Справа № 274/5856/14-а
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"10" грудня 2014 р.
Справа № 274/5856/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Євпак В.В.

суддів:
Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю представника позивача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4,
Управління Пенсійного фонду України в
м.Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області на постанову
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від "29" жовтня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області про визнання
бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2014 року ОСОБА_4, через
представника, звернулась до
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області, в якому просила
визнати протиправною бездіяльність
відповідача в призначенні їй пенсій за
віком, зобов'язати відповідача
призначити, виплачувати та індексувати
їй пенсію за віком та інші пенсійні
надбавки відповідно до пенсійного
законодавства з 16 квітня 2014 року,
заявлено вимогу про встановлення та
виплату підвищення до пенсії в розмірі
25% від розміру пенсії за 5 років більш
пізнього виходу на пенсію, починаючи з
16 квітня 2014 року.

Постановою Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 29 жовтня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано відмову управління Пенсійного
фонду України в м. Бердичеві та
Бердичівському районі щодо розгляду
заяви ОСОБА_4 про призначення пенсії
незаконною.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м.Бердичеві та
Бердичівському районі Житомирської
області розглянути заяву ОСОБА_4 щодо
призначення пенсії за віком у
відповідності до вимог Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затверджений Постановою
правління Пенсійного фонду України 25
листопада 2005 року № 22-1.

В решті вимог відмовлено за
безпідставністю.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою відповідач - Управлінні
Пенсійного фонду України в м.Бердичеві
та Бердичівському районі Житомирської
області подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову суду та
ухвалити нове рішення яким у
задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Позивач також подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та ухвалити
нове судове рішення про задоволення
позову повністю.

Розглянувши справу та судове рішення в
межах, визначених ст. 195 КАС України,
заслухавши пояснення представника
позивача, колегія суддів приходить до
висновку, що скарги задоволенню не
підлягають.

Судом встановлено, що 29 вересня 2014 року
позивач, через представника,
звернулась до Управління Пенсійного
фонду України в м.Бердичеві та
Бердичівському районі Житомирської
області із заявою про призначення їй
пенсії за віком.

Листом від 13 жовтня 2014 року Управління
Пенсійного фонду України в м. Бердичеві
та Бердичівському районі Житомирської
області повідомило позивачку про
неможливість призначення та виплати їй
пенсії у зв'язку з відсутністю
міжнародного договору, укладеного між
України і Ізраїлем, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, а також, через те, що
документи про стаж, вік та заробітну
плату подається тільки в оригіналах. У
разі, якщо підтвердженням страхового
стажу є трудова книжка, подається копія
з неї засвідчена адміністрацією
підприємства, установи, організації за
місцем останньої роботи або органом, що
призначає пенсію. Посвідка на постійне
чи тимчасове проживання на території
України відсутня (а.с.32-34).

Позивач, вважаючи дії відповідача по
відмові в призначенні та виплаті їй
пенсії неправомірними, звернулася до
суду.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги, прийшов
до висновку про безпідставність
відмови відповідача у реалізації
конституційного права позивача на
пенсійне забезпечення та призначенні
їй пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком з огляду на наступне.

Спірні правовідносини щодо
правомірності призначення пенсії
громадянину, який проживає за кордоном,
регулюються Конституцією України,
Кодексом адміністративного
судочинства України та Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (далі Закон №1058),
Порядком подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005р. № 22-1, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005р.
за № 1566/11846 ( далі -Порядок).

Право на соціальний захист громадян
України закріплено статтею 46
Конституції України та конкретизоване
у Законі України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Так, статтею 46 Конституції України
закріплено право громадян на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених Законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення, створення
мережі державних, комунальних,
приватних закладів за догляду за
непрацездатними.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом. Іноземні
громадяни та особи без громадянства,
які проживають в Україні, мають право
на пенсію на рівні з громадянами
України на умовах, передбачених
законодавством або міжнародними
угодами.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" право на отримання пенсій
та соціальних послуг із солідарної
системи мають: громадяни України, які
застраховані згідно із цим Законом та
досягли встановленого цим Законом
пенсійного віку чи визнані інвалідами
в установленому законодавством
порядку і мають необхідний для
призначення відповідного виду пенсії
страховий стаж.

