб).
Відповідно до п.23 ч.1 ст.4 МК України
митне оформлення - виконання митних
формальностей, необхідних для випуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення. Відповідно
до п.5 ч.1 ст.4 МК України випуск товарів -
надання органом доходів і зборів права
на користування та/або розпорядження
товарами, щодо яких здійснюється митне
оформлення, відповідно до заявленої
мети. Відповідно до ч.1 ст.255 МК України
митне оформлення завершується
протягом чотирьох робочих годин з
моменту пред'явлення органу доходів і
зборів товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
підлягають митному оформленню (якщо
згідно з цим Кодексом товари,
транспортні засоби комерційного
призначення підлягають пред'явленню),
подання митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює, та всіх
необхідних документів і відомостей,
передбачених статтями 257 і 335 цього
Кодексу. Відповідно до ч.5 ст.255 МК
України митне оформлення вважається
завершеним після виконання всіх митних
формальностей, визначених цим Кодексом
відповідно до заявленого митного
режиму, що засвідчується органом
доходів і зборів шляхом проставлення
відповідних митних забезпечень (у тому
числі за допомогою інформаційних
технологій), інших відміток на митній
декларації або документі, який
відповідно до законодавства її
замінює, а також на товаросупровідних
та товарно-транспортних документах у
разі їх подання на паперовому носії.
Таким чином, сам факт випуску
транспортного засобу у заявлений
митний режим на митну територію
України є беззаперечним доказом
завершення митного оформлення, тобто
завершення виконання всіх митних
формальностей відповідно до
заявленого митного режиму (заявленої
мети, якою є користування транспортним
засобом в митному режимі тимчасове
ввезення протягом встановленого
річного строку). Виходячи з
викладеного, позивач вважає, що не
порушував вимоги Митного
законодавства чи Правил дорожнього
руху та відносно нього постанова у
справі про адміністративне
правопорушення складена незаконно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, надавши суду клопотання про
розгляд справи за його відсутності.

Відповідач Мужев О.О. в судове
засідання не з'явився, надав до суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності та заперечення проти
адміністративного позову, в яких
зазначив, що постанова № 0177/11200/14
винесена ним 26 серпня 2014 року у повній
відповідності до вимог чинного
законодавства і є законною. Просить в
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заявлені позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
постанова про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
була винесена відповідачем 26 серпня 2014
року, а позивач дізнався про наявність
постанови лише з листа ВДВС
Мелітопольського МРУЮ в Запорізькій
області. Позивач звернувся до суду з
позовом 04 листопада 2014 року. Суд
оглянувши оскаржену постанову,
встановив, що її копію ОСОБА_1 не
надавалася, даних про отримання її
позивачем не зазначено. За таких
обставин суд вважає, що причина
пропуску позивачем строку для
звернення до суду є поважною, а тому
строк для оскарження постанови 0177/11200/14
від 26 серпня 2014 року підлягає
поновленню.

Судом встановлено, що згідно з
постановою № 0177/11200/14 від 26.08.2014 року,
винесеною відповідачем, позивача
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил за ч.2 ст.469 Митного кодексу
України та на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 8500 гривень у зв'язку з
тим, що 10 липня 2014 року співробітниками
ДАІ в м. Мелітополь було зупинено
легковий автомобіль «BMW 318», кузов №
НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2
(Республіка Польща) під керуванням
позивача ОСОБА_1 Зазначений
транспортний засіб було ввезено на
митну територію України та він
(транспортний засіб) знаходиться під
митним контролем, та який відповідно до
ч.4 ст.380 МК України не може бути
переданий у володіння, користування чи
розпорядження іншим особам. За
результатами митної перевірки
встановлено, що транспортний засіб
ввезений на митну територію України
громадянином ОСОБА_4 і може
використовуватись на митній території
України тільки цією особою.

Відповідно до ч.1 ст.1 Митного кодексу
України законодавство України з питань
державної митної справи складається з
Конституції України, цього Кодексу,
інших законів України, що регулюють
питання, зазначені у статті 7 цього
Кодексу, з міжнародних договорів
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
з нормативно-правових актів, виданих на
основі та на виконання цього Кодексу та
інших законодавчих актів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 7 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачено, що ніхто не може бути
підданий заходу впливу в зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом. Провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності.

