Справа № 1702/3589/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

03 грудня 2014 року
м. Київ К/800/42420/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Каноницької сільської ради
Володимирецького району Рівненської
області про скасування рішення, за
касаційною скаргою Каноницької
сільської ради Володимирецького
району Рівненської області на
постанову Володимирецького районного
суду Рівненської області від 13 травня
2013 року і ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2013 року,-

встановив:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом, у якому просив
скасувати рішення Каноницької
сільської ради Володимирецького
району Рівненської області № 214 від
07.12.2009.

Постановою Володимирецького районного
суду Рівненської області від 13 травня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року, позов задоволено. Визнано
недійсним та скасовано рішення
Каноницької сільської ради
Володимирецького району Рівненської
області № 214 від 07.12.2009.

У касаційній скарзі Каноницька
сільська рада Володимирецького району
Рівненської області, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
судів попередніх інстанцій скасувати,
ухвалити нове судове рішення та
закрити провадження у справі.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу від 23.12.2008 ОСОБА_5
продала ОСОБА_4 будинок з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1.

Рішенням Каноницької сільської ради
Володимирецького району Рівненської
області № 182 від 21.04.2009 вирішено
передати ОСОБА_4 земельну ділянку
загальною площею 0,6200 га, яка
знаходиться в селі Каночі, в тому числі
- 0,2500 га для будівництва і
обслуговування жилого будинку та
господарських споруд, 0,3700 га для
ведення особистого селянського
господарства.

07.12.2009 Каноницькою сільською радою
Володимирецького району Рівненської
області прийнято спірне у цій справі
рішення № 214 «Про затвердження
протоколу узгоджувальної комісії по
земельних спорах», яким вирішено
затвердити протокол засідання
узгоджувальної комісії по земельних
спорах № 1 від 16.11.2009 та зобов'язано
спеціаліста-землевпорядника ОСОБА_6
внести зміни в земельнокадастрову
книгу, змінивши площу присадибної
ділянки ОСОБА_4 з 0,62 га на 0,54 га.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 120
Земельного кодексу України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

За змістом статті 377 Цивільного кодексу
України до особи, яка набула право
власності на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної
ділянки, право на яку переходить у
зв'язку з переходом права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
є істотними умовами договору, який
передбачає набуття права власності на
ці об'єкти (крім багатоквартирних
будинків).

У відповідності до статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Акти органів місцевого самоврядування
та їх посадових осіб з мотивів
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, підставами для визнання
акта протиправним є невідповідність
його вимогам чинного законодавства або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Крім того, умовою
визнання акта протиправним є також
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів позивача у справі.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що рішення
сільської ради не містить посилань на
норми права та у ньому відсутнє
обґрунтування підстав для його
прийняття.

Частиною 1 статті 69 та частиною 2 статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доводити правомірність
рішення у цій справі покладається на
Каноницьку сільську раду
Володимирецького району Рівненської
області.

Проте, в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження законних та
обґрунтованих підстав для прийняття
відповідачем спірного рішення, яким
зменшено розмір земельної ділянки,
переданої позивачу рішенням сільської
ради № 182 від 21.04.2009.

З урахуванням описаного колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про наявність
підстав для скасування рішення
Каноницької сільської ради
Володимирецького району Рівненської
області № 214 від 07.12.2009.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного суду
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 КАС
України, суд,

ухвалив:

Касаційну скаргу Каноницької
сільської ради Володимирецького
району Рівненської області відхилити,
а постанову Володимирецького
районного суду Рівненської області від
13 травня 2013 року і ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді