Справа № 2а-642/12/0770
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року

Справа № 104339/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Буря О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Закарпатської
області Державної податкової служби на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2012
року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Закарпатської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2012 року позивач фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до
суду з адміністративним позов до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Закарпатської
області Державної податкової служби, в
якому просив скасувати податкові
повідомлення-рішення № та №
від 16 вересня 2011 року.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2012
року адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Закарпатської
області про скасування податкових
повідомлень - рішень,- задоволено
повністю. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Закарпатській області №
від 16.09.2011 р., яким збільшено
грошове зобов'язання з податку на
доходи від підприємницької діяльності
в розмірі 31731 грн. за основним платежем.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області № від 16.09.2011 р., яким
збільшено грошове зобов'язання з ПДВ у
розмірі 104216 грн. за основним платежем
та застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 26054 грн.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржив відповідач, який в
поданій апеляційній скарзі,
покликаючись на те, що оскаржуване
рішення винесене з порушенням норм
матеріального права, просить таке
скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні заявлених позовних вимог
відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що починаючи з
третього кварталу 2010 р. позивач повинен
був перейти на загальну систему
оподаткування, звітності та обліку,
зареєструватися платником ПДВ та
здійснювати нарахування та сплату
податку на доходи фізичних осіб та ПДВ
відповідно до ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий
податок з громадян" та Закону України
„Про податок на додану вартість". Однак
в порушення ст. 1 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" та пп.
2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону України „Про
податок на додану вартість" з третього
кварталу 2010 р. продовжував перебувати
на спрощеній системі оподаткування, що
призвело до заниження позивачем
доходу на суму 211542 грн. та податкового
зобов'язання з ПДВ на суму 104216 грн.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скаргаи
не підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи,
працівниками Мукачівської об'єднаної
державної податкової інспекції в
Закарпатській області було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських операцій по
взаємовідносинам з ПП „Броктал" за
період з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 р.

За результатами проведеної перевірки
складено акт № 1078/17-03/НОМЕР_3 від 02.09.2011
р., згідно якого встановлено порушення
Закону України „Про податок з доходів
фізичних осіб", розділу 4. ст. 13 ст. 14
Декрету Кабінету Міністрів України
„Про прибутковий податок з громадян"
від 26.12.92 р. № 13-92, а саме - занижено до
сплати в бюджет за 2010 р. податок з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності на суму
31731,0 грн.; пп. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7. Закону
України „Про податок на додану
вартість" із змінами та доповненнями
занижено ПДВ в сумі 104216,0 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки
Мукачівською об'єднаною державною
податковою інспекцією в Закарпатській
області прийнято податкові
повідомлення-рішення від 16 вересня 2011
р. № , яким збільшено грошове
зобов'язання з податку на доходи від
підприємницької діяльності в розмірі
31731 грн. за основним платежем та №
, яким збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ у розмірі 104216 грн. за
основним платежем та застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
26054 грн.

Зокрема, актом перевірки підставою для
визначення позивачу спірних сум
грошового зобов'язання з податку на
доходи від підприємницької діяльності
та з ПДВ є те, що перевіркою встановлено
перевищення підприємцем за період
першого та другого кварталу 2010 р.
обсягу виручки платника єдиного
податку -500 тис. грн. та граничний розмір
суми від здійснюваних операцій, що
оподатковуються ПДВ -300 тис. грн. (без
урахування ПДВ) у зв'язку з чим з
третього кварталу 2010 року підприємець
повинен був перейти на загальну
систему оподаткування. Перевищення
граничного обсягу виручки для
платників єдиного податку встановлено
в результаті співставлення
задекларованих показників обсягу
виручки платника податку та обсягу
виручки, визначеного на підставі
отриманої виписки з Чопської митниці
лист № 1/4-18.41/1454 від 10.03.2011 р. стосовно
проведених розрахунків при розмитнені
товарів. Крім того, платником занижено
суму виручки отриманої протягом 3
кварталу 2010 року на 211541,80 грн. за
ввезеною на митну територію України
продукцією згідно ВМД 5109 від 13.07.2010 р.,
при цьому обсяг даної виручки
визначено на рівні ціни придбання
позивачем ТМЦ, в зв'язку з відсутністю
документів які підтверджують реальну
суму отриманих коштів.

Спеціальним законодавчим актом, яким
запроваджено спеціальний режим
оподаткування, обліку та звітності,
спрямований на підтримку суб'єктів
малого підприємництва, є Указ
Президента України „Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 03.07.98 р. № 727.

Положеннями ст. 1 Указу передбачено, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується, у тому
числі, для фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їхніх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Згідно зі статтею 5 Указу в разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Отже, реалізація права суб'єкта малого
підприємництва на запровадження
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності залежить від
виконання останнім установлених
Указом вимог. При цьому єдиний податок
сплачується виключно з доходів,
одержаних фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності з
додержанням вимог цього Указу, зокрема,
якщо виручка платника єдиного податку
за рік не перевищує 500 тис. гривень.

У свою чергу виручкою від реалізації
товарів вважається сума, фактично
отримана суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок
або (та) в касу за здійснення операцій з
продажу товарів (абз. 5. ст. 1.
вищевказаного Указу). У той же час
зазначений Указ не пов'язує наявність
чи відсутність права у платника
податку перебувати на спрощеній
системі оподаткування в залежності від
розміру його витрат, понесених
протягом року, так само як і не
визначають обсяг виручки виходячи із
розміру понесених платником витрат чи
рівня ціни придбання товару.

Водночас порушення умов запровадження
спрощеної системи оподаткування,
визначених статтею 1 Указу, у тому числі
перевищення граничного обсягу виручки
за рік, є юридичним фактом, який
виключає можливість застосування до
суб'єкта малого підприємництва правил
оподаткування, передбачених для
платників єдиного податку.

Однак актом перевірки № 1078/17-03/НОМЕР_3
від 02.09.2011 р. не встановлено факту
отримання позивачем у період з 01.01.2010 р.
по 30.06.2010 р. коштів у готівковій чи
безготівковій формі від реалізації
товарів (робіт, послуг) у обсязі, що
перевищує граничний розмір виручки
платника єдиного податку 500 тис.
гривень, а тому наслідки перевищення
такого граничного розміру обсягу
виручки, передбачені статтею 5
вищевказаного Указу, а саме
переведення позивача на загальну
систему оподаткування з третього
кварталу 2010 року, застосуванню до
позивача не підлягають.

Суд констатує, що підставою для
формування помилкового висновку
податкового органу стосовно
перевищення підприємцем за період з
01.01.2010 р. по 30.06.2010 р. обсягу виручки на
2052833 грн. та відповідно наявності
підстав для виникнення у підприємця
обов'язку перейти на загальну систему
оподаткування слугувало те, що обсяг
виручки підприємця за вказаний період
посадовими особами відповідача
визначено не з обсягу фактично
отриманих грошових коштів від продажу
товарів (робіт, послуг) на
розрахунковий рахунок або (та) в касу, а
виходячи із суми коштів, внесених
позивачем на рахунок митниці за
розмитнення товарів, на підставі
отриманої виписки з Чопської митниці
(лист № 1/4-18.41/1454 від 10.03.2011 р.). Проте,
понесені платником витрати, сплачені
при розмитнені товарів, не являються
його виручкою у розумінні ст. 1 Указу
Президента України „Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва", тому визначення
відповідачем обсягу виручки позивача
виходячи із розміру витрат, понесених
при розмитнені товару, не ґрунтується
на законі, оскільки такий метод не
передбачений ні самим Указом
Президента України „Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва", ні іншими нормами
чинного на момент виникнення спірних
правовідносин податкового
законодавства.

Відповідно до п. 1.7. Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
щодо дотримання податкового та
валютного законодавства суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними
особами (затвердженого наказом ДПА
України N 326 від 11.06.2004 р.) факти
виявлених порушень податкового та
валютного законодавства викладаються
в акті документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, з
посиланнями на первинні або інші
документи, які зафіксовані за обліком
та підтверджують наявність зазначених
фактів.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що
Мукачівська ОДПІ з метою перевірки
задекларований позивачем обсяг
виручки, повинна була на підставі
первинних документів визначити суму
фактично отриманих позивачем грошових
коштів на розрахунковий рахунок та
касу від реалізації товарів (робіт,
послуг). Проте відповідачем сума
фактично отриманих позивачем грошових
коштів від реалізації товарів (робіт,
послуг), не визначалася. Акт перевірки
№ 1078/17-03/НОМЕР_3 від 02.09.2011 р. не містить
жодного посилання на первинні або інші
документи, які зафіксовані за обліком
та підтверджують наявність факту
перевищення позивачем обсягу виручки
для платників єдиного податку, а
відповідний акт перевірки в цій
частині не відповідає вимогам п. 1.7.
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок щодо
дотримання податкового та валютного
законодавства суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними
особами.

Апелянтом факт порушення позивачем ст.
1. Указу Президента України „Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва" у вигляді перевищення
граничного обсягу виручки для
платників єдиного податку не доведено.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що за
відсутності доведеного факту
перевищення встановленого
законодавством граничного обсягу
виручки платника єдиного податку,
необґрунтованим є висновок
відповідача про обов'язок позивача
перейти з третього кварталу 2010 р. на
загальну систему оподаткування у
суб'єкта підприємницької діяльності.

Приписами ст. 6 вищевказаного Указу
визначено, що суб'єкт малого
підприємництва, який сплачує єдиний
податок, не є платником податку на
доходи фізичних осіб та податку на
додану вартість.

Отже, оскільки позивач на спрощеній
системі оподаткування протягом 2010 року
перебував правомірно, а платники
єдиного податку в силу наведеної норми
права не є платниками податку на доходи
фізичних осіб та податку на додану
вартість, то Мукачівською ОДПІ грошове
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб на суму 31731,0 грн. та по ПДВ
на суму 104216,0 грн. визначено
протиправно.

Також безпідставним є посилання
апелянта на те, що позивачем занижено
суму валового доходу отриманого
протягом третього кварталу 2010 р. на
211541,8 грн., за отриманий товар згідно ВМД
№ 5109 від 13.07.2010 р., на рівці ціни
придбання, оскільки податковим органом
включено до валового доходу підприємця
фактурну вартість імпортованого
товару згідно ВМД № 5109 від 13.07.2010 р., що
прямо суперечить ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий
податок з громадян" відповідно до
приписів якої валовим доходом є
виручка у грошовій та натуральній
формі, яка при проведені перевірки
відповідачем не визначалася.

Податковим органом, факт реалізації
підприємцем товару, ввезеного на митну
територію України згідно ВМД № 5109 від
13.07.2010 р., та отримання підприємцем
виручки від ПП „Броктал" (м. Чернівці) у
грошовій і натуральній формі на суму
211541,8 грн. належними та допустимими
доказами не доведено. Натомість у
матеріалах справи міститься лист ПП
„Броктал" № 1/02 від 18.02.2011 р. згідно
якого директором даного підприємства
підтверджено, що між ПП „Броктал" та
СПД ОСОБА_3 жодних
фінансового-господарських операцій не
проводилося, аналогічно, актом
перевірки № 1078/17-03/НОМЕР_3 від 02.09.2011 р.
встановлено, що оплата за послуги по
розмитненню товарів від ПП „Броктал"
відсутня. Крім того, перевіркою не
доведено факту отримання позивачем
доходу від реалізації вказаних товарів
від інших суб'єктів.

За наведених обставин суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
права та інтереси позивача порушені та
потребують судового захисту, а відтак
заявлені позовні вимоги підлягають
задоволенню шляхом визнання
протиправними та скасування
оскаржених податкових
повідомлень-рішень.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Закарпатської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2012
року в справі № 2а-0770/642/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська

Повний текст ухвали виготовлений 02.12.2014