Справа № 803/2441/14
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року Справа № 803/2441/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Луцького міського відділу
Управління Державної міграційної
служби України у Волинській області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним
позовом до Луцького міського відділу
Управління Державної міграційної
служби України у Волинській області
(далі - Луцький МВ УДМСУ у Волинській
області, відповідач) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
17.09.2014 року позивач звернулася до
Луцького МВ УДМСУ у Волинській області
з метою подання документів на
оформлення та видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон. Позивачем було подано органу
міграційної служби наступні документи:
заяву - анкету встановленого зразка,
паспорт громадянина України, копію
виданої податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера,
дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см та
оригінал квитанції про сплату
державного мита.

Проте, в порушення вимог постанови
Кабінету Міністрів України № 231 від
31.03.1995 року «Про затвердження Правил
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення»,
крім вищеперерахованих документів,
працівник Луцького МВ УДМСУ у
Волинській області вимагав надання
додаткових документів: заяви -
доручення для оформлення довідки про
несудимість та ксерокопії паспорта
громадянина України. Крім того,
наполягав на обов'язковій оплаті
добровільної платної послуги вартістю
87,15 грн. за видачу паспорта громадянина
України для виїзду за кордон та оплаті
120,00 грн. за бланк паспорта з
обов'язковим наданням квитанцій про
оплату цих послуг. Позивач з такими
вимогами працівника Луцького МВ УДМСУ
у Волинській області не погодилася,
оскільки такі вимоги постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.1995
року № 231 не передбачені. Луцьким МВ
УДМСУ у Волинській області було
відмовлено позивачу у прийнятті
документів на оформлення та видачу
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон.

Позивач оскаржила відмову у прийнятті
документів на оформлення та видачу
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон шляхом подання 17.09.2014
року письмової заяви та скарги на ім'я
начальника Луцького МВ УДМСУ у
Волинській області. Проте, листом від
08.10.2014 року за № 0710/91-К відповідачем
запропоновано позивачу оплатити
вартість послуг за оформлення та
видачу паспорта громадянина України
для виїзду за кордон в розмірі 87,15 грн.
та вартість бланка паспорта в розмірі
120,00 грн., а також повторно звернутися до
відповідного підрозділу ДМС України з
переліком документів, визначених
пунктом 9 додатку № 4 до наказу ДМС
України від 11.03.2013 року № 48 (у редакції
наказу ДМС України від 15.10.2013 року № 232).

Позивач вважає такі дії щодо відмови в
прийнятті документів на оформлення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон неправомірними, така
відмова не ґрунтується на нормах
чинного законодавства України,
оскільки діючі нормативно-правові акти
не передбачають обов'язку заявника
надавати додаткові документи,
замовляти та додатково оплачувати
окремі платні послуги, які він не
замовляв, не отримував та не мав наміру
отримувати з метою оформлення паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, а у зв'язку з прийняттям
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.04.2011 року № 292 «Про внесення змін
до постанови Кабінету Міністрів
України від 31.01.1992 року № 47 та від 04.06.2007
року № 795», було виключено абзац другий
пункту 1, який встановлював плату за
бланк закордонного паспорта.

Позивач просить визнати протиправними
дії Луцького МВ УДМСУ у Волинській
області щодо відмови їй в прийнятті
документів для оформлення та видачі
паспорта громадянина України для
тимчасового виїзду за кордон, вимоги по
сплаті платних послуг, які позивач не
замовляв, не отримував та не мав
намірів щодо їх отримання за
оформлення та видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон в сумі 87,15 грн., вимоги оплати за
бланк паспорта громадянина України для
виїзду за кордон в сумі 120,00 грн. та
зобов'язати Луцький МВ УДМСУ у
Волинській області прийняти документи
та розглянути питання щодо оформлення
і видачі позивачу паспорта громадянина
України для виїзду за кордон на
підставі поданих нею документів та
відповідно до Правил оформлення і
видачі паспортів громадянина України
для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.03.1995 року № 231, кваліфікувати
протиправні дії та притягнути до
відповідальності посадових осіб
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Відповідач письмових заперечень проти
позову до суду не подав.

В судове засідання позивач не прибула,
проте подала до суду письмову заяву про
розгляд справи за її відсутності (а. с.
20).

Представник відповідача в судове
засідання не прибув з невідомих суду
причин, хоча відповідач належним чином
був повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а. с. 19).

Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України)
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Згідно із
частиною четвертою статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Відповідно до частини шостої
статті 128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта. Як
передбачено частиною першою статті 41
КАС України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове
засідання особи, які беруть участь у
справі, не прибули, при цьому, від
позивача надійшла заява про розгляд
справи за її відсутності, дану справу
можливо розглянути і вирішити на
основі наявних матеріалів, тому за
відсутності перешкод для розгляду
справи суд приходить до висновку, що
судовий розгляд справи необхідно
здійснювати в порядку письмового
провадження, без фіксування
адміністративного процесу технічними
засобами.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає до
задоволення частково з таких мотивів
та підстав.

Судом встановлено, що 17.09.2014 року
позивач особисто звернулася до
Луцького МВ УДМСУ у Волинській області
з метою подання документів на
оформлення та видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, подавши при цьому заяву - анкету
(а. с. 7), паспорт громадянина України (а.
с. 8-9), копію картки фізичної особи -
платника податків (а. с. 10), дві
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см (а. с. 11),
квитанцію про сплату державного мита в
сумі 170,00 грн. (а. с. 6).

Як слідує із матеріалів справи, вказані
документи не були прийняті
працівниками Луцького МВ УДМСУ у
Волинській області та повернуті
позивачу, зокрема з тих підстав, що
позивач не надала документи про оплату
послуги вартістю 87,15 грн. за оформлення
та видачу паспорта громадянина України
для тимчасового виїзду за кордон та
оплати вартості за бланк паспорта в
розмірі 120,00 грн.

Не погодившись з відмовою у прийомі
документів, позивач подала заяву та
скаргу від 17.09.2014 року начальнику
Луцького МВ УДМСУ у Волинській області.

Листом від 08.10.2014 року за № 0710/91-К
відповідачем запропоновано позивачу
оплатити вартість послуг за оформлення
та видачу паспорта громадянина України
для виїзду за кордон в розмірі 87,15 грн.
та вартість бланка паспорта в розмірі
120,00 грн., а також повторно звернутися до
відповідного підрозділу ДМС України з
переліком документів, визначених
пунктом 9 додатку № 4 до наказу ДМС
України від 11.03.2013 року № 48 (у редакції
наказу ДМС України від 15.10.2013 року № 232)
(а. с. 12-14).

Згідно із частиною другою статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюються на публічно-правові
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Частиною третьою статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів
правомірність дій щодо відмови
позивачу у прийнятті документів для
оформлення та видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон з підстави ненадання квитанцій
про сплату вартості послуги за
оформлення та видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон в розмірі 87,15 грн. та вартості
бланка паспорта в розмірі 120,00 грн., з
огляду на таке.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України та порядок
розв'язання спорів у цій сфері
регулюються Законом України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» від 21.01.1994
року № 3857-XII (далі - Закон № 3857-XII).

Стаття 1 даного Закону передбачає право
громадян України виїхати з України,
крім випадків, передбачених цим
Законом, та в'їхати в Україну.
Документами, що дають право на виїзд з
України і в'їзд в Україну та
посвідчують особу громадянина України
під час перебування за її межами, є,
зокрема, паспорт громадянина України
для виїзду за кордон (стаття 2 Закону №
3857-ХІІ).

Відповідно до абзацу другого частини
першої статті 4 Закону № 3857-ХІІ
оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон
провадиться громадянам України, які
постійно проживають в Україні і
досягли 18-річного віку, - за особистим
клопотанням про отримання паспорта або
через своїх законних представників до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
громадянства. Порядок оформлення,
видачі, обміну, повернення, вилучення,
знищення, визнання недійсним паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон визначається Кабінетом
Міністрів України. Бланки паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон виготовляються на замовлення
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
громадянства.

Крім того, статтею 7 даного Закону
закріплено, що правила оформлення і
видачі паспортів, їх тимчасового
затримання та вилучення визначаються
відповідно до цього Закону Кабінетом
Міністрів України і підлягають
опублікуванню. З метою реалізації
наведеної бланкетної норми Кабінетом
Міністрів України 31.03.1995 року було
прийнято постанову № 231, якою
затверджено Правила оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення (далі - Правила
№ 231).

Пунктом 10 Правил № 231 встановлено, що
для оформлення паспорта у разі
тимчасового виїзду за кордон
подається: заява-анкета встановленого
зразка; паспорт громадянина України,
свідоцтво про народження (для осіб
віком до 16 років) (після прийняття
документів повертається); копія
виданої податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера,
крім осіб, які через свої релігійні або
інші переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи; дві
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;
квитанція про сплату державного мита
або документ, що підтверджує право на
звільнення від його сплати.

