Справа № 2604/21940/2012
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Антипова Л.О.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.,

суддів
Безименної Н.В., Карпушової О.В.,

при секретарі
Таран А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва на Ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 02.06.2014 року у справі про роз'яснення
постанови у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2010 року позивач звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва, в якому
просила суд визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови у здійсненні
перерахунку пенсії державного
службовця з дати її призначення з
урахуванням 40 відсоткової надбавки за
вислугу років та матеріальної допомоги
на оздоровлення, зобов'язати
Управління ПФУ в Дніпровському районі
м. Києва вчинити дії щодо перерахунку
пенсії державного службовця з дати
призначення, нарахування та виплати
пенсії на майбутнє з урахуванням 40
відсоткової надбавки за вислугу років
та матеріальної допомоги на
оздоровлення.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 18 грудня 2012 року,
залишену без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду, у
справі № 2604/21940/2012 адміністративний
позов задоволено.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 02.06.2014 року задоволено
заяву від 28.04.2014 про роз'яснення
судового рішення та роз'яснено
постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 18 грудня 2012 року в
частині визначення змісту
зобов'язання, покладеного судом на
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва, таким
чином: зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва провести
ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії
на майбутнє з урахуванням 40
відсоткової надбавки за вислугу років
та матеріальної допомоги на
оздоровлення в сумі 8447,19 грн. має бути
вчинено шляхом включення з 02 квітня 2012
року зазначених виплат до складу
заробітної плати, з якої їй призначено
пенсію державного службовця на даний
час.

Не погоджуючись з Ухвалою
Дніпровського районного суду м. Києва
від 18 грудня 2012 року про роз'ясненні
судового рішення, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та постановити нову ухвалу.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначив, що даною ухвалою суд
першої інстанції змінив рішення по
суті, оскільки змінилася суть
зобов'язання управління, так як
постановою суду від 18 грудня 2012 року
зобов'язано управління провести
перерахунок та виплату пенсії позивачу
згідно до довідок № 43 та № 60, а ухвалою
суду від 02.06.2014 року зобов'язано
управління включити складові з цих
двох довідок до третьої довідки, з якої
була призначена пенсія.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними у справі доказами,
колегія суддів приходить до
наступного.

Як вбачається з резолютивної частини
постанови Дніпровського районного
суду м. Києва від 18 грудня 2012 року,
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва -
задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва щодо
відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії з 02
квітня 2012 року з урахуванням 40
відсоткової надбавки за вислугу років
та матеріальної допомоги на
оздоровлення в сумі 8447,19 грн. згідно з
довідкою про складові заробітної
плати, що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» від 29 травня 2012
року № 43, та довідкою про складові
заробітної плати (посадовий оклад,
надбавка за ранг або кваліфікаційні
класи, або класний чин, або спеціальні
звання, або дипломатичний ранг,
надбавка за вислугу років), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 13 червня 2012 року №
60.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва провести перерахунок та виплату
пенсії на майбутнє з урахуванням 40
відсоткової надбавки за вислугу років
та матеріальної допомоги на
оздоровлення в сумі 8447,19 грн. згідно з
довідкою про складові заробітної
плати, що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» від 29 травня 2012
року № 43, та довідкою про складові
заробітної плати (посадовий оклад,
надбавка за ранг або кваліфікаційні
класи, або класний чин, або спеціальні
звання, або дипломатичний ранг,
надбавка за вислугу років, що подається
для призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
від 13 червня 2012 року № 60, починаючи з 02
квітня 2012 року.

У заяві про роз'яснення постанови
Дніпровського районного суду м. Києва
від 18.12.2012 р. ОСОБА_2 просила роз'яснити
вказану постанову в частині визначення
того, чи покладає дане рішення суду на
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва обов'язок
провести перерахунок та виплату пенсії
на майбутнє з урахуванням 40
відсоткової надбавки за вислугу років
та матеріальної допомоги на
оздоровлення в сумі 8447,19 грн. на
підставі довідки від 29 травня 2012 року №
43 та довідки від 13 червня 2012 року № 60
шляхом включення з 02 квітня 2012 року
зазначених виплат до розрахунку пенсії
державного службовця, який було
зроблено на момент виходу на пенсію, чи
дане рішення суду покладає обов'язок на
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва провести
новий розрахунок пенсії на підставі
довідки від 29 травня 2012 року № 43 та
довідки від 13 червня 2012 року № 60.

Зазначена заяву обґрунтована
неправильним, на думку позивача,
розумінням змісту рішення суду
Управлінням Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва. На
підтвердження чого позивач
посилається на лист Управління від 06
березня 2014 року № 3646/06.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 Кодексу
адміністративного судочинства
України, питання щодо роз'яснення
судового рішення суд вирішує за заявою
особи, яка брала участь у справі, або
державного виконавця. Розгляд цього
питання може бути ініційовано, якщо
судове рішення ще не виконано або не
закінчився строк, протягом якого
судове рішення може бути подане для
примусового виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КАС України:
якщо судове рішення є незрозумілим,
суд, який його ухвалив, за заявою осіб,
які беруть участь у справі, або
державного виконавця ухвалою роз'яснює
своє рішення, не змінюючи при цьому
його змісту.

