Справа № 813/6248/14
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/6248/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
представник позивача
представник відповідача
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробничого
підприємства «Колор Спектр» про
визнання протиправним дій та
зобов'язання вчинити дії Державну
податкову інспекцію у
Пустомитівському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
Позивач, товариство з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Колор Спектр», звернувся
до суду з позовною заявою, у якій з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, заявлено вимоги:
- визнати протиправними дії ДПІ у
Пустомитівському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області щодо коригування у внутрішніх
електронних базах сум податкового
зобов'язання та податкового кредиту
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Колор Спектр» на
підставі акту перевірки від 14.08.2014 р. №
- зобов'язати ДПІ у Пустомитівському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області
відновити в електронній базі даних
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
суми податкового кредиту, які
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Колор Спектр»
задекларувало за рахунок податкових
накладних, виписаних
контрагентами-постачальниками в
розмірі 1 165 571 грн. та задекларовані
суми податкового зобов'язання в
частині податкового кредиту,
сформованого за рахунок податкових
накладних, виписаних Товариством з
обмеженою відповідальністю «Виробниче
підприємство «Колор Спектр»
підприємствам-покупцям у розмірі 1 165 571
грн. коригування яких здійснено на
підставі акта перевірки від 14.08.2014 р.
№244/2200/37612410.
- зобов'язати ДПІ у Пустомитівському
районі ГУ Міндоходів у Львівській
області вилучити з бази даних
Автоматизованого співставлення
податкового зобов'язання та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів відомості про результати
позапланової перевірки, оформленої
актом перевірки від 14.08.2014 р. №
Позовні вимоги мотивовано тим, що за
результатами проведеної перевірки
відповідачем, без прийняття податкових
повідомлень-рішень, внесено на
підставі акта перевірки до системного
продукту АІС «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» коригування
задекларованих позивачем сум
податкового кредиту з податку на
додану вартість та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість. Оскільки висновки
відповідача викладені в акті перевірки
є необґрунтованими, безпідставними та
протиправними, так як у позивача є всі
належним чином оформлені документи
пов'язані із здійсненням господарської
діяльності, то дії відповідача, що
полягають у самостійному коригуванні
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податкового кредиту
з ПДВ є протиправними.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві, надав додаткові
пояснення та докази в обґрунтування
позовних вимог, просить позов
Представник відповідача проти позову
заперечив повністю з тих підстав, що
перевірка проведена у порядку
визначеному чинним податковим
законодавством, викладені в акті
перевірки висновки відповідають
встановленим фактичним обставинам,
відтак порушень прав позивача при
проведенні перевірки та оформленні її
результатів не допущено, просить у
задоволенні позову відмовити повністю.
Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено проведення ДПІ у
Пустомитівському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області у період з 30.07.2014р по 07.08.2014
позапланової виїзної документальної
перевірки ТОВ «ВП «Колор Спектр» (код
ЄДРПОУ 3761241) з питань дотримання
податкового законодавства по
взаєморозрахунках із ТОВ «Континент
Профі», ПП «Еко-Арт-Буд», ТОВ «ВТК
«Еврика»,ТОВ «Велтор 2013», ПП «Гарант
Сервіс Плюс»,ТОВ «Компанія «Еврика»,
ТОВ «Колордрукпостач», ТОВ «Майбаш
Груп Україна», ТОВ «Теоком» за період з
26.06.2011р. по 30.06.2014 р., про що 14.08.2014 року
складено акт № 244/2200/37612410 від 14.08.2014р. (т.1
Згідно викладених у акті перевірки
висновків (т.1 а.с.128) відповідачем
встановлено порушення позивачем:
- п. 135.1, п. 135.2, п. 135.3 ст.135 Податкового
кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI (із
змінами і доповненнями) внаслідок чого
завищено доходи по операціях, які
фактично не відбувались на загальну
суму 2517585,0 грн., в т.ч .за за 2013 рік в сумі
- п.44.1, ст.44, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI (із внесеними змінами та
доповненнями) внаслідок чого завищено
витрати в сумі 2 517 585,0 грн. в т.ч. 2013 р. в
сумі 2 517 585,0 грн.
- пп. 14.1.36 ст.14, п.187.1 ст. 187, п.188.1 ст.188
Податкового кодексу України від 02.12.10
№2755-VI (із змінами і доповненнями)
внаслідок чого завищено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 1165571 грн., в
т.ч. за квітень 2013 року - на суму 150 094,0
серпні 2013 року на суму 181 229,0 грн.,
вересні 2014 року на суму 148331,0 грн.,
жовтень 2014 року на суму 54 257,0 грн.,
листопад 2014 року на суму 32 858,0 грн.,січні
2014 року на суму 69 322 грн., лютий 2014 року
на суму 93 474 грн., березень 2014 року на
суму 103 548,0 грн., квітень 2014 року на суму
226 018,0 грн., травень 2014 року на суму 19 598
- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст.
201 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та