Згідно зі статтею 1 Декрету Кабінету
Міністрів України від 21.01.1993 року № 7-93
«Про державне мито» (далі - Декрет № 7-93),
платниками державного мита на
території України є фізичні та
юридичні особи за вчинення в їхніх
інтересах дій та видачу документів, що
мають юридичне значення,
уповноваженими на те органами.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Декрету
№ 7-93 державне мито справляється за
видачу нового зразка паспорта
громадянина України (крім обміну нині
діючого паспорта на паспорт нового
зразка); за оформлення нового зразка
паспорта громадянина України для
поїздки за кордон; за видачу громадянам
України закордонного паспорта на право
виїзду за кордон або продовження
строку його дії. Підпунктом «б» пункту 6
статті 3 Декрету № 7-93 встановлено, що
ставка державного мита за видачу
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон встановлюються в
розмірі 10 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян, тобто 170,00 грн.

Разом з тим, у пункті 27 розділу І
Переліку платних послуг, які надаються
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Державної міграційної служби,
розмір плати за їх надання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 04.06.2007 року № 795 (у
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 26.10.2011 року № 1098), визначено
розмір плати за оформлення та видачу
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон, що становить 87,15 грн.

Аналіз наведених вище норм чинного
законодавства України дає підстави
дійти суду висновку про те, що сплата
встановленого Декретом № 7-93
державного мита покриває вартість
витрат, пов'язаних із вчиненням
відповідачем дій щодо видачі
громадянам України паспорта на право
виїзду за кордон, у тому числі й
вартість бланка такого паспорта,
вартість персоналізації, з огляду на що
вимога повторної оплати тих самих дій
(послуг) на підставі іншого
нормативно-правового акта є
протиправною.

При цьому, неправомірною є й вимога
відповідача стосовно сплати вартості
бланка у розмірі 120,00 грн. у зв'язку з
тим, що Порядок надання підрозділами
Міністерства внутрішніх справ та
Державної міграційної служби платних
послуг, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 26.10.2011
року № 1098 (далі - Порядок № 1098), на який
посилається Луцький МВ УДМСУ у
Волинській області, не встановлює
розмір такого відшкодування, не
передбачають його й Правила № 231.

На думку суду, умови, які є
обов'язковими для виконання при
оформленні та видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, встановлюються виключно
положеннями Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» та Правилами
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.1995 року № 231.

Аналогічна правова позиція викладена і
в постанові Верховного Суду України
від 03.12.2013 року у справі № 21-416а13, яка в
силу частини першої статті 244-2 КАС
України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

При цьому, суд не бере до уваги
покликання відповідача у листі від
08.10.2014 року № 0710/91-К (а. с. 12-14) на
положення Закону України «Про
адміністративні послуги» від 06.09.2012
року № 5203-VІ (далі - Закон № 5203-VІ) та
норми Порядку надання підрозділами
Міністерства внутрішніх справ та
Державної міграційної служби платних
послуг, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.10.2011
року № 1098, з огляду на таке.

Статтею 9 Закону № 5203-VІ визначено, що
адміністративні послуги надаються
суб'єктами надання адміністративних
послуг безпосередньо, через центри
надання адміністративних послуг та/або
через Єдиний державний портал
адміністративних послуг; фізична
особа, у тому числі фізична
особа-підприємець, має право на
отримання адміністративної послуги
незалежно від реєстрації її місця
проживання чи місця перебування, крім
випадків, установлених законом, заява
на отримання адміністративної послуги
подається в письмовій чи усній формі.

Відповідно до статті 11 цього ж Закону
при наданні адміністративних послуг у
випадках, передбачених законом,
справляється плата (адміністративний
збір). Розмір плати за надання
адміністративної послуги
(адміністративного збору) і порядок її
справляння визначаються законом з
урахуванням її соціального та
економічного значення. Плата за
надання адміністративної послуги
(адміністративний збір) зараховується
до державного або відповідного
місцевого бюджету. Плата за надання
адміністративної послуги
(адміністративний збір) вноситься
суб'єктом звернення одноразово за весь
комплекс дій та рішень суб'єкта надання
адміністративних послуг, необхідних
для отримання адміністративної
послуги (включаючи вартість бланків,
експертиз, здійснюваних суб'єктом
надання адміністративної послуги,
отримання витягів з реєстрів тощо).
Стягнення за надання адміністративних
послуг будь-яких додаткових не
передбачених законом платежів або
вимагання сплати будь-яких додаткових
коштів забороняється.

Частина друга статті 20 зазначеного
Закону визначає, що до набрання
чинності законом, що визначає перелік
адміністративних послуг та розміри
плати за їх надання (адміністративні
збори), плата за надання
адміністративних послуг
(адміністративний збір) при зверненні
за отриманням платних
адміністративних послуг сплачується у
порядку і розмірах, встановлених
законодавством.

