Справа № 815/5596/14
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р. Справа № 815/5596/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Єфіменко К. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.при
секретаріПолянській А.М.

за участю сторін: ТОВ „Єврострой
Сервіс"Кузнєцова В.М. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області на Постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 22 жовтня 2014 року по справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю „Єврострой Сервіс"
до державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 11.08.2014 року №
, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до
державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 11.08.2014 року №
.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2014
року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 11.08.2014 року № .

Державна податкова інспекція у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подала
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2014
року та прийняти нову постанову, якою у
задоволені позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що рішення суду
першої інстанції є необґрунтованим,
незаконним та прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Крім того, відповідач зазначає,
що судом першої інстанції під час
розгляду справи було неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі наказу керівника ДПІ на
проведення перевірки від 09.07.2014 року
№1572 (а.с.21) та направлення на проведення
перевірки (а.с.22) посадовими особами
відповідача в період з 09.07.2014 року по
15.07.2014 року була проведена виїзна
документальна перевірка позивача щодо
підтвердження взаємовідносин з ТОВ
«Тех-Трейдінг» Код ЄДРПОУ 3878848 та ТОВ
«Компанія Горизонт плюс» за квітень 2014
року.

За результатами зазначеної перевірки
був складений акт №4182/15-53-22-03/37946382 від
22.07.2014 року (а.с.28-36), на підставі якого
було встановлено заниження податку на
додану вартість на суму 303227,60 грн., у
зв'язку із порушенням позивачем
положень п.186.1 ст.186, п.п.198.2,198.3 п.198 ст.198,
Податкового кодексу України.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем 11.08.2014 року прийняте
податкове повідомлення-рішення №
(а.с.18) про нарахування податкового
зобов'язання з ПДВ на суму 303227,65 грн. та
штрафних санкцій в розмірі 75806,91 грн.

Частина 2 статті 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Так, відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України визначено,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку на оплату товарів
(послуг); дата отримання платником
податку товарів (послуг), що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пукнтом 198.6 ст.198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

16.01.2014 року між ТОВ
«Єврострой Сервіс» та ТОВ
«Тех-Трейдінг» був укладений контракт
№4633 (а.с.101-102) на проведення підрядних
робіт з виготовлення та монтаж
металоконструкцій згідно затвердженої
документації з матеріалів замовника.

17.01.2014 року вказані
матеріали були передані замовником
підряднику, що підтверджується актом
приймання-передачі (а.с.103).

Факт виконання умов договору з боку
підрядника підтверджується протокол
узгодження договірної ціни, актами
приймання виконаних робіт, довідкою
про вартість виконаних робіт,
податковими накладними контрагента,
товарно-транспортними накладними щодо
перевезення виготовлених
металоконструкцій до місця
призначення (а.с.104-132).

Підтвердженням оплати
вартості наданих послуг, в тому числі
ПДВ є платіжне доручення позивача від
28.03.2014 року №172 (а.с.120).

17.01.2014 року між ТОВ «Єврострой Сервіс»
та ТОВ «Компанія Горизонт плюс» був
укладений контракт №4635 (а.с.133-134) на
проведення підрядних робіт з
виготовлення та монтаж технологічних
металоконструкцій згідно затвердженої
документації з матеріалів замовника.

17.01.2014 року вказані
матеріали були передані замовником
підряднику, що підтверджується актом
приймання-передачі (а.с.139).

Факт виконання умов договору з боку
підрядника підтверджується протокол
узгодження договірної ціни, актами
приймання виконаних робіт, довідкою
про вартість виконаних робіт,
податковими накладними контрагента,
товарно-транспортними накладними щодо
перевезення виготовлених
металоконструкцій до місця
призначення (а.с.135-149).

Підтвердженням оплати
вартості наданих послуг, в тому числі
ПДВ є платіжне доручення позивача від
16.04.2014 року №179 (а.с.144).

21.03.2014 року між ТОВ «Єврострой Сервіс»
та ТОВ «Компанія Горизонт плюс» був
укладений контракт №4637 (а.с.150-151) на
проведення підрядних робіт з
будівництва чотирьох бетонних
фундаментів під силосі для зберігання
зерна згідно затвердженої
документації з матеріалів замовника.

21.03.2014 року вказані
матеріали були передані замовником
підряднику, що підтверджується актом
приймання-передачі (а.с.161).

Факт виконання умов договору з боку
підрядника підтверджується протокол
узгодження договірної ціни, актами
приймання виконаних робіт, довідкою
про вартість виконаних робіт,
локальними сметами про вартість робіт,
податковими накладними контрагента,
звітами про фактичну вартість
виконаних будівельних робіт (а.с.152-182).

Підтвердженням оплати
вартості наданих послуг, в тому числі
ПДВ є платіжні доручення позивача від
17.04.2014 року №181 та від 28.04.2014 року №185
(а.с.169,178).

Відповідач зазначає, що
вищенаведені угоди з боку позивача
укладені без мети настання реальних
насідків та вигоди від цих угод для
позивача, а лише з метою отримання чи
надання податкової вигоди. Однак,
означене спростовується наступним.

Згідно ст.3 Господарського кодексу
України від 16.01.2003 року №436-IV з
урахуванням змін та доповнень під
господарською діяльністю розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємством, а суб'єкти підприємства
- підприємцями.

Згідно ст.42 Господарського кодексу
України від 16.01.2003 року №436-IV з
урахуванням змін та доповнень
підприємство - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Проведення будь-якої господарської
операції підприємства фіксується і
підтверджується первинними
документами, на підставі яких ведеться
бухгалтерський облік. Відповідно до ч.2
ст.3 Закону України «Про бухгалтерський
облік і фінансову звітність в Україні»
від 16.07.1999 року №996-ХIV (зі змінами та
доповненнями) на даних бухгалтерського
обліку ґрунтуються фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, тобто первинні документи з
відображення господарських операцій є
основою і для податкового обліку.

Відповідач вважає зазначені
вище докази недостатніми для
підтвердженням фактичного виконання
наданих підрядних та будівельних робіт
з боку контрагентів позивача.

Але такий висновок посадових осіб
органу ДПС України є помилкових з
наступних підстав:

Пунктом 2 ст.3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірювач, базуються на даних
бухгалтерського обліку.

Пунктом 1 ст.9 цього ж Закону
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо же неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Відповідно до п.2.1 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88
(надалі - Положення) під первинними
документами розуміються документи,
створені у письмовій або електронній
формах, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Відповідно до п.2.4 Положення первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральній та /або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис особи, що брала
участь у здійсненні господарської
операції.

Відповідно до п.2.5 Положення документ
повинен бути підписаний особисто та
підпис може бути скріплений печаткою.

Таким чином, зазначені вище документи
первинного бухгалтерського та
податкового обліку складені у
відповідності до приписів діючого
законодавства, мають всі необхідні для
цього реквізити, а тому відповідає
критеріям належного доказу,
визначеного ст.70 КАС України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у

справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень

адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах

повноважень та й спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з

використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги
товариства з обмеженою
відповідальністю „Єврострой Сервіс"
про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 11.08.2014 року №
належним чином обґрунтовані,
підтверджені наявними у справі
матеріалами та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області, -
залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 22 жовтня 2014
року по справі № 815/5596/14, - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 03
грудня 2014 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль