Справа № 826/10757/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представника
відповідачаБорисюк Л.П., Петрика І.Й.,
Собківа Я.М. Чайка О.С. Зломиноги Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Техно-Проект» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
серпня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техно-Проект» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Техно-Проект»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
позовом до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві в якому просило визнати
протиправним та скасувати рішення щодо
невизнання як податкової декларації з
податку на додану вартість за березень
2014 року ТОВ «Техно-Проект», оформленого
у вигляді листа «Про відмову у
прийнятті податкової декларації» від
25.04.2014 № 4036/10/26-59-18-04-17.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
серпня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, який
з'явився в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Техно-Проект» зареєстровано як
юридична особа 26 квітня 2013 року, про що
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесено відповідний
запис.

Відповідно до копії свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість №200124427, з 01 червня 2013 року ТОВ
«Техно-Проект» зареєстровано
платником податку на додану вартість.

18 квітня 2014 року ТОВ «Техно-Проект» на
адресу ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві направлено
податкову декларацію з податку на
додану вартість за березень 2014 року
разом з додатком №5 та дискетою з
реєстром податкових накладних в
електронному вигляді.

За результатами вивчення зазначених
документів, листом від 25 квітня 2014 року
№4036/10/26-59-18-04-17 податковий орган
повідомив про складення податкової
декларації з порушенням норм пункту 48.3
статті 48 та пункту 49.8 статті 49
Податкового кодексу України, а саме:
недостовірний обов'язковий реквізит
«місцезнаходження платника податків».

У зв'язку з виявленням зазначеного
порушення, ДПІ у Шевченківському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
прийнято рішення про те, що податкова
звітність не вважається податковою
декларацією, а ТОВ «Техно-Проект»
запропоновано подати нову податкову
звітність, оформлену відповідно до
вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з даним рішенням
відповідача та вважаючи його
протиправним, ТОВ «Техно-Проект»
звернулось з відповідним позовом до
суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої дійшов висновку про
не надання позивачем належних доказів
на підтвердження існування в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців інформації
про місцезнаходження ТОВ
«Техно-Проект» за адресою м. Київ, вул.
Щербакова, 53 станом на дату подання
декларації з податку на додану
вартість.

З таким висновком суду колегія суддів
не може погодитися, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового
кодексу України, податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.
Додатки до податкової декларації є її
невід'ємною частиною.

Форма податкової декларації
встановлюється центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики (п. 46.5 ст. 46 цього Кодексу).

Зокрема, п. 48.1 і 48.3 ст. 48 ПК України
встановлено, що податкова декларація
складається за формою, затвердженою в
порядку, визначеному положеннями
пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та
чинному на час її подання (в даному
випадку на момент виникнення спірних
правовідносин форма податкової
декларації з податку на додану
вартість була затверджена наказом
Міністерства фінансів України від
25.11.2011 № 1492 «Про затвердження форм та
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість», що зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 20 грудня
2011 року за № 1490/20228, в редакції наказу
Міністерства фінансів України від
25.11.2011 № 1342). Форма податкової
декларації повинна містити необхідні
обов'язкові реквізити і відповідати
нормам та змісту відповідних податку
та збору.

Податкова декларація повинна містити
такі обов'язкові реквізити: тип
документа (звітний, уточнюючий, звітний
новий); звітний (податковий) період, за
який подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби і мають
відмітку у паспорті); місцезнаходження
(місце проживання) платника податків;
найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність; дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);
ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток або інші
відомості, визначені в абзаці сьомому
цього пункту, посадових осіб платника
податків; підписи платника податку -
фізичної особи та/або посадових осіб
платника податку, визначених цим
Кодексом, засвідчені печаткою платника
податку (за наявності).

Також, в силу вимог п. 48.5.1 п. 48.5 ст. 48
зазначеного Кодексу, податкова
декларація повинна бути підписана,
зокрема, керівником платника податків
або уповноваженою особою, а також
особою, яка відповідає за ведення
бухгалтерського обліку та подання
податкової декларації до органу
державної податкової служби. У разі
ведення бухгалтерського обліку та
подання податкової декларації
безпосередньо керівником платника
податку така податкова декларація
підписується таким керівником. При
цьому достатнім підтвердженням
справжності документа податкової
звітності є наявність оригіналу
підпису уповноваженої особи на
документі у паперовій формі або
наявність в електронному документі
електронного цифрового підпису
платника податку.

За приписами норми п. 48.7 ст. 48 ПК
України, податкова звітність, складена
з порушенням норм цієї статті, не
вважається податковою декларацією,
крім випадків, встановлених пунктом 46.4
статті 46 цього Кодексу.

Статтею 49 Податкового кодексу України
врегульовано порядок подання
податкової декларації до органів
державної податкової служби.

Прийняття податкової декларації є
обов'язком органу державної податкової
служби. Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають (п.
49.8 ст. 49 зазначеного Кодексу).

За приписами норм ст. 49 ПК України, за
умови дотримання вимог, встановлених
статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова
декларація, надана платником, також
вважається прийнятою у разі, якщо орган
державної податкової служби із
дотриманням вимог пункту 49.11 цієї
статті не надає платнику податків
повідомлення про відмову у прийнятті
податкової декларації або у випадках,
визначених цим пунктом, не надсилає
його платнику податків у встановлений
цією статтею строк. У разі подання
платником податків до органу державної
податкової служби податкової
декларації, заповненої з порушенням
вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу, такий орган державної
податкової служби зобов'язаний надати
такому платнику податків письмове
повідомлення про відмову у прийнятті
його податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови у
разі отримання такої податкової
декларації, надісланої поштою або
засобами електронного зв'язку, -
протягом п'яти робочих днів з дня її
отримання.

В силу п. 49.15 ст. 49 ПК України, податкова
декларація, надіслана платником
податків або його представником поштою
або засобами електронного зв'язку,
вважається неподаною за умови її
заповнення з порушенням норм пунктів
48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та
надсилання контролюючим органом
платнику податків письмової відмови у
прийнятті його податкової декларації.

Пунктом 56.1 ст. 56 ПК України встановлено,
що рішення, прийняті контролюючим
органом, можуть бути оскаржені в
адміністративному або судовому
порядку.

В свою чергу, згідно з пунктом 49.12
статті 49 Податкового кодексу України, у
разі отримання відмови органу
державної податкової служби у
прийнятті податкової декларації
платник податків має право: подати
податкову декларацію та сплатити штраф
у разі порушення строку її подання;
оскаржити рішення органу державної
податкової служби у порядку,
передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Також п. 49.9 ст. 49 ПК України встановлено,
що за умови дотримання платником
податків вимог цієї статті посадова
особа контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
органом.

Як вбачається з матеріалів справи, в
поданій позивачем до податкового
органу податкової декларації з ПДВ за
березень 2014 року місцезнаходження
підприємства вказано: м. Київ, вул.
Щербакова, 53.

Між позивачем та ТОВ «Юридичне бюро
«Стайлінг» укладено Договір про
співробітництво від 04.09.2013, який
визначає умови використання позивачем
права тимчасового спільного
користування частиною приміщення ТОВ
«Юридичне бюро «Стайлінг», що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Щербакова, 53, та здійснення ТОВ
«Юридичне бюро «Стайлінг»
секретарського обслуговування
керівного органу ТОВ «Техно-Проект» за
даною адресою (а.с.14).

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу
України, місцезнаходженням юридичної
особи є фактичне місце ведення
діяльності чи розташування офісу, з
якого проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку.

Статтею 1 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» встановлено, що
місцезнаходження юридичної особи -
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її
імені.

Як було вказано вище, ТОВ
«Техно-Проект» зареєстровано як
юридична особа 26.04.2013 Шевченківською
районною у місті Києві державною
адміністрацією за адресою: 04111, м. Київ,
вул. Щербакова, буд. 53.

Згідно з п. 45.2. ст. 45 ПК України,
податковою адресою юридичної особи
відокремленого підрозділу юридичної
особи) є місцезнаходження такої
юридичної особи, відомості про що
містяться у Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», в Єдиному
державному реєстрі містяться
відомості про відсутність юридичної
особи за її місцезнаходженням, про
відсутність підтвердження відомостей
про юридичну особу, а також відомості
про зарезервовані найменування
юридичних осіб.

Так згідно відомостей з ЄДР,
місцезнаходженням ТОВ «ТЕХНО-ПРОЕКТ»
є: 04111, м. Київ, вул. Щербакова, буд. 53,
статус відомостей про юридичну особу
підтверджено (а.с.51-53).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні.

Враховуючи, що фактичним місцем
розташування офісу ТОВ «ТЕХНО-ПРОЕКТ»,
в якому переважно знаходиться
керівництво та здійснюється
управління та облік підприємством, є
його місцезнаходження за юридичною
адресою: 04111, м. Київ, вул. Щербакова, буд.
53, твердження відповідача про
недостовірність місцезнаходження
платника податку є безпідставним та
необґрунтованим.

Відповідачем не надано доказів, що ТОВ
«ТЕХНО-ПРОЕКТ» не знаходиться за
місцезнаходженням та що має стан
платника - до ЄДР внесено запис про
відсутність за місцезнаходженням.

Відповідно до частини першої статті 69
КАС України, доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Таким чином, відомості про ТОВ
«ТЕХНО-ПРОЕКТ» (в тому числі щодо його
місцезнаходження) є достовірними та
відповідають ознакам достовірності
відповідно до ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», а
платником податку дотримані всі вимоги
щодо наявності та достовірності
обов'язкових реквізитів податкової
декларації, передбачених п. 48.3 ст. 48 ПК
України.

Пунктом 23 Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість визначає, що відмова
посадової особи контролюючого органу
прийняти декларацію з будь-яких причин,
не визначених ст. 49 глави 2 розділу II ПК
України, у тому числі висунення
будь-яких, не визначених ст. 49 глави 2
розділу II Кодексу передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої декларації, зменшення
або скасування сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо),
забороняється.

Колегією суддів встановлено, що
податкова декларація з податку на
додану вартість за березень 2014 року
заповнена позивачем правомірно, а тому
в відповідача відсутні підстави
неприйняття податкової декларації з
податку на додану вартість за березень
2014 року Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техно-Проект».

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального права, доводи
апеляційної скарги спростовують
висновки суду першої інстанції,
викладені у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим є підстави для її
скасування з ухваленням нової
постанови про задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Техно-Проект» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
серпня 2014 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 14 серпня 2014 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техно-Проект»
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 25 квітня 2014 року №
4036/10/26-59-18-04-17 про відмову Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Техно-Проект» у прийнятті податкової
декларації з податку на додану
вартість за березень 2014 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст постанови складено та
підписано - 12.12.2014

Головуючий суддя

Борисюк Л.П.

Судді:

Петрик І.Й.

Собків Я.М.