доповненнями), внаслідок чого завищено
податковий кредит на загальну суму 1 165
571 грн., в т.ч. за квітень 2013 року - на суму
150 094,0 грн., в липні 2013 року на суму 213 248,0
грн., в серпні 2013 року на суму 290 269,0 грн.,
січні 2014 року на суму 100 342,0 грн., лютий
2014 року на суму 62 454 грн., березень 2014
року на суму 103 548,0 грн., квітень 2014 року
на суму 226018,0 грн., травень 2014 року на
Зазначені порушення полягають у не
підтвердженні позивачем господарських
операцій з вказаними у акті перевірки
контрагентами через відсутність у
останніх основних фондів, технічного
персоналу, виробничих активів,
складських приміщень, транспортних
засобів, які економічно необхідні для
здійснення господарських операцій у
зазначених обсягах, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
реального настання результатів
відповідної господарської діяльності.
Таких висновків відповідач дійшов
використавши при перевірці позивача
- акт ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 26.09.2013 року
№1316/26-55-22-01/ 38544090 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
щодо підтвердження господарських
відносин із платниками податків за
період з 01.02.2013р. по 30.08.2013р.;
- акт ДПІ у Галицькому районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області від 21.01.2014
№23/22-11/36544979 про результати проведення
позапланової документальної виїзної
перевірки ПП «Еко-Арт-Буд» (ЄДРПОУ-36544979)
по взаєморозрахунках із ПП «Техбуд
Україна» (ЄДРПОУ-35145911), ПП «Мега
Трейдінг Груп» (ЄДРПОУ-25554627), ТзОВ
«Лілока» (ЄДРПОУ-38104490) за період з 01.12.2010
по 30.11.2013 року, а також документального
підтвердження використання у власній
господарській діяльності товарів
(робіт, послуг) чи подальшу реалізацію
цих товарів (робіт, послуг) від вказаних
- акт Західної ОДПІ м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області від
28.03.2014 №258/20-33-22-03-07/38633143 про
неможливість проведення перевірки
документального підтвердження
господарських відносин, із платниками
податків, їх реальності та повноти
відображення в обліку за період січень,
- акт Західної ОДПІ м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області від
05.05.2014 р. №325/20-33-22-03-07/38633164 "про
неможливість проведення перевірки
щодо документального підтвердження
господарських відносин, із платниками
податків, їх реальності та повноти
відображення в обліку за період січень,
- акт ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 16.05.2014 року
№1389/26-55-22-07/37801554 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ "
щодо підтвердження господарських
відносин із платниками податків за
період з 01.11.2013 по 31.03.2014 року;
- накладні, податкові накладні,
договори, реєстри виданих та отриманих
податкових накладних, картки рахунків
по ТОВ «Континент Профі» (код ЄДРПОУ
ТОВ «Компанія «Еврика» (), ТОВ «Колордрукпостач» (код
- автоматизовані інформаційні системи -
АІС "Облік платників і платежів",
Інформаційно-пошукова система
«Податковий блок» , АС "Аудит", Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України, Офіційний веб-сайт ГУ
Складений за результатами перевірки
акт відповідачем внесено до
програмного продукту АІС «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» та проведено
відповідні коригування задекларованих
позивачем сум податкового кредиту з
податку на додану вартість та
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість (т.2 а.с.210-217).
Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч.1 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів згідно з ч.2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.
Юрисдикція адміністративних судів
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.
Згідно з п.1.1 ст.1 Податкового кодексу
України (далі ПК України), відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України.
Відповідно до ст. 20.1.1 ПК України
відповідачу надано право запрошувати
платників податків або їх
представників для перевірки
правильності нарахування та
своєчасності сплати податків та
зборів, дотримання вимог іншого
законодавства, здійснення контролю за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. Письмові
повідомлення про такі запрошення
надсилаються в порядку, встановленому
статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж
за 10 календарних днів до дня запрошення
рекомендованими листами, в яких
зазначаються підстави запрошення, дата
і час, на які запрошується платник
податків (представник платника
Згідно п.75.1 ст.75 ПК України, органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби.
Документальною перевіркою згідно із
п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.
Відповідно до положень Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
ДПА України №984 від 22.12.2010 року, акт - це
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
Акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.
Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
Згідно із п.5.2 Порядку, у разі
встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;
у разі відсутності первинних
документів або ненадання для перевірки
первинних та інших документів, що
підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів.
Згідно із п.6.2 Порядку, виявлені