Законом України № 1661-IV від 24.03.2004 року
«Про приєднання України до Конвенції
про тимчасове ввезення» визначено, що
Україна приєдналася до Конвенції про
тимчасове ввезення та Додатків A, B.1-B.9, C,
D та E до неї, прийнятих 26 червня 1990 року
у м. Стамбулі.

Відповідно до ч.3 ст.1 Митного кодексу
України якщо міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України,
встановлено інші правила, ніж ті, що
передбачені цим Кодексом та іншими
законами України, застосовуються
правила міжнародного договору України.

Відповідно до ст.ст.5, 7 Додатку С
Конвенції про тимчасове ввезення для
того, щоб можна було скористатись
правами на пільги, що надаються цим
Додатком, транспортні засоби
комерційного використання повинні
бути зареєстрованими на території, яка
не є територією тимчасового ввезення,
на ім'я особи, яка зареєстрована або
постійно проживає за межами території
тимчасового ввезення, і ввозитись та
використовуватись особами, які
здійснюють свою діяльність з такої
території; транспортні засоби
приватного використання повинні бути
зареєстрованими на території, яка не
є територією тимчасового ввезення, на
ім'я особи, яка зареєстрована або
постійно проживає за межами території
тимчасового ввезення, і ввозитись та
використовуватись особами, які
постійно проживають на такій
території. Незважаючи на положення
статті 5 цього Додатка: транспортні
засоби комерційного використання
можуть використовуватись третіми
особами, які мають належний дозвіл
користувача права на тимчасове
ввезення і які здійснюють свою
діяльність на користь останнього,
навіть якщо вони зареєстровані або
постійно проживають на території
тимчасового ввезення; транспортні
засоби приватного використання
можуть використовуватись третіми
особами, які мають належний дозвіл
користувача права на тимчасове
ввезення.

З огляду на вказані вище норми
законодавства, що регулює питання
державної митної справи, незалежно від
призначення транспортного засобу
(комерційне чи приватне використання),
зареєстрованого поза межами України та
ввезеного на митну територію України
громадянином-нерезидентом,
використання такого транспортного
засобу можливе громадянами України за
умови наявності належного дозволу
користувача права на тимчасове
ввезення, тобто
громадянина-нерезидента, який ввіз
транспортний засіб на митну територію
України.

Аналогічний висновок зроблений
Державною митною службою України у
листі від 03 вересня 2012 року № 20/2-11/09804 -
ЕП, яким Державна митна служба України
надала офіційні роз'яснення про те, що
особа, яка керує транспортним засобом,
що був тимчасово ввезений на митну
територію України, з дозволу власника
транспортного засобу може відповідати
тільки за ч.1 ст.126 КУпАП, якщо буде
керувати транспортом без відповідних
документів на право керуванням
(посвідчення водія і реєстраційних
документів на цей транспортний засіб).

Оскаржувана постанова № 0177/11200/14 від
26.08.2014 року про порушення митних правил
не містить жодних даних про
відсутність у позивача на момент
проведення спільних спеціальних
заходів посвідчення водія відповідної
категорії чи реєстраційних документів
на транспортний засіб, яким він
керував.

Таким чином, суд дійшов висновку про те,
що позивач за наявності посвідчення
водія відповідної категорії та
реєстраційних документів на
транспортний засіб, мав право керувати
автомобілем «BMW 318», кузов № НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, на
території України. При цьому, жодних
порушень законодавства в його діях не
вбачається.

Судом встановлено, позивач
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст.469 Митного
кодексу України, що передбачає
відповідальність виключно за зміну
стану товарів, митне оформлення яких не
закінчено, або товарів, що перебувають
на тимчасовому зберіганні під митним
контролем на складі тимчасового
зберігання, користування та
розпорядження ними без дозволу митних
органів.

Відповідно до п.23 ч.1 ст.4 Митного
кодексу України митне оформлення -
виконання митних формальностей,
необхідних для випуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Митного кодексу
України випуск товарів - надання
органом доходів і зборів права на
користування та/або розпорядження
товарами, щодо яких здійснюється митне
оформлення, відповідно до заявленої
мети.

