Справа № 405/9520/14-а
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/9520/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014 Ленінський районний суд м.
Кіровограда в складі :

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі: Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області про
скасування постанови про повернення
виконавчого документа стягувачу, -

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом в
якому просив визнати дії Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області щодо
винесення постанови від 08.10.2014 року ВП
№ 44498956 про повернення виконавчого
документа стягувачу протиправними та
скасувати дану постанову.

Позов обґрунтовує тим, що відповідно до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» має статус «дитина війни».
Ленінським районним судом м.
Кіровограда винесено рішення по справі
№ 2а-8668/11, згідно якого
зобов»язаноУправління Пенсійного
фонду України в м. Кіровограді
здійснити перерахунок та виплатити
йому підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період. Не погоджуючись
з рішенням суду першої інстанції
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді звернулось з
апеляційною скаргою до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційний
суд відхилив апеляційну скаргу
Управління, а рішення суду першої
інстанції залишив в силі.

Він подав заяву про відкриття
виконавчого провадження до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Кіровоградській області для виконання
виконавчого листа по справі № 2а-8668/11
від 14.08.2014 року. 26.08.2014 року відповідачем
було відкрито виконавче провадження №
44498956 з примусового виконання
виконавчого листа по справі № 2а-8668/11
від 14.08.2014 року.

Відповідач в вересні 2014 року звернувся
до Ленінського районного суду м.
Кіровограда з поданням про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду. Ленінський районний суду м.
Кіровограда ухвалою від 06.10.2014 року по
справі № 2-а-8668/11 відмовив в задоволенні
подання відповідача.

08.10.2014 року відповідач постановою ВП №
44498956 повернув йому виконавчий
документ, вказавши підставу «відсутнє
бюджетне фінансування». Посилаючись на
норми діючого законодавства він вважає
дану постанову не законною, а тому
вимушений звернутись в суд з даним
позовом.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, посилаючись на обставини,
зазначені в позовній заяві, норми
діючого законодавства та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з»явився, про час та місце
слухання справи повідомлений, надав
суду заперечення та посилаючись на
зазначені в запереченнях обставини,
просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Частинами 1, 2 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що учасники виконавчого
провадження мають право звернутися до
адміністративного суду з позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів, посадових осіб, які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 2 Закону України "Про
виконавче провадження", примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Як встановлено положеннями ч.2 ст.1
Закону України "Про державну виконавчу
службу" завданням державної виконавчої
служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом. Система
органів державної виконавчої служби
визначена у статті 3 цього Закону.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачений обов'язок
державного виконавця здійснювати
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (далі -виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Судом встановлено, що у відділі
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області перебуває на
виконанні виконавчий лист № 2-а-8668/11 від
14.08.2014 року, виданий Ленінським
районним судом м. Кіровограда про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в м. Кіровограді
Кіровоградської області з 01 травня 2011
року по 22 липня 2011 року здійснити
перерахунок і виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
рахуванням виплачених відсотків.

На підставі ст. 17, 19, 20, 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державним
виконавцем відділу 26.08.2014 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, копії якої направлено
сторонам виконавчого провадження.

Згідно листа боржника УПФУ в м.
Кіровограді від 01.09.2014 року на
виконання рішення суду проведено
перерахунок пенсії згідно ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за періоди зазначені в рішенні
суду. Загальна сума нарахування
становить 538,20 грн.

Розмір виплат, що нараховуються згідно
вказаної статті Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
визначено Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.07.2011 р. № 745.

Прикінцевими положеннями Закону
України «Про державний бюджет на 2014
рік» встановлено, що у 2014 році норми
статей 5, 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2014
рік

У 2014 році розмір виплат, що
нараховуються відповідно до Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" врегульовано Постановою Кабміну
від 28.12.2011 р. № 1381. Конституційний Суд
України в рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011
року встановив, що пункт 4 розділу VII
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" №3491-VI від 14.06.2011 року,
яким визначено Кабінет Міністрів
України державним органом, який має
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних прав
громадян та якому надано право
визначати порядок та розміри
соціальних виплат виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України, не
суперечить п.6 ч. 1 ст. 92, ст.ст. 116, 117
Конституції України.

Таку ж позицію щодо повноважень
Кабінету Міністрів України
сформульовано в рішенні
Конституційного суду України № З-рп/2012
від 25.01.2012 року .

Судом встановлено, що ухвалою
Ленінського районного суду від 06.10.2014
відмовлено в задоволенні подання
державного виконавця про зміну способу
та порядку виконання вищевказаного
судового рішення.

Постанова від 08.10.2014 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, прийнята державним
виконавцем з посиланням на п. 9 ч.І ст.47
Закону України "Про виконавче
провадження", а саме, у зв'язку з
поважністю часткового невиконання
рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Частиною 4 наведеної правової норми
встановлено, що про повернення
стягувачу виконавчого документа
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України
«Про виконавче провадження» рішення
про стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами
Державного казначейства України в
установленому Кабінетом Міністрів
України порядку.

Порядок виконання рішень про стягнення
коштів з державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Пунктами 7, 41, 42 вказаного Порядку
визначено механізм стягнення
присуджених коштів з державного
бюджету (місцевих бюджетів) без участі
органів Державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Внаслідок змін, внесених до Закону
України «Про виконавче провадження» та
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення процедури
примусового виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб) Законом
України від 04.11.2010 року № 2677-VI, та
прийняттям Кабінетом Міністрів
України постанови від 03.08.2011 року № 845,
встановлено порядок виконання судових
рішень про стягнення коштів з
державного та місцевих бюджетів та
бюджетних установ без участі органів
державної виконавчої служби, а за
участю органів Державного
казначейства України.

Таким чином, суд вважає, що реалізація
особою права, яке пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, що
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
на відсутність коштів, як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Суд не погоджується з тим, що постанова
державного виконавця про повернення
виконавчого документа стягувачу від
08.10.2014 року винесена на законних
підставах, а державний виконавець діяв
в межах повноважень та у спосіб,
передбачений Законом України «Про
виконавче провадження», оскільки
відповідно до п.7 постанови від 03.08.2011
року № 845 у разі наявності підстав для
повернення виконавчого документа
стягувачу керівник органу державної
виконавчої служби подає відповідно до
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень"
Казначейству протягом 10 днів з дня
складення державним виконавцем
відповідного акта оригінал
виконавчого документа разом із
супровідним листом та завірені
належним чином державним виконавцем
копії інших матеріалів виконавчого
провадження.

Тобто, державний виконавець
зобов'язаний був самостійно направити
виконавчий лист за належністю, адже
такий обов'язок встановлений після
внесення змін до вказаного Порядку, що
пов'язані з набранням чинності Законом
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень».

Письмові докази які б свідчили, про те,
що відповідач вжив всіх заходів щодо
виконання рішення суду за виконавчим
листом № 2а-8668/11 виданого 14.10.2014 року
Ленінським районним судом м.
Кіровограда про зобов'язання
Управління пенсійного фонду України в
м. Кіровограді здійснити нарахування
та виплату позивачу щомісячної
державної соціальної допомоги,
відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позову та його
задоволення.

Керуючись ст. ст. 158 – 163 КАС України, суд
,-

П О
С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати дії Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області щодо винесення постанови від
08.10.2014 року ВП № 44498956 про повернення
виконавчого документа стягувачу
протиправними.

Скасувати постанову Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області від 08.10.2014
року ВП № 44498956 про повернення
виконавчого документа стягувачу.

Судові витрати по справі віднести за
рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції протягом десяти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м.
Кіровограда

Шевченко