порушення податкового та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, відображаються у
гривнях у розрізі податків та зборів з
розбивкою за роками та податковими
періодами у межах періоду, що
перевіряється. Виявлені порушення
валютного законодавства
відображаються у розрізі
зовнішньоекономічних договорів
З матеріалів справи судом встановлено
укладення позивачем (покупець) з
приватним підприємством "Гарант Сервіс
Плюс" договору поставки №2014-2 від 03
лютого 2014 р. (т.2 а.с.1-3), предметом якого є
поставка позивачеві витратних
матеріалів для поліграфії.
У відповідності до умов вказаного
договору позивач отримав придбаний
товар згідно видаткових накладних №78
від 27.02.2014 р., №249 від 31.03.2014р., №242 від
31.03.2014р., №256 від 31.03.2014р., №230 від 31.03.2014р.,
№229 від 31.03.2014р., №228 від 31.03.2014р., №240 від
31.03.2014р., №253 від 28.03.2014р., №199 від 21.04.2014р.,
№222 від 23.04.2014 р., №230 від 25.04.2014 р., №293
від 30.04.2014 р. №260 від 29 04.2014 р., №245 від
28.04.2014р., №236 від 25.04.2014 р., (т.2 а.с.6, 8, 10, 12,
14, 16, 18, 20, 22, 24, 26, 28, 30, 32, 34) та отримав
належним чином оформлені податкові
накладні (т.2 а.с.5, 7, 9, 11, 13, 15, 17, 19, 21, 23, 25,
27, 29, 31, 33, 35).
Позивачем укладено з приватним
підприємством "Еко-Арт-Буд" договір
купівлі-продажу №01/07/13 від 01.07.2013р. (т.2
а.с.36) відповідно до умов якого позивач
отримав товар згідно видаткових
накладних №РН-0000082 від 25.07.2013р., №РН-0000086
від 29.07.2013р., №РН-0000087 від 29.07.2013р.,
№РН-0000089 від 30.07.2013р., №РН-0000102 від
09.08.2013р., №РН-0000105 від 12.08.2013р., №РН-0000111
від 14.08.2013р., №РН-0000117 від 19.08.2013р.,
№РН-0000122 від 21.08.2013р., №РН-0000130 від
27.08.2013р., №РН-0000125 від 23.08.2013р., №РН-0000141
від 30.08.2013р., №РН-0000138 від 29.08.2013р.,
№РН-0000135 від 28.08.2013р. (т.2 а.с.37, 39, 41, 43, 45, 47,
49, 51, 53, 55, 57, 59, 61, 63) та отримав належним
чином оформлені податкові накладні (т.2
а.с.38, 40, 42, 44, 46, 48, 50, 52, 54, 56, 58, 60, 62, 64)
З товариством з обмеженою
відповідальністю "Теоком" позивачем
укладено 08.01.2014 року договір поставки
№01-2014 (т.2 а.с.65-67), відповідно до умов
якого позивачем отримано витратні
матеріали для поліграфії згідно
видаткових накладних №21 від 13.01.2014 р.,
№27 від15.01.2014р., №41 від 16.01.2014 р., №73 від
20.01.2014р., №80 від22.01.2014р., №93 від 24.01.2014р.,
№102 від 27.01.2014 р. (т.2 а.с.68, 70, 72, 74, 76, 78, 80)
та отримано податкові накладні (т.2
а.с.69, 71, 73, 75, 77, 79, 81).
Також позивачем укладено з товариством
з обмеженою відповідальністю "Велторг
2013" договір поставки №01-2014 від 08.01.2014
року (т.2 а.с.82-84) відповідно до умов
якого позивачем отримано витратні
матеріали для поліграфії згідно
видаткової накладної №237 від 29.01.2014р.
(т.2 а.с.85) та отримано податкову
накладну (т.2 а.с.86).
Оплата отриманого товару від
вищевказаних контрагентів здійснена
позивачем у безготівковому порядку
згідно долучених до справи платіжних
доручень (т.2 а.с.172-205).
Для здійснення підприємницької
діяльності позивач уклав договір
оренди №01-09/08 від 01.09.2011 року (т.2 а.с.87-89),
відповідно до умов якого ТзОВ "Майбаш
груп Україна" передало позивачеві
нежитлове приміщення в користування за
плату обумовлену сторонами (т.2 а.с.90-95).
Придбані матеріали для поліграфії
позивачем використано у господарській
діяльності шляхом продажу покупцям
згідно укладених договорів з ТзОВ
"Виробничо-торгова компанія "Еврика" (т.2
а.с.96, 146-147, ), ТзОВ "Рендпако", ТзОВ
"Компанія Софі" (т.2 а.с.109), ТзОВ
"Аквафлекс" (т.2 а.с.122-123), ТзОВ
"Колордрукпостач" (т.2 а.с.140-141), що
підтверджується видатковими
накладними №95 від 25.09.2013р., №96 від 27.09.2013
р., №100 від 04.10.2013 р., №30 від 17.04.2014р., №17
від 28.02.2014р., №83 від 01.08.2013р. №13 від 27.02.2014
р., №14 від 28.02.2014р., №22 від 28.03.2014 р., №24
від 31.03.2014 р.,№35 від 28.04.2014 р., №40 від
30.04.2014 р., №81 від 30.07.2013р., №89 від 29.08.2013 р.,
№23 від 31.03.2014 р., №3 від 31.01.2014р., №6 від
03.02.2014р., №8 від 06.02.2014р., №82 від 01.08.2013р.
№84 від 07.08.2013 р., №85 від 15.08.2013 р., №88 від
28.08.2013р., №91 від 06.09.2013 р., №92 від 13.09.2013 р.,
№94 від 19.09.2013р., №118 від 21.11.2013 р., №108 від
01.11.2013р., №38 від 29.04.2014 р., №42 від 30.04.2014 р.,
№32 від 25.04.2014 р. (т.2 а.с.97, 99, 101, 103, 105, 107, 110,
112, 114, 116, 118, 120, 124, 127, 129, 133, 142, 144, 148, 150, 152,
154, 156, 158, 160, 162, 164, 166, 168, 170), податковими
накладними (т.2 а.с. 98, 100, 102, 104, 106, 108, 111, 113,
115, 117, 119, 121, 126, 128, 131, 135, 136, 139, 143, 145, 149, 151,
153, 155, 157, 159, 161, 163, 165, 167, 169, 171),
товарно-транспортними накладними та
довіреностями (т.2 а.с125, 130, 132, 134, 137, 138).
Податкові зобов'язання та податковий
кредит відображені у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість (т.1 а.с.178-246)
Відповідно до п.14.1.27 п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
Згідно п.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.
Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Виходячи з вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р.,
обґрунтування відображення
господарських операцій в податковому
обліку здійснюється на підставі даних
бухгалтерського обліку.