Відповідно до ч.1 ст.255 Митного кодексу
України митне оформлення завершується
протягом чотирьох робочих годин з
моменту пред'явлення органу доходів і
зборів товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
підлягають митному оформленню (якщо
згідно з цим Кодексом товари,
транспортні засоби комерційного
призначення підлягають пред'явленню),
подання митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює, та всіх
необхідних документів і відомостей,
передбачених статтями 257 і 335 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.255 МК України митне
оформлення вважається завершеним
після виконання всіх митних
формальностей, визначених цим Кодексом
відповідно до заявленого митного
режиму, що засвідчується органом
доходів і зборів шляхом проставлення
відповідних митних забезпечень (у тому
числі за допомогою інформаційних
технологій), інших відміток на митній
декларації або документі, який
відповідно до законодавства її
замінює, а також на товаросупровідних
та товарно-транспортних документах у
разі їх подання на паперовому носії.

Таким чином, митному оформленню
підлягають тільки транспортні засоби
комерційного призначення. Таке митне
оформлення здійснюється протягом не
більш ніж чотирьох годин з моменту
пред'явлення транспортного засобу
митним органам. Транспортні засоби
приватного використання митному
оформленню не підлягають. Таким чином,
сам факт випуску транспортного засобу
у заявлений митний режим на митну
територію України беззаперечно
свідчить про завершення митного
оформлення, тобто завершення виконання
всіх митних формальностей відповідно
до заявленого митного режиму
(заявленої мети). Зазначені обставини
підтверджуються обліком транспортних
засобів в пунктах пропуску для
автомобільного сполучення, наданими до
суду відповідачем, відповідно якого
автомобіль «BMW 318», кузов № НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, ввезений
на митну територію України
громадянином ОСОБА_4 05.10.2012, тобто більш
ніж за чотири години до 26 серпня 2014
року.

Матеріали справи також не містять
даних про те, що автомобіль «BMW 318»,
кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер
НОМЕР_2, після ввезення на митну
територію України поміщувався на
тимчасове зберігання на склад
тимчасового зберігання.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про те, що автомобіль «BMW 318»,
кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер
НОМЕР_2 не є об'єктом адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.469
Митного кодексу України, оскільки його
митне оформлення закінчене і цей
автомобіль не поміщувався та не
перебуває на тимчасовому зберіганні
під митним контролем на складі
тимчасового зберігання.

Також судом встановлено, що відповідно
до наданих відповідачем документів
автомобіль «BMW 318», кузов № НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, був
ввезений на митну територію України
громадянином Білорусії ОСОБА_4 05.10.2012
року і саме ця особа є відповідальною
за дотримання умов митного режиму, в
який поміщений автомобіль. Позивач (як
це зазначено в самій оскаржуваній
постанові) не ввозив автомобіль на
митну територію України і не є особою,
відповідальною за дотримання митного
режиму.

Відповідно до ст.ст.105, 469 Митного
кодексу України суб'єктом, тобто
особою, яка може бути притягнута до
відповідальності за ч.2 ст.469 Митного
кодексу України є особа (громадянин -
нерезидент), яка тимчасово ввезла на
митну територію України транспортний
засіб і порушила митні правила шляхом
передачі його в користування іншій
особі. За оскаржуваною постановою
притягнута інша особа - позивач, який не
ввозив даний автомобіль на митну
територію України і не є особою, на яку
покладається дотримання вимог Митного
кодексу України, тобто він не є
суб'єктом даного правопорушення.

Згідно ст. 171-2 КАС України,
адміністративна справа з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності вирішується
місцевими загальними судами як
адміністративними судами протягом
п'яти днів з дня відкриття провадження
у справі. У виняткових випадках з
урахуванням особливостей розгляду
справи суд ухвалою може продовжити
розгляд справи, але не більш як на п'ять
днів. Рішення місцевого загального
суду як адміністративного суду у
справах з приводу рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо притягнення до
адміністративної відповідальності є
остаточним і оскарженню не підлягає.

Крім того, оскаржувана постанова
винесена за відсутності позивача, про
що свідчить відсутність підпису у
постанові, та відмітки про її отримання
ОСОБА_1

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку, що постанова № 0183/11200/13 від
03.09.2013 р. винесена відповідачем з
порушенням вимог діючого
законодавства та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 8-12, 17, 69-71, 158, 160-163,167, 171-2,
186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
виконуючого обов'язки начальника
Запорізької митниці Міндоходів Мужева
Олексія Олександровича про скасування
постанови в справі про порушення
митних правил - задовольнити.

Постанову № 0177/11200/14 в справі про
адміністративне правопорушення від 26
серпня 2014 р. про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 8500 гривень за вчинення
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.469
Митного кодексу України - скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя
В.В.Зимогляд