Справа № 759/13912/14-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Шум Л. М.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва на
постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 11 листопада 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва, за
участю третьої особи - товариства з
обмеженою відповідальністю «Хорс» про
визнання недійсним та скасування
рішення про припинення виплати пенсії,
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва, в якому
просив:

- визнати недійсним та скасувати
рішення про припинення виплати пенсії
про припинення виплати пенсії ОСОБА_2,
оформленої у вигляді розпорядження від
21.07.2014 за № 862137;

- зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва поновити виплату пенсії ОСОБА_2
з моменту припинення її виплати.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 11 листопада 2014 року
позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
застосував норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
перегляду оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
визнала можливим розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
з 2006 р. позивачу була призначена пенсія
за вислугу років відповідно до ст. 54
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідно до розпорядження УПФУ у
Святошинському районі м. Києва від
21.07.2014 р. позивачу припинено виплату
пенсії за вислугою років, оскільки
останній після призначення пенсії
працював на посаді, що дає право на
пенсію по вислузі.

Про прийняття вказаного розпорядження
позивача було повідомлено
відповідачем листом 04.08.2014 року.

Вважаючи припинення виплати пенсії на
підставі спірного розпорядження
протиправним, позивач звернувся з
даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, оскаржуване розпорядження
відповідача є протиправним.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи законний характер
оскаржуваного розпорядження,
відповідач посилається на ту
обставину, що після призначення пенсії
за вислугою років на підставі ст. 54
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» позивач продовжував
працювати, що згідно з вимогами ст. 7
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» є підставою для
припинення виплати вказаного виду
пенсії.

Перелік окремих категорій працівників
авіації та льотно-випробного складу,
які мають право на пенсію за вислугу
років, установлений статтею 54 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Даною нормою, зокрема, передбачено, що
право на таку пенсію мають працівники
льотного і льотно-випробного складу
при вислузі років на цих посадах не
менше 25 років у чоловіків і не менше 20
років у жінок, незалежно від відомчої
підпорядкованості підприємств,
установ і організацій, у яких вони
зайняті, та що перелік посад
працівників льотного складу, порядок
обчислення строків вислуги років для
призначення їм пенсій, а також порядок
призначення і виплати пенсій
льотно-випробному складу
затверджуються в порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Посади, які обіймав позивач до виходу
на пенсію за вислугою років у 2006 році,
підпадають під підстави для
призначення йому такої пенсії
відповідно до статті 54 Закону «Про
пенсійне забезпечення».

Положеннями ст. 7 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
звернення за призначенням пенсії може
здійснюватися у будь-який час після
виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по
інвалідності призначаються незалежно
від того, припинено роботу на час
звернення за пенсією чи вона
продовжується. Пенсії за вислугу років
призначаються при залишенні роботи,
яка дає право на цю пенсію.

З матеріалів справи судом встановлено,
що у 2006 році ОСОБА_2 було призначено
пенсію на підставі ст. 54 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

З трудової книжки, копія якої міститься
в матеріалах справи, судом встановлено
наступне:

- 03.05.2007 року наказом № 32/0 позивач
переведений на посаду командира
авіаескадрилії льотного загону
авіакомпанії «Авіант Україна»;

- 17.09.2007 року наказом № 96/0 ОСОБА_2
звільнений із займаної посади та
згідно з наказом № 84-к віл 17.07.2007 року
прийнятий до ТОВ «Авіакомпанія Хорс»
на посаду другого пілота та ПС МД-80;

- 09.02.2010 року наказом № 33-к від 09.02.2010
року був переведений на посаду КПС МД-80;

- 19.10.2012 року наказом № 161-к від 19.10.2012
року позивача було звільнено за
власним бажанням.

Крім того, відповідач зазначає, що
згідно витягу з системи
персоніфікованого обліку за позивача
за період з 01.01.2000 року по листопад 2013
року відраховувались внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та зараховувався спецстаж
за кодом ЗПЗ054А1 із зазначенням льотних
годин.

Порядок подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України від
25 листопада 2005 року N 22-1 (далі по тексту -
Порядок).

Відповідно до п. 2.4 Порядку до заяви про
призначення пенсії за вислугу років,
крім документів, передбачених
підпунктами 1 - 4 пункту 2.1 цього розділу,
надаються також документи, що
підтверджують стаж роботи, який дає
право на призначення такого виду
пенсії.

Пенсії за вислугу років призначаються
у разі звільнення з роботи, що дає право
на цей вид пенсії. У разі зарахування
після призначення пенсії за вислугу
років на роботу, яка дає право на цей
вид пенсії, виплата пенсії
припиняється і поновлюється з дня, що
слідує за днем звільнення з роботи.

Право позивача на пенсію за вислугу
років відповідно до ст. 54 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
відповідачем не оспорюється.

З трудової книжки позивача вбачається,
що позивач після призначення даного
виду пенсії в період з 03.05.2007 по 19.10.2012
продовжував працювати на посадах, що
дає право на зазначений вид пенсії, а
тому її виплата згідно з вимогами п. 2.4
Порядку повинна була бути припинена.

Проте, розпорядження про припинення
позивачу виплати вказаного виду пенсії
було прийняте лише 21.07.2014, в період, коли
ОСОБА_2 був звільнений з роботи, що
підтверджується копією трудової
книжки позивача та даними системи
персоніфікованого обліку.

Згідно з п. 2.4 Порядку у разі
зарахування після призначення пенсії
за вислугу років на роботу, яка дає
право на цей вид пенсії, виплата пенсії
припиняється і поновлюється з дня, що
слідує за днем звільнення з роботи.

Таким чином, станом на час прийняття
оскаржуваного розпорядження ОСОБА_2
був звільнений з роботи, що дає право на
вказаний вище вид пенсії, а тому
виплата пенсії на час повинна бути
поновлена.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що виплата
пенсії позивачу в період після його
звільнення шляхом прийняття
оскаржуваного розпорядження припинена
протиправно.

Виходячи в вищезазначеного, колегія
суддів Київського апеляційного
адміністративного суду України
приходить до висновку, що постанова
Святошинського районного суду м. Києва
від 11 листопада 2014 року ґрунтується на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 197, 198, 200, 205, 206 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва
залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 11 листопада 2014 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо його було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 статті
254 КАС України). Касаційна скарга на
судові рішення подається
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі (стаття 212
КАС України).

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан О.А. Губська

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.