У статті 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» зазначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності (далі -
підприємства), які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
Відповідно до вимог п.3.2 ст. З Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
Крім того, Наказом ДПА України «Про
затвердження форми декларації з
податку на прибуток підприємства та
порядку її складання» від 29.03.2003 р. №143,
передбачено, що дані, наведені в
декларації, повинні підтверджуватись
первинними документами обліку та
відповідати податковому обліку
Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
збереження записів у бухгалтерському
обліку, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.1995 р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.
за №168/704.
Відповідно до п.п.1.2 п.1 вказаного
Положення, господарські операції
відображаються у бухгалтерському
обліку методом їх суцільного і
безперервного документування. Записи в
облікових регістрах провадяться на
підставі первинних документів,
створених відповідно до вимог цього
Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення (п.п.2.1 п.2 Положення).
Відповідно до п.1 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дату і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(п.2 ст.9 цього Закону).
Частиною 5 статті 8 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» передбачено, що
підприємство самостійно визначає
облікову політику; обирає форму
бухгалтерського обліку як певну
систему регістрів обліку, порядку і
способу реєстрації та узагальнення
інформації в них з додержанням єдиних
засад, встановленим цим Законом, та з
урахуванням особливостей своєї
діяльності і технології обробки
облікових даних; розробляє систему і
форму внутрішньогосподарського
(управлінського) обліку, звітності і
контролю господарських операцій,
визначає права працівників на
підписання бухгалтерських документів.
З урахуванням вищенаведеного та
встановлених фактичних обставин
справи, твердження відповідача щодо
недоведеності господарських операцій
позивача з ТОВ «Компанія «Еврика», ТОВ
«Континент Профі», ПП «Еко-Арт-Буд»,
ТзОВ «Велтор 2013», ПП «Гарант Сервіс
Плюс», ТОВ «Теоком» з придбання товарів
та послуг, якщо витрати на їх придбання
підтверджені первинними документами,
укладені позивачем правочини не
визнані у встановленому законом
порядку недійсними і немає інших
відомостей, які б свідчили про
завищення позивачем в цьому випадку
валових витрат та податкового кредиту,
Також у листі Державної податкової
адміністрації України від 08.04.2008р.
№3146/6/15-016 зазначено, що частиною другою
та третьою статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» передбачається,
що підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, що фіксують факт
здійснення господарської операції.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
Як вже зазначалось вище, згідно з п.139.1.9
п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України
не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
За своїм змістом наведені норми
Податкового кодексу України
передбачають як підставу для не
включення до валових витрат лише
випадок повної відсутності будь-яких
розрахункових, платіжних та інших
документів, а тому і неможливість
віднесення до складу валових витрат
підприємства нереальних сум,
непідтверджених будь-якими
документами взагалі, а для
підтвердження включення витрат до
складу валових витрат необхідні
документи, оформлені відповідно до
вимог, встановлених статтею 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні».
Господарські операції позивача
підтверджені належним чином
оформленими первинними документами, а
правочини не визнані у встановленому
законом порядку недійсними, як і немає
інших відомостей, які б свідчили про
завищення позивачем валових витрат.
Висновки акта перевірки щодо зайвого
віднесення позивачем до складу валових
витрат вартості придбаних товарів та
послуг в перевіреному періоді не
ґрунтуються на нормах закону та не
містять посилань на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що б підтверджували наявність факту
порушення податкового законодавства
Про відсутність у позивача долучених
до матеріалів справи первинних
документів у акті перевірки жодним
чином не зазначено, як і не зазначено
про відмову позивача такі надати на
вимогу податкового органу.
Відповідно до п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
Податковий кредит звітного періоду у
відповідності до п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою встановленою п. 193.1
статті 193 цього кодексу, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
За змістом наведених правових норм
витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
Судом на підставі зібраних у справі
доказів встановлено фактичне
здійснення господарських операцій
позивача з ТОВ «Компанія «Еврика», ТОВ
«Континент Профі», ПП «Еко-Арт-Буд»,
ТзОВ «Велтор 2013», ПП «Гарант Сервіс
Плюс», ТОВ «Теоком».
Відповідно до п.180.1. Податкового
кодексу України, для цілей
оподаткування платником податку є:
1) будь-яка особа, що провадить
господарську діяльність і
реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник податку у порядку,
визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або
підлягає реєстрації як платник
податку;

3) будь-яка особа, що ввозить товари на
митну територію України в обсягах, які
підлягають оподаткуванню, та на яку
покладається відповідальність за
сплату податків у разі переміщення
товарів через митний кордон України
відповідно до Митного кодексу України,
а також:

- особа, на яку покладається дотримання
вимог митних режимів, які передбачають
повне або часткове умовне звільнення
від оподаткування, у разі порушення
таких митних режимів, встановлених
митним законодавством;

- особа, яка використовує, у тому числі
при ввезенні товарів на митну
територію України, податкову пільгу не
за цільовим призначенням та/або
всупереч умовам чи цілям її надання
згідно із цим Кодексом, а також будь-які
інші особи, що використовують
податкову пільгу, яку для них не
призначено.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит згідно з
п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України
є дата здійснення першої з наступних
подій:

а) дата списання коштів з банківського
рахунку платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг);

б) дата отримання податкової накладної.

У відповідності до п.201.1 ст.201
Податкового кодексу України, податкова
накладна має містити: порядковий номер
податкової накладної; дату її
виписування, назву юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місце розташування юридичної
особи або місце податкової адреси
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;
опис (номенклатуру) товарів (робіт,
послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);
повну назву отримувача; ціну продажу
без врахування податку; ставку податку
та відповідну суму податку у цифровому
значенні; загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом (п.201.6
Податкового Кодексу України)).

Не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами (п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України).

Податковим Кодексом України
передбачено лише один випадок не
включення до складу податкового
кредиту витрат по сплаті податку -
відсутність податкової накладної.

Як встановлено судом та знайшло своє
підтвердження в матеріалах справи, між
позивачем та ТОВ «Компанія «Еврика»,
ТОВ «Континент Профі», ПП «Еко-Арт-Буд»,
ТзОВ «Велтор 2013», ПП «Гарант Сервіс
Плюс», ТОВ «Теоком» відбулися
господарські операції, факт виконання
яких підтверджений належним чином
оформленими первинними документами,
відтак позивач правомірно відобразив
виписані податкові накладні у
податковому обліку і правомірно
сформував податковий кредит та
відобразив податкове зобов'язання.

Судом встановлено, що отримані
позивачем від контрагентів податкові
накладні містять всі необхідні
реквізити вказані у п.201.1 ст. 201 ПК
України.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказами в адміністративному
судочинстві відповідно до ч.1 ст. 69 КАС
України є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з пунктом 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Слід зазначити, що відповідач не
звертався до суду із позовом про
визнання недійсними договорів
укладених позивачем з ТОВ «Компанія
«Еврика», ТОВ «Континент Профі», ПП
«Еко-Арт-Буд», ТзОВ «Велтор 2013», ПП
«Гарант Сервіс Плюс», ТОВ «Теоком», і в
Акті перевірки не зазначено, чи
винесено обвинувальний вирок щодо
будь-якої з осіб та чи притягнуто
будь-яку з осіб ТОВ «Компанія «Еврика»,
ТОВ «Континент Профі», ПП «Еко-Арт-Буд»,
ТзОВ «Велтор 2013», ПП «Гарант Сервіс
Плюс», ТОВ «Теоком» до кримінальної
відповідальності за злочини
передбачені ст. 205 та ст. 212
Кримінального кодексу України щодо
створення та господарської діяльності
ТОВ «Компанія «Еврика», ТОВ «Континент
Профі», ПП «Еко-Арт-Буд», ТзОВ «Велтор
2013», ПП «Гарант Сервіс Плюс», ТОВ
«Теоком».

Відтак в матеріалах справи відсутні
будь-які докази про визнання недійсним
в установленому порядку вищевказаних
договорів чи докази порушення
законодавства України в момент
складання наявних у позивача
податкових накладних.

Суд звертає увагу відповідача, що
відповідно до листа ДПА України «Щодо
підстав для визнання договорів
нікчемними» від 29.09.2010 року №20289/7/16-1617,
дані, наведені в декларації, повинні
відповідати даним бухгалтерського та
податкового обліку платника, отже,
аналіз реальності господарської
діяльності повинен здійснюватися на
підставі даних податкового,
бухгалтерського обліку платника
податків та відповідності їх дійсному
економічному змісту. Наявність же
розбіжностей між сумами податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість у розрізі
контрагентів не є самостійною
підставою для визнання правочинів
нікчемними.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин).

Стаття 203 ч.5 ЦК України передбачає, що
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Таким чином, в системному аналізі цих
норм для визнання правочину нікчемним
повинні бути наступні умови: 1.
Наявність самого правочину. 2.
Відсутність у сторони (сторін) в момент
вчинення правочину спрямування на
реальне настання правових наслідків,
що ним обумовлені. 3. Наявність умислу
на вчинення такого правочину.