Таким чином, положення Закону № 5203-VІ
передбачають сплату адміністративної
послуги одноразово за весь комплекс
дій та рішень суб'єкта надання
адміністративних послуг, необхідних
для отримання адміністративної
послуги (включаючи вартість бланків).
Проте на даний час відповідний закон,
що визначає перелік адміністративних
послуг та розміри плати за їх надання
(адміністративні збори) не прийнятий, а
тому відповідна плата повинна
сплачуватися у порядку і розмірах,
встановлених законодавством, а саме
Декретом № 7-93, оскільки інші платежі
спеціальними правовими актами, що
регулюють правовідносини з оформлення
і видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон, - Законом № 3857-ХІІ
та Правилами № 231 не передбачені.

Крім того, згідно з пунктами 2, 3 Порядку
№ 1098 послуги надаються за письмовою
заявою фізичних або юридичних осіб із
зазначенням їх прізвища, імені, по
батькові (найменування), місця
реєстрації/проживання
(місцезнаходження) та виду послуги, а
також за постановою (ухвалою) суду в
цивільних та господарських справах;
оплата наданих послуг здійснюється
шляхом перерахування замовником
коштів через банки, відділення
поштового зв'язку або
програмно-технічні комплекси
самообслуговування.

З аналізу наведених положень Порядку №
1098 можна зробити висновок про те, що
послуги, які надаються органами
Державної міграційної служби не мають
обов'язкового характеру та надаються
лише за бажанням особи, на підставі
поданої нею письмової заяви, тобто
відповідач з огляду на положення
Порядку № 1098 не може вимагати плати за
адміністративні послуги.

З матеріалів адміністративної справи
не вбачається подання позивачем такої
письмової заяви до територіального
органу ДМС України, позивач не
отримувала та не виявляла бажання
отримувати від відповідача додаткові
послуги, а відтак вимоги відповідача
сплатити платежі за оформлення та
видачу паспорта громадянина України
для виїзду за кордон, які не
передбачені Законом № 3857-XII та
Правилами № 231, є безпідставними.

Таким чином, з урахуванням
встановлених обставин справи та
наведених норм чинного законодавства
України, виходячи із наданих суду
статтею 162 КАС України повноважень, суд
вважає за необхідне прийняти постанову
про часткове задоволення позовних
вимог з обранням способу захисту, який
би гарантував дотримання і захист прав,
свобод, інтересів позивача, а саме:
визнати протиправними дії Луцького МВ
УДМСУ у Волинській області щодо
відмови позивачу у прийнятті
документів для оформлення та видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон з підстави ненадання
квитанцій про сплату вартості послуги
за оформлення та видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон в розмірі 87,15 грн. та вартості
бланка паспорта в розмірі 120,00 грн., та
зобов'язати Луцький МВ УДМСУ у
Волинській області прийняти за
особистим зверненням документи
позивача для розгляду питання щодо
оформлення та видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон без квитанцій про сплату
вартості послуги за оформлення та
видачу паспорта громадянина України за
кордон в розмірі 87,15 грн. та вартості
бланка паспорта в розмірі 120,00 грн.

Разом з тим, позовні вимоги про
кваліфікування протиправних дій та
притягнення до відповідальності
посадових осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
до задоволення не підлягають, оскільки
до повноважень адміністративного суду
не належить вирішення питання про
притягнення до відповідальності
посадових осіб за допущені порушення
законодавства.

Згідно із частиною третьою статті 94 КАС
України якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. На думку суду,
оскільки позовні вимоги немайнового
характеру задоволено частково, тому на
користь позивача слід частково
присудити з Державного бюджету України
судовий збір в розмірі 36,54 грн.,
сплачений квитанцією від 02.12.2014 року в
сумі 73,08 грн. (а. с. 2).

Керуючись статтями 41, 122, 128, 162, 163, 244-2 КАС
України, на підставі Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Луцького
міського відділу Управління Державної
міграційної служби України у
Волинській області щодо відмови ОСОБА_1
у прийнятті документів для оформлення
та видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон з підстави
ненадання квитанцій про сплату
вартості послуги за оформлення та
видачу паспорта громадянина України
для виїзду за кордон в розмірі 87
гривень 15 копійок та вартості бланка
паспорта в розмірі 120 гривень 00 копійок.

Зобов'язати Луцький міський відділ
Управління Державної міграційної
служби України у Волинській області
прийняти за особистим зверненням
документи ОСОБА_1 для розгляду питання
щодо оформлення та видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон без квитанцій про сплату
вартості послуги за оформлення та
видачу паспорта громадянина України за
кордон в розмірі 87 гривень 15 копійок та
вартості бланка паспорта в розмірі 120
гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 36 гривень 54 копійки (тридцять
шість гривень п'ятдесят чотири
копійки).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.М. Валюх