Справа № 826/17404/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2014 року №
Окружний адміністративний суд м. Києва,
у складі: судді Добрянської Я.І.,
розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України, в порядку письмового
провадження адміністративну справу:
за позовомОрендного підприємства
ремонтно-налагоджувальне управління №
7»до відповідача Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києвапровизнання неправомірними дій
та скасування рішення № 696 від 23.10.2014 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач Орендне підприємство
ремонтно-налагоджувальне управління №
7» звернувся в Окружний
адміністративний суд міста Києва з
позовом до відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва про
визнання неправомірними дій та
скасування рішення № 696 від 23.10.2014 р.
адміністративного суду міста Києва від
11.11.2014 р. суддею Добрянською Я.І. було
відкрито провадження в
призначено справу до судового розгляду
В судовому засіданні 04.12.2014 р.
представник позивача заявлені у
позовній заяві позовні вимоги
підтримав повністю та просив суд:
- визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва щодо
прийняття рішення № 696 від 23.10. 2014 р.;
- скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва № 696 від
В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача зазначив,
що відповідачем Управлінням
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва було
необґрунтовано та безпідставно
прийняте оскаржуване рішення № 696 від
23.10.2014 р. (про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду, за період з
22.11.2010 р. по 23.03.2011 р.), оскільки ст. 258 ЦК
України встановлено спеціальний
термін вимоги по пенях (штрафах) в один
рік, зважаючи на що, вимога (рішення) №
696 від 23.10.2014 р. не базується на нормі
закону вищої юридичної сили, оскільки,
хоча закон «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» і є
законом спеціальної дії, він все ж не
змінює терміну позовної давності при
стягненні пені чи штрафу, про пропуск
якого заявляє та наголошує позивач в
даній адміністративній справі.
Крім того, як наголосив представник
позивача в обґрунтування заявлених
позовних вимог, аналогічне попереднє
рішення відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва № 588 від
22.09.2014 р. (про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду, за період з
22.11.2010 р. по 24.06.2011 р. (тобто за весь
період, що охоплює оскаржуване рішення
№ 696 від 23.10.2014 р. - з 22.11.2010 р. по 23.03.2011 р.),
- було скасоване рішенням Головного
Управління Пенсійного фонду України в
м. Києві.

Представник відповідача, у свою чергу,
в судовому засіданні 04.12.2014 р. проти
задоволення позовних вимог позивача
заперечив повністю з підстав їх
необґрунтованості, проте як жодного
письмового заперечення на позовну
заяву відповідачем до матеріалів
справи надано не було.

Також, представником позивача в
судовому засіданні 04.12.2014 р. було подано
письмову заяву про розгляд справи №
826/17404/14 в порядку письмового
провадження, проти чого не заперечив і
представник відповідача, особисто
розписавшись на вказаній заяві
позивача.

Зважаючи на викладене, суд задовольнив
зазначену заяву позивача та ухвалив
продовжити розгляд даної
адміністративної справи № 826/17404/14 в
порядку письмового провадження, без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

За наслідками переходу судом до
розгляду адміністративної справи №
826/17404/14 в порядку письмового
провадження, станом на 08.12.2014 р. жодних
інших документів з приводу даного
спору від сторін по справі до
канцелярії суду не надходило.

Отже, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, 22.09.2014 р. позивач Орендне
підприємство «Спеціалізоване
ремонтно-налагоджувальне управління №
7» отримав від відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва рішення
№ 588 від 22.09.2014 р. про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду, за період з
22.11.2010 р. по 24.06.2011 р.

Однак, зазначене рішення відповідача №
588 від 22.09.2014 р. було скасоване рішенням
Головного Управління Пенсійного фонду
України в м. Києві.

Так, детальною документальною
внутрішньою перевіркою взаємовідносин
ОП «СРНУ-7» з УПФУ Святошинського р-ну м.
Києва не було встановлено що до
підприємства позивача подавались
вимоги стосовно сплати штрафних
санкцій, проте як позивачем поступово
погашалася заборгованість по єдиному
внеску, хоча й несвоєчасно.

Також наведеного не заперечувалось
представниками позивача та
відповідача в судовому засіданні.

З приводу цього, не зважаючи на
скасування Головним Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Києві
попереднього рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва № 588 від
22.09.2014 р. про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду, за період з
22.11.2010 р. по 24.06.2011 р., відповідачем було
прийняте інше (нове) рішення № 696 від
23.10.2014 р. про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду, за період з
22.11.2010 р. по 23.03.2011 р., тобто за період що
був повністю охоплений попереднім
скасованим рішенням відповідача № 588
від 22.09.2014 р.

Щодо прийняття такого нового рішення №
696 від 23.10.2014 р. про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду, за період з
22.11.2010 р. по 23.03.2011 р., позивач зазначає,
що відповідачем (при прийнятті
останнього) було порушено законодавчо
встановлені строки застосування
штрафних та фінансових санкцій,
передбачені ст. 258 ЦК України, а саме -
спеціальний термін вимоги по пенях
(штрафах) становить один рік.

Зважаючи на таке позивач вважає, що
вимога (рішення) № 696 від 23.10.2014 р. не
базується на нормі закону вищої
юридичної сили (щодо терміну позовної
давності при стягненні пені чи штрафу),
з підстав чого позивач звернувся за
захистом своїх порушених прав та
інтересів у судовому порядку до
Окружного адміністративного суду м.
Києва.

Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд дійшов до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог, зважаючи на наступне.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відповідно до пункту 6.2 Інструкції №
21-5, сума єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена
платниками у строки, визначені
відповідно до Закону, обчислена
органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених Законом, є
недоїмкою.

Згідно вимог статті 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загально обов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон),
суми недоїмки стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
штрафів.

Територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики.

У разі, якщо згоди з органом Пенсійного
фонду не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі, якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

Детальний аналіз чинних положень
зазначених нормативних актів свідчить
про те, що про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені
приймається одне рішення після сплати
(погашення) у повному обсязі недоїмки
окремо за кожний базовий звітний
період, що дорівнює одному місяцю,
незалежно від кількості випадків
сплати за вказаний період.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи та не заперечувалося сторонами
по справі, позивачем пога шалася
заборгованість по єдиному внеску, хоча
й несвоєчасно, на підставі чого суд
вважає, що рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
Управлінням Пенсійного фонду України
повинні були прийматися за фактом
погашення заборгованості, тобто після
фактичної сплати страхувальником
боргу за кожен базовий звітний період
окремо.

Однак, в даному випадку, рішення
Управлінням Пенсійного фонду України
по кожному окремому випадку протягом
тривалого періоду не приймалися, а було
винесено лише два оскаржуваних рішення
по всіх випадках несплати
заборгованості, що є порушенням
вказаних вище норм законодавства.

Враховуючи зазначене, такі дії відпо
відача порушили право позивача на
своєчасне оскарження, визнання та
погашення боргу за кожний базовий
звітний період окремо.

Оскільки п. 1 ч. 2 статті 258 Цивільного
кодексу України встановлено
спеціальний термін стягнення по пені
(штрафу) в один рік, то вимога
(оскаржуване рішення) № 696 від 23.10.2014 р.
не базується на нормі закону вищої
юридичної сили, оскільки, хоча закон
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» і є законом
спеціальної дії, він все ж не змінює
терміну позовної давності при
стягненні пені чи штрафу про пропуск
якого позивачем заявлено в даній
адміністративній справі, та такий
пропуск відповідачем спеціального
терміну вимоги по пенях (штрафах) в один
рік підтверджується наявними у справі
доказами.

Так, ст. 258 ЦКУ характеризується як
спеціальна позовна давність по
стягненню нарахованої пені та штрафу.

Тобто, як встановлено судом, позивачем
основні зобов'язання перед
відповідачем сплачувалися, однак з
порушенням передбаченого строку, проте
як відповідачем своєчасно не
нараховувалися пеня та штраф за кожний
факт такого прострочення.

Враховуючи, що спеціальна позовна
давність щодо стягнення (нарахування)
пені та штрафу, регламентована п. 1 ч. 2
статті 258 ЦКУ, відповідачем була
порушена, суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог позивача.

Наведеного вище також не було
допустимими доказами по справі
спростовано відповідачем, зважаючи на
що, суд приходить до висновку про
правомірність заявлених позивачем
позовних вимог щодо протиправності дій
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва
стосовно прийняття оскаржуваного
рішення № 696 від 23.10.2014 р. без дотримання
вимог статті 258 Цивільного кодексу
України (встановленого спеціального
терміну вимоги по пенях (штрафах) в один
рік).

На підставі частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з вимогами ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Також, згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не було
доведено суду правомірності його дій,
щодо прийняття оскаржуваного рішення
№ 696 від 23.10.2014 р. без дотримання вимог
статті 258 Цивільного кодексу України
(встановленого спеціального терміну
вимоги по пенях (штрафах) в один рік).

Натомість позивач довів суду
обґрунтованість заявлених позовних
вимог, що підтверджуються допустимими
доказами у справі.

В позовній заяві та в судовому
засіданні позивач не заявляв позовної
вимоги щодо відшкодування йому судових
витрат із сплати судового збору. Тому
суд не вирішував питання, в порядку ст.
94 КАС України, щодо розподілу між
сторонами судових витрат.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва щодо
прийняття відносно Орендного
підприємства «Спеціалізоване
ремонтно-налагоджувальне управління №
7» рішення № 696 від 23.10. 2014 р.

3. Визнати протиправним та
скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва № 696 від
23.10. 2014 р.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя:
Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному
обсязі постанови - 08.12.2014 р.