Перелік правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦК України,
згідно якої правочин вважається таким,
що порушує публічний порядок, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Такими є правочини що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини.
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності: правочини
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження, об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави. її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна: правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

Така правова позиція викладена у
Постанові Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06.11.2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсний».

В процесі розгляду справи, зазначені
факти встановлено не було та
відповідачем не було надано доказів на
підтвердження недотримання позивачем
в момент укладення договорів вимог,
встановлених частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, що є
підставою для визнання правочинів
недійсними.

Окрім цього, з 01 січня 2011 року набули
чинності зміни, внесені до ЦК України,
зокрема, було викладено частину першу
статті 203 у новій редакції та доповнено
статтю 228 частиною третьою. На підставі
частини 3 статті 228 ЦК України чи статті
207 Господарського кодексу України,
доводити недійсність правочинів
(господарських зобов'язань) органи
державної податкової служби
зобов'язані виключно у судовому
порядку.

Чинне законодавство України не ставить
у залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання, зокрема тим, який не
був постачальником товарів (послуг), на
вартість яких нарахований ПДВ, що
включений платником податку до
податкового кредиту.

Так, у постановах Верховного Суду
України від 9 вересня 2008 року в справі №
21-500во08, від 1 червня 2010 року в справі №
21-573во10 Судова палата в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це спричиняє
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи. Зазначені
обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування ПДВ у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Крім того, згідно з практикою
Європейського суду з прав людини у
справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії»
(заява № 3991/03) Європейський суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ вдруге, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Вказана правова позиція викладена у
Постанові Верховного Суду України від
31 січня 2011 року справа №21-47а10.

Згідно з ч.1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України, а згідно з ч. 2 цієї ж
статті, невиконання судових рішень
тягне за собою відповідальність,
установлену законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на норми п.6 розділу І та п.5.2
розділу ІІ Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
(затверджено наказом ДПА України від
22.12.2010р. №984, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 12.01.2011р.
за №34/18772) суд дійшов висновку, що до
набуття законної сили рішенням суду
про визнання недійсним правочину, за
яким платником податків було
сформовано валові витрати обігу та
виробництва або податковий кредит з
ПДВ чи зменшено суму отриманого в межах
звітного податкового періоду доходу,
податковий орган не має правових
підстав для відображення в акті
перевірки судження про вчинення таким
платником порушення податкового
законодавства щодо правильності та
повноти справляння податків за цим
правочином.

Складений відповідачем акт перевірки
не містить жодних фактичних даних, які
б засвідчували наявність в діяльності
позивача обставин, котрі передбачені
ч.1 ст.228 Цивільного кодексу України (з
урахуванням викладених в Постанові
Пленуму ВСУ №9 правових позицій) як
ознаки нікчемного правочину.

Відповідно до ст. 63 ПК України, облік
платників податків ведеться з метою
створення умов для здійснення
контролюючими органами контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю і повнотою сплати
податків, нарахованих фінансових
санкцій, дотримання податкового та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Взяттю на облік або реєстрації в
органах державної податкової служби
підлягають всі платники податків.

Взяття на облік в органах державної
податкової служби юридичних осіб, їх
відокремлених підрозділів, а також
самозайнятих осіб здійснюється
незалежно від наявності обов'язку щодо
сплати того або іншого податку та
збору.

Податковому органу відповідно до ст. 66
ПК України надано право вносити зміни
до облікових даних платника податків
на підставі інформації органів
державної реєстрації; інформації
банків та інших фінансових установ про
відкриття (закриття) рахунків
платників податків; документально
підтвердженої інформації, що надається
платниками податків; інформації
суб'єктів інформаційного обміну,
уповноважених вчиняти будь-які
реєстраційні дії стосовно платника
податків; рішення суду, що набрало
законної сили; даних перевірок
платників податків.

Внесення змін до облікових даних
платників податків здійснюється у
порядку, встановленому центральним
органом державної податкової служби.

Згідно ст. 63.3 ПК України з метою
проведення податкового контролю
платники податків підлягають
реєстрації або взяттю на облік в
органах державної податкової служби за
місцезнаходженням юридичних осіб,
відокремлених підрозділів юридичних
осіб, місцем проживання особи (основне
місце обліку), а також за місцем
розташування (реєстрації) підрозділів,
рухомого та нерухомого майна, об'єктів
оподаткування або об'єктів, які
пов'язані з оподаткуванням або через
які провадиться діяльність (неосновне
місце обліку). Об'єктами оподаткування
і об'єктами, пов'язаними з
оподаткуванням, є майно та дії, у
зв'язку з якими у платника податків
виникають обов'язки щодо сплати
податків та зборів. Такі об'єкти за
кожним видом податку та збору
визначаються згідно з відповідним
розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов'язаний стати на
облік у відповідних органах державної
податкової служби за основним та
неосновним місцем обліку, повідомляти
про всі об'єкти оподаткування і об'єкти,
пов'язані з оподаткуванням, органи
державної податкової служби за
місцезнаходженням таких об'єктів у
порядку, встановленому центральним
органом державної податкової служби.