Заява про призначення (перерахунок)
пенсії та необхідні документи
подаються до територіального органу
Пенсійного фонду або до уповноваженого
ним органу чи уповноваженій особі, як
це встановлено ст.44 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", особисто або через
представника, який діє на підставі
виданої йому довіреності, посвідченої
нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", заява про призначення
пенсії непрацюючим громадянам і членам
їх сімей подається заявником особисто
або через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально,
безпосередньо до органу, що призначає
пенсію, за місцем, проживання
(реєстрації), або законним
представником відповідно до
законодавства за місцем проживання
(реєстрації) заявника.

Згідно п.16 Порядку особа, яка
звертається за пенсією (незалежно від
виду пенсі), повинна пред'явити паспорт
(або інший документ, що засвідчує цю
особу), місце її проживання (реєстрації)
та вік.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про
громадянство України" документами, що
підтверджують громадянство України є:
паспорт громадянина України, свідоцтво
про належність до громадянства
України, паспорт громадянина України
для виїзду за кордон, тимчасове
посвідчення громадянина України,
проїзний документ дитини,
дипломатичний паспорт, службовий
паспорт, посвідчення особи моряка,
посвідчення члена екіпажу, посвідчення
особи на повернення в Україну.

Як встановлено ч.2 ст.2 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні",
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не може бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставами для їх
обмеження.

Крім того, відповідно до ст.2 Закону
України "Про громадянство України" якщо
громадянин України набув громадянство
(підданство) іншої держави або держав,
то у правових відносинах з Україною він
визнається лише громадянином України.
Як встановлено ст.24 Конституції
України, громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками. Право громадянина на
призначення йому пенсії не може
пов'язуватися з такою умовою, як
постійне проживання в Україні, в
поданій заяві позивач просила
призначити їй пенсію за віком,
невідповідність документів та про
відсутність угоди з питань пенсійного
забезпечення не може бути умовою для
відмови в призначенні пенсії чи
розгляду заяви взагалі.

Як встановлено судом, позивач
народилась та проживала на території
Україні з 1949 року по 1997 рік.

Судом встановлено, що позивач з 19
квітня 1997 року і на момент звернення до
відповідача із заявою про призначення
пенсії проживає в іншій державі -
Ізраїль, але є громадянкою України, що
підтверджується наданою суду копією
закордонного паспорту громадянина
України (а.с.10).

Відсутність відомостей про
продовження терміну дії паспорту не
свідчить про втрату позивачем
громадянства України .

Встановлено також, що позивач
проживаючи на території України в м.
Бердичеві, працювала на заводі
"Прогрес" в м.Бердичеві , що
підтверджується копією трудової
книжки (а.с.21), має відповідний
страховий стаж, а відтак відповідно до
ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" має право на призначення
пенсії за віком.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку, що відсутність на даний час
механізму виплати пенсій громадянам,
які проживають у країнах, з якими не
укладено міжнародних договорів щодо
пенсійного забезпечення, не може бути
підставою для позбавлення позивача як
громадянина України гарантованого
йому державою права на отримання
пенсії у старості. Таким чином відмова
відповідача в прийнятті до розгляду
документів для призначення позивачу
пенсії за віком з підстави відсутності
в нього зареєстрованого місця
проживання в Україні є неправомірною.

Оскільки за поданою представником
позивача заявою про призначення пенсії
відповідач відповідного рішення по
суті не приймав, то суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про зобов"язання УПФУ в
м.Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області розглянути цю
заяву згідно з вимогами чинного
законодавства України, не підміняючи
орган, на який покладено вирішення
цього питання.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком першої
інстанції, що позивачем не надано
доказів того, що її права в частині
нарахування та виплати індексації,
нарахування будь-яких надбавок,
підвищень до пенсії порушені, оскільки
пенсія не призначена, а тому такі
вимоги заявлені нею передчасно.

Оскільки судом не вирішувались вимоги
про присудження пенсії позивачу,
підстав для негайного виконання
постанови суду відсутні.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення про задоволення
позовних вимог з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції.

За таких підстав апеляційні скарги
підлягають залишенню без задоволення,
а постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 244-2,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, Управління
Пенсійного фонду України в м.Бердичеві
та Бердичівському районі Житомирської
області залишити без задоволення, а
постанову Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від "29" жовтня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
В.В. Євпак

судді:
М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення
виготовлено "11" грудня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Бердичеві та Бердичівському районі
Житомирської області
вул.Л.Карастоянової,29,м.Бердичів,Житоми
рська область,13312

4- представник позивача ОСОБА_3 АДРЕСА_1

- ,