Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/88934/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області про визнання бездіяльності
неправомірною та стягнення
недоплаченої одноразової компенсації,
щорічної допомоги на оздоровлення,
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня, за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради Донецької області на
рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 29 листопада 2010 року та постанову
Апеляційного суду Донецької області
від 14 жовтня 2011 року,-

встановив:

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з
позовом у порядку цивільного
судочинства до Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області про визнання протиправними дій
та стягнення з відповідача на його
користь недоотримані суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік у
розмірі 3536 гривень і одноразової
компенсації при встановленні
інвалідності у розмірі 26520 гривень,
передбачених статтею 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон №
796-ХІІ), а також щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня у розмірі 4502
гривень у відповідності до статті 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII
(далі - Закон № 3551-XII), за 2010 рік.

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 29 листопада 2010 року позов
задоволено частково. Визнано дії
Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради Донецької області щодо
виплати щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня за 2010 рік у розмірі
меншому, ніж передбачено статтею 13
Закону № 3551-XII, та щодо виплати
одноразової компенсації у розмірі
меншому, ніж передбачено статтею 48
Закону № 796-ХІІ, неправомірними.
Зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити ОСОБА_4 щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня за 2010 рік у
розмірі, передбаченому статтею 13
Закону № 3551-XII, із розрахунку семи
мінімальних пенсій за віком, розмір
якої визначається на рівні
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, з урахуванням
фактично виплачених сум; нарахувати та
виплатити позивачеві одноразову
компенсацію у розмірі, передбаченому
статтею 48 Закону № 796-ХІІ, з розрахунку
30 мінімальних заробітних плат на
момент виплати з урахуванням фактично
виплачених сум. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного
суду Донецької області від 14 жовтня 2011
року рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 29 листопада 2010 року в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання здійснити нарахування і
виплату одноразової компенсації при
встановленні групи інвалідності
скасовано, в задоволенні позовних
вимог відмовлено. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 29 листопада 2010
року та постанову Апеляційного суду
Донецької області від 14 жовтня 2011 року
і ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до частини 1
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
касаційної скарги.

Оскільки рішення судів попередніх
інстанцій оскаржуються відповідачем у
частині задоволення позовних вимог
відповідно до статті 13 Закону № 3551-XII, в
іншій частині рішення судів сторонами
не оскаржуються, колегія суддів
перевіряє законність та
обґрунтованість судових рішень лише в
частині задоволення позову, що
стосується виплат до 5 травня,
передбачених статтею 13 Закону № 3551-XII.

Частиною 1 статті 8
Конституції України передбачено, що в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних не допускається звуження змісту
та обсягу існуючих прав і свобод
(частина 3 статті 22 Конституції
України).

Згідно зі статтею 4 Закону №
3551-XII ветеранами війни є особи, які
брали участь у захисті Батьківщини чи в
бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники
війни.

Відповідно до частини 3
статті 2 зазначеного Закону нормативні
акти органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги ветеранів
війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4 є
ветераном війни - інвалідом війни ІІІ
групи і має відповідний статус,
визначений Законом № 3551-XII. Позивачеві
разова грошова допомога до 5 травня за
2010 рік була виплачена у розмірі 420
гривень згідно постанови Кабінету
Міністрів України «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2010
році відповідно до Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 7
квітня 2010 року № 299.

У 2010 році правовідносини
щодо виплати позивачеві грошової
допомоги за 2010 рік, а також розмір цієї
виплати регулювалися Законом № 3551-XII.

Частиною 5 статті 13 Закону №
3551-XII було передбачено, що щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам I групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком.

Натомість Кабінет Міністрів
України у постанові «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2010 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» від 7 квітня 2010 року № 299
установив, що у 2010 році виплата разової
грошової допомоги, передбаченої
Законами України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань», зокрема, інвалідам
війни ІІІ групи, здійснюється у розмірі
420 гривень (пункт 1 постанови № 299), тобто
у розмірі меншому, ніж це було
передбачено частиною 5 статті 13 Закону
№ 3551-XII.

Водночас редакція частини 5
статті 13 Закону № 3551-XII, якою розмір
грошової допомоги для інвалідів війни
ІІІ групи визначено у розмірі семи
мінімальних пенсій за віком, на час
виникнення спірних відносин була
чинною та іншими законодавчими актами,
в тому числі Законом України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» від
27 квітня 2010 року № 2154-VI не
призупинялась і зміни до неї не
вносились.

При цьому виходячи зі змісту
закріплених у статті 46 Конституції
України соціальних гарантій розмір
мінімальної пенсії за віком в
розумінні статті 13 Закону
№ 3551-XII, як база для розрахунку
допомоги, в будь-якому разі не може бути
меншим, ніж розмір прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

За таких обставин колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновками
судів попередніх інстанції, що
правовідносини щодо виплати грошової
допомоги ветеранам війни у 2010 році
регулюються положеннями Закону № 3551-XII
і відповідач неправомірно виплатив
позивачеві грошову допомогу до 5 травня
за 2010 рік у розмірі 420 гривень,
встановленому підзаконним нормативним
актом - постановою Кабінету Міністрів
України «Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2010 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 7
квітня 2010 року № 299, який суперечить
Закону № 3551-XII.

Доводи, викладені в
касаційній скарзі, не спростовують
висновків судів та встановлених
обставин справи.

У відповідності до статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення судом норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223,
224, 230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області - залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Донецької
області від 14 жовтня 2011 року та рішення
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 29 листопада 2010
року в нескасованій частині у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області про визнання бездіяльності
неправомірною та стягнення
недоплаченої одноразової компенсації,
щорічної допомоги на оздоровлення,
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ( )
Штульман І.В.

Судді: )
Заїка М.М.

)
Стародуб О.П.