Згідно п.п. 183.1., 183.12, 183.15 ст. 183 ПК України
будь-яка особа, що підлягає
обов'язковій реєстрації чи прийняла
рішення про добровільну реєстрацію як
платника податку, подає, до органу
державної податкової служби за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
реєстраційну заяву. Центральний орган
державної податкової служби веде
реєстр платників податку, в якому
міститься інформація про осіб,
зареєстрованих як платники податку. У
разі зміни платником податку
місцезнаходження (місця проживання)
або його переведення на обслуговування
до іншого органу державної податкової
служби зняття такого платника з обліку
в одному органі державної податкової
служби і взяття на облік в іншому
здійснюється в порядку, встановленому
центральним органом державної
податкової служби.

Системний аналіз вказаних норм ПК
України дозволяє дійти висновку про
право відповідача вносити зміни в
облікові дані платника, однак, лише в
ті, що не пов'язані із зміною
податкового навантаження чи
податкового кредиту, оскільки такі
зміни за собою несуть податкові
зобов'язання, які визначені п.п. 14.1.156 п.
14.1 ст. 14. ПК України.

Водночас згідно з п.14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податкове зобов'язання - сума
коштів, яку платник податків, у тому
числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Податкові зобов'язання визначаються
платником податків на підставі поданих
декларацій самостійно чи визначаються
контролюючим органом.

Відповідно до п.п. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податкове
повідомлення-рішення - письмове
повідомлення контролюючого органу
(рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

Згідно п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України,
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
(митних) деклараціях, уточнюючих
розрахунках.

Крім того, відповідно до п. 4.6 наказу ДПА
України від 24.05.2011 року № 306 "Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо взаємодії між підрозділами
органів державної податкової служби
України при організації та проведенні
перевірок достовірності нарахування
сум бюджетного відшкодування податку
на додану вартість (від'ємного значення
податку на додану вартість)" у разі якщо
згідно з пунктом 54.3 статті 54
Податкового кодексу контролюючий
орган самостійно визначає суму
грошових зобов'язань платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення про розрахунок
або перерахунок грошових зобов'язань,
зроблений за результатами перевірки,
за формою "Р" згідно з додатком 2 до
наказу N 985.

Одночасно, згідно п.п. 6.1 п. 6 (Облік
результатів перевірок) вказаного
наказу підрозділи обліку та звітності
органів державної податкової служби у
день надходження інформації, вказаної
у пунктах 3.11 розділу 3 (на підтверджену
до відшкодування суму ПДВ) та пункті 4.8
розділу 4 (на суму бюджетного
відшкодування ПДВ, щодо нарахування
якої на дату формування довідки не
виявлено фактів порушень
законодавства) цих Методичних
рекомендацій, здійснюють відповідні
облікові операції в картках особових
рахунків платників ПДВ.

Отже, зміни в облікові дані операцій по
ПДВ здійснюються лише на підставі
податкових повідомлень-рішень чи на
підставі довідок, складених за
результатами перевірок, коли
контролюючим органом не виявлено
фактів порушень платником податків
законодавства України.

Відтак внесення змін до облікових
карток платника податків, що не
пов'язані із зміною податкового
навантаження (тобто, податкової
звітності, розшифровки результатів
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України) з податку на додану
вартість, можливе лише на підставі або
самостійно поданої декларації
платника податку на додану вартість
або прийнятого контролюючим органом
податкового повідомлення-рішення
після закінчення строків його
узгодження.

Наказом ДПА України від 18.04.2008 №266 «Про
організацію взаємодії органів
державної податкової служби при
опрацюванні розшифровок податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України затверджено Порядок взаємодії
органів державної податкової служби
при опрацюванні розшифровок
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість у
контрагентів. Згідно п.1.3 розділу 1
зазначеного Порядку, для його
реалізації створені відповідні
програмні продукти, у тому числі
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України», яка
формується на підставі подання
платниками податку на додану вартість
розшифровок податкового кредиту та
податкових зобов'язань у розрізі
контрагентів. Пунктом 2.8 Наказу №266
встановлено, що працівники органу
державної податкової служби несуть
відповідальність за відповідність
інформації у базах податкової
звітності даним податкових документів,
наданих платником ПДВ.

Як випливає зі змісту підпункту 2.10.3
пункт 2.10 Порядку, співставлення даних
податкової звітності з ПДВ з
інформацією з інших джерел, а саме
інформації кол. 2 розділу II Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів, кол. 3
Розрахунку коригування сум ПДВ до
податкової декларації з податку на
додану вартість з даними Реєстру
платників ПДВ здійснюється у складі
автоматизованого контролю.

Відповідно до пункту 2.14 Порядку
інформація податкової звітності з ПДВ,
надіслана до центральної бази даних
податкової звітності, у розрізі
контрагентів підлягає співставленню
засобами системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України з
метою виявлення платників ПДВ, якими
занижено суму податкових зобов'язань
або завищено суму податкового кредиту.

Пунктом 2.21 Порядку передбачено, що
підсумки перевірок за результатами
автоматизованого співставлення
податкової звітності з ПДВ на
центральному рівні відображаються в
описовій частині акта перевірки
(камеральної, документальної
невиїзної, планової, позапланової
перевірки) або довідки у розрізі
періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в АС "Аудит".

По мірі підписання актів перевірки та
узгодження податкових зобов'язань,
визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з ПДВ за поданням підрозділу,
яким завершено процедуру такого
узгодження та яким прийнято таке
повідомлення-рішення.

Наведені законодавчі положення дають
підстави для висновку про те, що процес
зіставлення даних податкової
звітності з ПДВ у розрізі контрагентів
є формальним рівнем податкового
контролю, на стадії якого податковий
орган фактично порівнює задекларовані
контрагентами кореспондуючі суми
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з метою оперативного виявлення
платників, що підлягають
документальній перевірці.

Зазначений етап
контрольно-перевірочної роботи не
передбачає здійснення податковим
органом оцінки дотримання платником
вимог податкового законодавства та
аналізу змісту та характеру
правовідносин, що стали підставою для
формування даних податкового обліку
платника. Адже питання правильності
відображення платником в обліку
проведених господарських операцій
досліджуються податковим органом при
проведенні податкової перевірки
платника з дослідженням
фінансово-господарських документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податку.

Сама по собі здійснена відповідачем
податкова кваліфікація операцій за
відсутності відмінності між
задекларованими показниками
податкової звітності контрагентів не
може слугувати підставою для внесення
змін до Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.

Висновок щодо правильності (або
недостовірності) задекларованих
платником даних податкового обліку як
підстави для внесення змін до вказаної
бази даних може бути зроблений
податковим органом після визначення
платникові податкових зобов'язань та
їх узгодження у встановленому законом
порядку.

Суд звертає увагу відповідача, що у
податковому праві визнається критерій
добросовісності платника, який
передбачає законність дій платника у
сфері податкових правовідносин (у тому
числі і щодо формування даних
податкового обліку), доки це не
спростовано у порядку, встановленому
Податковим кодексом України. Наведене
також виключає можливість
застосування до платника негативних
правових наслідків (зокрема, у вигляді
вилучення з електронної бази даних
задекларованих ним показників) до
моменту донарахування платникові
податкового зобов'язання в порядку
статті 54 Податкового кодексу України
та його узгодження.

У матеріалах справи відсутні винесені
на підставі складеного за результатами
перевірки акта податкові-повідомлення
рішення про визначення позивачеві сум
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість.

В силу ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні документи та матеріали,
які можуть бути використані як докази у
справі. Якщо особа, яка бере участь у
справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як свідчать матеріали справи вказані
положення відповідачем не дотримані,
що зумовило необхідність звернення
позивача за захистом порушеного права
до суду.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі
задоволення позовних вимог суд може
прийняти постанову про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення. Суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Відповідач доводи позивача щодо
анулювання показників відповідної
податкової звітності позивача з
податку на додану вартість не
спростував та правомірність своїх дій
суду не довів.

Таким чином, сукупність вищенаведених
встановлених обставин підтверджено
документально, що дає суду підстави
визнати позовні вимоги обґрунтованими,
доведеними матеріалами справи, і
такими, що підлягають задоволенню.

Сплачений позивачем судовий збір в
сумі 73,08 грн. (т.1 а.с.16) відповідно до ст.
94 КАС України, слід стягнути з
Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167
КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії ДПІ у
Пустомитівському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області щодо коригування у внутрішніх
електронних базах сум податкового
зобов'язання та податкового кредиту
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Колор Спектр» на
підставі акту перевірки від 14.08.2014 р. №
244/2200/37612410.

3. Зобов'язати ДПІ у Пустомитівському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області
відновити в електронній базі даних
«Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
суми податкового кредиту, які
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Колор Спектр»
задекларувало за рахунок податкових
накладних, виписаних
контрагентами-постачальниками в
розмірі 1 165 571 грн. та задекларовані
суми податкового зобов'язання в
частині податкового кредиту,
сформованого за рахунок податкових
накладних, виписаних Товариством з
обмеженою відповідальністю «Виробниче
підприємство «Колор Спектр»
підприємствам-покупцям у розмірі 1 165 571
грн. коригування яких здійснено на
підставі акта перевірки від 14.08.2014 р.
№244/2200/37612410.

4. Зобов'язати ДПІ у Пустомитівському
районі ГУ Міндоходів у Львівській
області вилучити з бази даних
Автоматизованого співставлення
податкового зобов'язання та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів відомості про результати
позапланової перевірки, оформленої
актом перевірки від 14.08.2014 р. №
244/2200/37612410.

5. Стягнути з державного бюджету
на користь Товариства з обмеженою
«Виробниче підприємство «Колор
Спектр» (Львівська область,
Пустомитівський район, с. Муроване, вул.
Вокзальна, 20; ) 73 (сімдесят
три) грн. 08 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

Суддя
Грень Н.М.

Повний текст постанови складено
та підписано 09.12.2014 року.