Справа № 2а-16395/10/2070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/64207/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.,

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Дергачівської міжрайонної державної
податкової інспекції Харківської
області

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03.03.2011

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.09.2011

у справі № 2-а-16395/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Слобожанський
миловар»

до Дергачівської міжрайонної
державної податкової інспекції
Харківської області, Головного
управління Державного казначейства
України в Харківській області

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень та стягнення суми , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 03.03.2011,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.09.2011,
позов задоволено частково. Скасовано
податкові повідомлення-рішення
Дергачівської міжрайонної державної
податкової інспекції у Харківській
області винесені відносно Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Слобожанський миловар», а саме:
№/0 від 28.05.2008 та № /0 від
13.06.2008.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача-1, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову в позові, з підстав
невірного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем подано до відповідача-1
податкову декларацію з ПДВ за січень 2008
року, в рядку 25.1 якої (сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника у банку) зазначивши показник -
498 600,00 грн.. Згідно з додатком №4 до
декларації з ПДВ за січень 2008 року
(заява про повернення суми бюджетного
відшкодування) позивач виявив намір
отримати суму бюджетного
відшкодування з ПДВ в розмірі 498 600,00грн.
на рахунок в установі банку.

Відповідачем проведено виїзну
позапланову перевірку достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування ПДВ заявленої ТОВ
«Слобожанський миловар» за січень 2008
року, за результатами якої складено
довідку №377/16-015/30357250 від 02.04.2008, якою
підтверджено заявлену позивачем суму
бюджетного відшкодування ПДВ за січень
2008 року у сумі 498600 грн. без урахування
підтвердження правових відносин з
контрагентами.

Податковим органом була проведена
документальна невиїзна перевірка
правомірності декларування сум ПДВ до
відшкодування ТОВ «Слобожанський
миловар» за січень 2008 року, за
результатами якої складено акт від
20.05.2008 №587/16-015/30357250.

На підставі акта перевірки,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0 від
28.06.2008, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ на 113 681,0 грн.

Підставою для прийняття вищевказаного
податкового повідомлення-рішення став
висновок податкового органу про
порушення позивачем вимог п. 1.8 ст. 1
Закону України «Про податок на додану
вартість», при заявлені бюджетного
відшкодування відсутня надмірна
сплата ПДВ, оскільки жодним із
контрагентів ТОВ «Слобожанський
миловар» не нараховано та не сплачено
до бюджету податок у сумі, заявленій до
відшкодування ТОВ «Слобожанський
миловар».

Ці ж порушення зафіксовані
Дергачівською міжрайонною державною
податковою інспекцією Харківської
області за наслідками документальної
невиїзної перевірки правомірності
декларування сум ПДВ до відшкодування
ТОВ «Слобожанський миловар» за січень
2008 року. За результами якої складено
акт від 03.06.2008 №646/16-015/30357250.

На підставі акта перевірки винесено
податкове повідомлення-рішення від
13.06.2008 №/0, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з ПДВ на 83764,16
грн..

Згідно з підпунктами 7.7.1 та 7.7.2 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість»(у редакції, яка діяла
на час виникнення спірних
правовідносин), сума податку, який
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з підпунктом
7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення,
то: а)бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів (послуг) у попередньому
податковому періоді постачальникам
таких товарів (послуг); б) залишок
від'ємного значення після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.7.4 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість»платник податку, який
має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
податковому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації. До декларації
додаються розрахунок суми бюджетного
відшкодування.

Чинне законодавство України не ставить
в залежність виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання, зокрема,
постачальником товарів (послуг), на
вартість яких нарахований податок на
додану вартість, що включений
платником податку до податкового
кредиту.

Вимога пункту 1.8 статті 1 Закону України
«Про податок на додану вартість» щодо
надмірної сплати податку на додану
вартість як необхідної умови
повернення з бюджету сум цього податку
його платникові стосується саме цього
платника і сплати ним податку у ціні
придбання товарів (послуг) їх
постачальникам.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначені обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Доводи касаційної скарги
вищезазначених висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують.
Надання податковому органу належним
чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковий орган не
встановив та не довів, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних в яких установлена
судом. Однак, таких доказів
відповідачем, всупереч положенням ч.2
ст.71 КАС України суду не надано.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої та апеляційної
інстанції, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішили справу у відповідності з
нормами матеріального права та
постановили обґрунтоване рішення,
підстав для їх скасування, з мотивів
викладених в касаційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дергачівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Харківської області
відхилити, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
03.03.2011 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 08.09.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун