Справа № 513/537/14-а
Суддя: Кожокар Т. Я.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 513/537/14-а
Провадження № 2-а/513/11/14
Саратський районний суд Одеської
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року Саратський районний
суд Одеської області у складі: судді
Кожокар Т.Я., при секретарі Златової
Н.П., за участю: позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2,
представника відповідача
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт.
Сарата справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у Саратському
районі Одеської області про визнання
неправомірним рішення про відмову у
призначенні пільгової пенсії та
зобов'язання здійснити призначення
пенсії на пільгових умовах,

В С Т
А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з даним
позовом на неправомірне рішення
відповідача, яке полягає у відмові
призначити йому пільгову пенсію
відповідно до п. “в” ст.13 Закону
України “Про пенсійне забезпечення”.

Обгрунтовуючи позов ОСОБА_1 зазначив,
що з 1974 року по 01 жовтня 2004 року він
працював трактористом в колгоспі
“Путь Ильича”, правонаступником
якого є СГВК “Колос” Саратського
району.

В серпні 2013 року він звернувся до
управління Пенсійного фонду України у
Саратському районі із заявою про
призначення пільгової пенсії як
трактористу. У січні 2014 року дізнався,
що 04 листопада 2013 року відповідач
прийняв рішення про відмову у
призначенні йому пільгової пенсії.
Відмовляючи у призначенні пенсії
відповідач зазначив у своєму рішенні,
що позивач має загальний стаж роботи,
який складає 23 роки 8 місяців 14 днів, а
пільговий стаж тракториста складає 18
років 10 місяців 10 днів.

Позивач зазначив, що він має
загальний трудовий стаж роботи у
сільгоспідприємстві з 1970 року, що
складає 33 роки 9 місяців, з яких
працював трактористом 1 рік 10 місяців
23 дні в період 1974-1975 роки та 22 роки 9
місяців безперервно в період з 1981 по 01
жовтня 2004 року. Крім того, з 1976 року по
1980 рік включно він також працював на
посаді тракториста, хоча в трудовій
книжці зазначено, що він працював
різноробочим.

Рішення відповідача вважає
протиправним, тому просив зобов’язати
комісію з питань підтвердження стажу
роботи на посадах, що дають право на
призначення пенсії на пільгових умовах
управління Пенсійного фонду України в
Саратському районі Одеської області
зарахувати йому до пільгового стажу
період роботи трактористом 1976, 1977,1978,1979,
1980 роки; зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в Саратському
районі призначити йому пільгову пенсію
як трактористу з дня звернення із
заявою про призначення пенсії.

Під час розгляду справи позивач та
його представник уточнили позов,
просили зобов’язати відповідача
призначити йому пільгову пенсію з 17
вересня 2013 року - дня звернення із
заявою до відповідача про призначення
пенсії, оскільки він має пільговий
стаж роботи трактористом у період: з
01.01.1974 року по 23.10.1975 рік; з 01.01.1981 року по
24.06.1992 рік; з 25.06.1992 року по 05.03.2000 рік; з
06.03.2000 року по 01.10.2004 рік, що складає 23
роки 8 місяців 14 днів. Крім того, має ще 5
років роботи на посаді тракториста в
період 1976-1980 роки.

Представник відповідача позов не
визнав, просив відмовити у його
задоволенні з підстав викладених у
письмових запереченнях. Зокрема
зазначив, що управління Пенсійного
фонду у Саратському районі на законних
підставах відмовило позивачу у
призначенні пільгової пенсії, оскільки
він не має 20 річного пільгового стажу
роботи на посаді тракториста, який дає
право на призначення пільгової пенсії
після досягнення 55-річного віку. Вважає
не обгрунтованими твердження позивача
про те, що в період 1976 -1980 роки він
працював трактористом, а не
різноробочим, оскільки у його трудовій
книжці цей період зазначений як робота
саме різноробочим.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що з 1961
року, більш сорока років працював
головою колгоспу “Путь Ильича” ,
правонаступником якого є СГВК
“Колос”. ОСОБА_1 вступив до колгоспу у
1970 році, з 1974 року по 2004 рік працював у
колгоспі на посаді тракториста. Вважає
записи у трудовій книжці позивача про
роботу в період 1976-1980 роки
різноробочим помилкою.

Свідок ОСОБА_5 – бригадир тракторної
бригади у колгоспі “Путь Ільича”
підтвердив, що з 1974 року позивач
працював трактористом у колгоспі.
Деякий час вони працювали в одній
бригаді, потім його призначили
бригадиром тракторної бригади, а
позивач продовжив роботу
трактористом. Після повернення зі
служби у ОСОБА_6 ОСОБА_1 до кінця 2004
року працював трактористом.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 - трактористи
колгоспу “Путь Ильича” та
правонаступника СГВК “Колос”
підтвердили суду, що у період 1976-1980 роки
працювали разом з позивачем
трактористами.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що з
1973 року працювала обліковцем бригади
№3 колгоспу “Путь Ильича”. ОСОБА_1
почав працювати трактористом в їх
бригаді у 1974 році, займав цю посаду до
2004 року. Вважає помилковим запис у
трудовій книжці позивача про період
роботи різноробочим у 1976-1980 роки,
оскільки вона добре пам'ятає роботу
позивача, особисто вела облік його
робочого часу як тракториста.

Свідок ОСОБА_10 – секретар
ліквідаційної комісії СГВК “Колос”
пояснила суду, що в літку 2013 року
декілька осіб з працівників СГВК
“Колос”, які працювали трактористами
в колгоспі, в тому числі і ОСОБА_1,
звернулися до ліквідаційної комісії з
приводу видачі довідок про роботу у
колгоспі для надання до Пенсійного
фонду. У зв’язку з тим, що документи
про характер роботи (накази про
прийняття на роботу, наряди, заборні
карти, карта Т-2) у СГВК “Колос” не
збереглись, 31 серпня 2013 вона склала акт
про роботу позивача в колгоспі на
підставі записів у його трудовій
книжці. Підписи в акті замість п’яти
членів комісії поставила сама.

Заслухавши позивача, його
представника, представника
відповідача, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 46 Конституції
України передбачено, що громадяни
мають право на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття, з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 Прикінцевих положень
Закону України “Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування” встановлено, що
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
зазначеним особам пенсії
призначаються за нормами цього закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення".

Відповідно до копії паспорту,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 09 травня 2012 року
досяг 55-річного віку (а.с.6).

Пунктом “в” частини 1 статті 13
Закону України “Про пенсійне
забезпечення” встановлено, що на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи: трактористи-машиністи,
безпосередньо зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського господарства
- чоловіки після досягнення 55 років при
загальному стажі роботи не менш 25
років, з них не менше 20 років на
зазначеній посаді.

До трактористів-машиністів,
безпосередньо зайнятих у виробництві
сільськогосподарської продукції
відносяться працівники, які оформлені
на роботу трактористами-машиністами,
мають відповідні посвідчення, постійно
зайняті на тракторах та інших
самохідних сільськогосподарських
машинах протягом повного сезону
сільськогосподарських робіт в
рослинництві та тваринництві.

Статею 62 цього Закону встановлено,
що основним документом, що підтверджує
стаж роботи є трудова книжка.

Як вбачається з копії трудової
книжки позивача, ОСОБА_1 почав трудову
діяльність у колгоспі “Путь Ильича”,
правонаступником якого є СГВК “Колос”
у 1970 році, на посаді тракториста
працював з 01.01.1974 року по 23.10.1975 року; з
01.01.1981 року по 24.06.1992 року; з 25.06.1992 року
по 05.03.2000 року; з 06.03.2000 року по 01.10.2004
року (а.с.9-10).

Загальний стаж роботи позивача з
1970 року по 01.10.2004 року складає 33 роки 9
місяців, стаж роботи на посаді
тракториста в зазначений період
складає 23 роки 08 місяців 14 днів.

Діяльність підприємств, на яких
працював позивач була безпосередньо
пов’язана з виробництвом
сільськогосподарської продукції.

17 вересня 2013 року позивач
звернувся до відповідача із заявою про
призначення пільгової пенсії, що
підтверджується копією заяви (а.с. 74).

Рішенням управління Пенсійного
фонду України в Саратському районі
Одеської області від 04 листопада 2013
року № 3-135, позивачу було відмовлено у
призначенні пільгової пенсії згідно з
п.“в” ст. 13 Закону України “Про
пенсійне забезпечення” через нестачу
пільгового стажу тракториста (а.с.13).

Пунктами 18, 20 “Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній”
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року
передбачено, що основним документом, що
підтверджує стаж роботи є трудова
книжка. За відсутності документів
про наявний стаж роботи і неможливості
одержання їх внаслідок ліквідації
підприємства, установи, організації
або відсутності архівних даних з інших
причин, трудовий стаж установлюється
на підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
або в одній системі і мали документи
про свою роботу за час, стосовно якого
вони підтверджують роботу заявника.

У тих випадках коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

Крім того, згідно з роз’ясненням
Міністерства соціального
забезпечення України “Про порядок
призначення пенсій на пільгових умовах
трактористам машиністам, які
безпосередньо зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах і на інших
підприємствах сільського
господарства” від 20 січня 1992 року №7,
трактористам-машиністам, які відробили
повний польовий період на тракторах та
інших самохідних
сільськогосподарських машинах, весь
рік зараховується до стажу, який дає
право на пільгове пенсійне
забезпечення і в тому випадку, якщо в
польовий або в міжсезонний період вони
виконували інші роботи (на
стаціонарних і причіпних установках та
агрегатах, по ремонту
сільськогосподарської техніки, на
тваринницьких фермах тощо).

Суд вважає, що як трудовою книжкою
позивача,так і показаннями свідків, які
працювали трактористами разом з
позивачем підтверджено факт виконання
ОСОБА_1 у колгоспі “Путь Ильича” та
СГВК “Колос” трудової функції на
посаді тракториста. Позивач має
загальний трудовий стаж у
сільгоспідприємстві з 1970 року, що
становить понад 30 років, відпрацював
більше 20 повних років трактористом та
набув право на призначення пільгової
пенсії за віком згідно з пунктом “в”
статті 13 Закону України “Про пенсійне
забезпечення”.

Доводи представника відповідача
про те, що позивач має загальний стаж
роботи 23 роки 8 місяців, а пільговий
стаж роботи трактористом 18 років 10
місяців суд вважає необґрунтованими та
спростовуються записами у трудовій
книжці позивача, яка є основним
документом що підтверджує стаж роботи
та містить відповідні записи. Крім
того, свідки, які працювали разом з
позивачем та мають відповідні
документи підтвердили суду, що ОСОБА_1
з 1974 року до дня звільнення працював у
сільгосппідприємстві саме
трактористом.

Надати уточнюючи довідки з
підприємства позивач немає можливості,
оскільки документи не були передані до
архіву і не збереглись у
правонаступника, що підтвердила під
час розгляду справи секретар
ліквідаційної комісії СГВК «Колос».

Твердження представника
відповідача про те, що робота позивача
в період з 1976 року по 1980 рік в якості
різноробочого підтверджується актом
від 31 серпня 2013 року, складеного
комісією СГВК «Колос», до якої входили
голова сільськогосподарського
виробничого кооперативу ОСОБА_4 та
бригадир тракторної бригади ОСОБА_5,
які свідчили про роботу позивача в
якості тракториста суд вважає
необгрунтованими, оскільки дані
свідки підтвердили суду, що вони не
входили до складу такої комісії, акт не
складали, підписи в акті не ставили.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу про
адміністративне судочинство України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не було надано доказів
щодо правомірності прийнятого рішення,
тому суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, дії відповідача щодо
відмови у призначенні пільгової пенсії
позивачу слід визнати неправомірними,
а рішення управління пенсійного фонду
України в Саратському районі Одеської
області від 04 листопада 2013 року про
відмову у призначенні пільгової
пенсії ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 94 КАС України з
державного бюджету України на користь
позивача слід стягнути судовий збір у
розмірі 73 гривні 08 копійок.

Керуючись ст. 46 Конституції України,
Законом України “Про пенсійне
забезпечення”, ст.ст. 6-14, 71, 94, 159-163, 167,
186 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд

П О С Т
А Н О В И В:

адміністративний позов
задовольнити. Визнати неправомірним
рішення посадових осіб управління
пенсійного фонду України у Саратському
районі Одеської області про відмову у
призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати управління пенсійного
фонду України у Саратському районі
Одеської області призначити ОСОБА_1
пенсію на пільгових умовах, з дня його
звернення за призначенням пенсії - 17
вересня 2013 року.

Стягнути з державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 73 гривні 08 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
адміністративного суду Одеської
області через Саратський районний суд
Одеської області протягом десяти днів
з дня її проголошення.

Суддя

Т. Я. Кожокар