Стаття передбачає можливість
роз'яснення судом ухваленого ним
рішення з метою усунення такого
недоліку, як незрозумілість судового
рішення (наприклад, можливість
неоднакового тлумачення висновків
суду), що перешкоджає його належному
виконанню.

Незрозумілість судового рішення є
оцінним поняттям. Зробити попередній
висновок про незрозумілість судового
рішення і поставити про це питання
перед судом можуть суб'єкти, яким
частина перша коментованої статті
надала право звернутися за
роз'ясненням судового рішення. Таким
чином, процесуальне право на
роз'яснення судового рішення має чітко
виражений спеціальний характер (тобто
його має не будь-яка особа) і
обумовлюється статусом особи у
процесі.

Стаття не визначає критеріїв, якими
можна об'єктивно установити
доцільність роз'яснення судового
рішення. Тому така доцільність
приймається за судовим розсудом, який
має відштовхуватись від раціональних
критеріїв (здоровий глузд,
зрозумілість для звичайної розумної
людини без юридичної освіти).

Виходячи із системного тлумачення
положень статті, роз'яснено може бути
постанову чи ухвалу суду у разі, якщо
без такого роз'яснення її тяжко
виконати, оскільки високою є
ймовірність неправильного виконання
внаслідок неясності резолютивної
частини рішення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд виходив з того, що не
включення Управлінням Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва матеріальної допомоги на
оздоровлення та фактично отримуваної
ОСОБА_2 надбавки за вислугу років до
складу заробітної плати для обчислення
пенсії державного службовця було
приводом її звернення до суду.

У той же час підстави позову позивач
обґрунтовувала посиланням на довідки,
видані відповідачем, до яких були
включені, зокрема, й вище вказані
виплати.

Щодо цього, суд першої інстанції визнав
дії відповідача неправомірними та
присудив включити невраховані ним
виплати до розрахунку пенсії позивачки
на підставі довідок № 43 та 60, саме у
такий спосіб поновивши її порушене
право, а не шляхом здійснення нового
розрахунку пенсії, що насправді й
матиме місце, якщо слідувати за логікою
відповідача, змістивши акценти зі
словосполучення «з урахуванням
надбавки та матеріальної допомоги» на
словосполучення «згідно з довідкою
[...]», включеними до резолютивної
частини роз'яснюваного рішення.

Між іншим, як зазначено у пункті 13
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судове рішення у
цивільній справі» від 18 грудня 2009 року
№ 14, резолютивна частина судового
рішення повинна містити вичерпні,
чіткі, безумовні й такі, що випливають
зі встановлених фактичних обставин,
висновки по суті розглянутих вимог і
залежно від характеру справи давати
відповіді на інші питання, зокрема: про
задоволення позову або відмову в
позові повністю чи частково; висновок
по суті позовних вимог: які саме права
позивача визнано або поновлено; розмір
грошових сум чи перелік майна,
присуджених стороні, що власне і
становить суть рішення суду.

Згідно з пунктом 20 цієї ж постанови,
роз'яснення рішення суду можливе тоді,
коли воно не містить недоліків, що
можуть бути усунені лише ухваленням
додаткового рішення, а є незрозумілим,
що ускладнює його реалізацію.
Зазначене питання розглядається судом,
що ухвалив рішення, і в ухвалі суд
викладає, більш повно та ясно ті
частини рішення, розуміння яких
викликає труднощі, не вносячи змін у
суть рішення, і не торкаючись питань,
які не були предметом судового
розгляду.

Тобто, посилання на вказані довідки у
резолютивній частині рішення
здійснено судом виключно у логічному
зв'язку, як між приводом та підставою
заявленого позову, і фактично означає
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва включити вище вказані виплати до
складу заробітної плати, з якої ОСОБА_2
нараховано пенсію державного
службовця, а не провести новий
розрахунок пенсії державного
службовця на підставі зазначених
довідок від 29 травня 2012 року № 43 та від
13 червня 2012 року № 60, оскільки у такому
разі позивач опиниться у правовому
становищі, яке є гіршим порівняно з тим,
що існувало до моменту його звернення
до суду.

Однак таке становище є неприпустимим,
адже, як зазначив Конституційний суд
України у своєму рішенні від 30 січня 2003
року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю
суттю визнається таким лише за умови,
що воно відповідає вимогам
справедливості і забезпечує ефективне
поновлення в правах.

Крім того, судова колегія також звертає
увагу, що статтею 170 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено право відповідача
звернутися до суду для роз'яснення
постанови суду, яка є незрозумілою.

Разом з цим, розгляд даного питання
може бути ініційовано, якщо судове
рішення ще не виконано або не
закінчився строк, протягом якого
судове рішення може бути подане для
примусового виконання.

Враховуючи вище наведене, суд
апеляційної інстанції не вбачає
порушень судом першої інстанції норм
матеріального права, на які
посилається у апеляційній скарзі
позивач, та вважає, що суд повно
встановив обставини у справі, яким
надав правову оцінку на підставі
законодавства, яке врегульовує спірні
відносини.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160, 165, 167, 170, 206, 212, 254, КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва на Ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 02.06.2014 року - залишити без
задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 02.06.2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

О.В. Карпушова

(Повний текст Ухвали виготовлений 09
грудня 2014 року)

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Карпушова О.В.