Справа № 815/4582/14
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 р. Справа № 815/4582/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Іванов Е. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.при
секретаріПолянській А.М.

за участю сторін: ПозивачОСОБА_5
(паспорт)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Держаної реєстраційної
служби України Нілової Ангеліни
Олександрівни на Постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до Реєстраційної служби
Арцизького районного управління
юстиції Одеської області, Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Держаної реєстраційної служби України
Нілової Ангеліни Олександрівни про
визнання неправомірними дій,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом до Реєстраційної служби
Арцизького районного управління
юстиції Одеської області, Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Держаної реєстраційної служби України
Нілової Ангеліни Олександрівни про
визнання неправомірними дій,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Нілової А.О. щодо прийняття
рішення про відмову №12662409 від 25.04.2014
року у державній реєстрації прав та
обтяжень об'єкта нерухомого майна за
адресою: АДРЕСА_1 приміщення, 4/3.
Скасовано рішення Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Нілової Ангеліни
Олександрівни про відмову від 25.04.2014
року №12662409 у державній реєстрації прав
та їх обтяжень об'єкта нерухомого майна
за адресою: АДРЕСА_1 приміщення, 4/3.
Зобов'язано Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Нілової
Ангеліни Олександрівни провести
державну реєстрацію права власності
щодо об'єкту нерухомого майна - частини
нежитлової будівлі площею 15,4 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1 приміщення, 4/3, право
власності на яке визнано на підставі
рішення Арцизького районного суду
Одеської області від 17.07.2013 року по
справі №492/798/13-ц відповідно до заяви
від 27.03.2014 року, реєстраційний номер
6012529, та видати свідоцтво про державну
реєстрацію об'єкта нерухомого майна за
зазначеною адресою. В решті позовних
вимог відмовлено.

Державний реєстратор прав на
нерухоме майно Держаної реєстраційної
служби України Нілова Ангеліна
Олександрівна не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подала апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати Постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2014 року та прийняти нову
постанову, якою відмовити в задоволені
позовних вимог.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що рішення суду
першої інстанції є необґрунтованим,
незаконним та прийнятим з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційних скарг, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню, з огляду
на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_5 звернувся до виконавчого
комітету Арцизької міської ради та
рішенням комітету №499 від 23.12.2013р.
присвоєний адрес частині нежитлового
будинку, яка зазначена в технічній
документації площею « 4-3/15.40» площею 15,4
кв.м. яка розташована по АДРЕСА_1
приміщення 4 в АДРЕСА_1 приміщення, 4/3
(а.с. 13).

24.01.2014 року позивач
виготовив технічний паспорт на вказане
приміщення вже за адресою присвоєною
рішенням виконавчого комітету №499 (а.с.
9-10).

27.03.2014 року позивач
звернувся до реєстраційної служби
Арцизького районного управління
юстиції Одеської області з заявою про
державну реєстрацію прав на нежитлове
приміщення розташоване: АДРЕСА_1
приміщення, 4/3 за видом реєстрації
«виникнення», до якого додав
ксерокопія паспорту, дублікату картки
фізичної особи - платника податків,
рішення суду від 17.07.2013р. по справі
№492/798/13-а, технічний паспорт від
24.01.2014р., рішення виконавчого комітету
Арцизької міської ради від 23.12.2013р.,
квитанції.

25 квітня 2014 року
державний реєстратор прав на нерухоме
майно Державної реєстраційної служби
України Нілова А.О. розглянувши вказані
документи прийняла рішення №12662409 про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: зокрема, рішень судів, що
набрали законної сили.

Згідно ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» (в
редакції чинній з 01.01.2013 року), державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно (далі - державна реєстрація
прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження
таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно;
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний
реєстр прав) - єдина державна
інформаційна система, що містить
відомості про права на нерухоме майно,
їх обтяження, а також про об'єкти та
суб'єктів цих прав.

Державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав (ст.3 вказаного Закону).

Статтею 6 Закону №1952 визначена система
органів державної реєстрації прав, яку
становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку.

Проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень або відмова у їх
реєстрації відноситься до повноважень
органів державної реєстрації прав, що
утворені Міністерством юстиції
України (стаття 8 Закону №1952).

Статтею 15 Закону №1952 визначено, що
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Статтями 16, 17 Закону № 1952-IV зазначено
про обов'язковість подання документів
разом із заявою про реєстрацію прав та
їх обтяжень.

Перелік таких документів встановлено
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868
(далі - Порядок № 868).

Пунктами 13, 36, 37, 38, 49 Порядку № 868
визначено, що заявник подає разом із
заявою органові державної реєстрації
прав, нотаріусові необхідні для
державної реєстрації прав документи,
визначені цим Порядком, їх копії,
документ, що підтверджує внесення
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, та документ про сплату
державного мита.

Для проведення державної реєстрації
речових прав необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
таких прав на нерухоме майно, та інші
документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 15 Порядку № 868 встановлено, що
під час розгляду заяви і документів, що
додаються до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
закону;

5) наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Згідно пункту 10 Постанови Кабінету
Міністрів України №1141 від 26.10.2011 року
«Про затвердження Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно», передбачено, що під
час розгляду заяви (запиту) державний
реєстратор здійснює пошук у Державному
реєстрі прав відомостей про: нерухоме
майно; право власності та суб'єкта
цього права; інші речові права та
суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта
цього права; обтяження прав на нерухоме
майно та суб'єкта цих прав.

Підставою для відмови яка
зазначена у рішенні та запереченнях є
встановлення суперечностей між
відомостями про площу об'єкта
нерухомого майна, що міститься у
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно та поданих документах, внаслідок
чого неможливо належним чином
ідетифікувати об'єкт нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів
справи державний реєстратор зробила
пошук у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно за адресою
АДРЕСА_1 приміщення, 4/3 та отримала дані
про відсутність у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно
відомостей про цей об'єкт.

Таку саму інформацію було
отримано з Реєстру прав власності на
нерухоме майно.

Не зважаючи на отриману інформацію та
те, що вказане майно не є
новозбудованим, реконструйованим, чи
переобладнаним, та фактично вимагалась
здійснити реєстрацію не переходу права
власності, а виникнення державний
реєстратор не врахувала дані
обставини, та продовжила пошук у
вказаних реєстрах вже на інше
приміщення № 4 за адресою: АДРЕСА_1.

В отриманій реєстратором
інформації на приміщення № 4, на яке
позивач не просив зареєструвати право
власності, зазначено про відсутність
відомостей щодо іпотек, заборон на
відчуження, та містились дані про
власника ОСОБА_7 з часткою власності 11
та загальну площу приміщення 266,7кв.м.,
що жодним чином не суперечить
інформації, яка була до прийняття
судового рішення про перехід прав
власності на частину приміщення від
17.07.2013 року.

Оскільки державним
реєстратором реєстраційної служби
Арцизького районного управління
юстиції в Одеській області не
розглядалось по суті заява позивача та
не приймалось оскаржуване позивачем
рішення, а тому і вимога позивача в
частині зобов'язання провести державну
реєстрацію права власності до
реєстраційної служби Арцизького
районного управління юстиції в
Одеській області задоволенню не
підлягає.

Крім того згідно п. 1 Наказу
Міністерства юстиції України від 02.04.2013
року №607/5 «Про заходи щодо взаємодії
органів державної реєстрації прав та
їх посадових осіб» зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 02.04.2013
року №534/23066 зокрема зазначено, що у
разі подання до структурних
підрозділів територіальних органів
Мін'юсту, що забезпечують реалізацію
повноважень Укрдержреєстру, заяв щодо
державної реєстрації права власності
або інших речових прав на нерухоме
майно (далі - речові права на нерухоме
майно), що виникають на підставі рішень
судів, що набрали законної сили, де
однією із сторін є юридична особа,
та/або інший суб'єкт господарювання,
та/або фізична особа - підприємець (крім
випадків державної реєстрації права
власності на підставі рішень судів у
справах про спадкування), рішення щодо
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, приймаються державними
реєстраторами прав на нерухоме майно
Укрдержреєстру відповідно до додатка
до цього наказу.

Таким чином відповідач
безпідставно ототожнила різні об'єкти
за різними адресами, що
підтверджується наявністю двох
запитів, що не повинна була робити, а
тому нібито виникла розбіжність між
площами за технічними даними, а також
те, що державним реєстратором
реєстраційної служби Арцизького
районного управління юстиції в
Одеській області не приймалось
оскаржуване рішення, а тому позов в
частині першого та третього позовних
вимог підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим, суд не може підміняти
державний орган рішення якого
оскаржується, приймати замість нього
рішення, яке визнається протиправним,
інше рішення, яке б відповідало закону,
та давати вказівки, які б свідчили про
вирішення питань, які належать до
компетенції такого суб'єкта владних
повноважень. Крім того, суд не може
зобов'язати здійснити державну
реєстрацію за обставин, коли
достеменно не встановлено, що усі
подані документи є належним чином
оформлені, а усі етапи їх перевірки
завершені, відповідно до вимог
законодавства, що регулює проведення
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Аналогічну правову позицію
висловив Вищий адміністративний суд
України у своїй Ухвалі від 31 липня 2014
року по справі К/800/62158/13 та постанові
від 16 вересня 2014 року по справі
К/800/40733/14.

Отже, позовні вимоги про
зобов'язання Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Нілової
Ангеліни Олександрівни провести
державну реєстрацію права власності
щодо об'єкту нерухомого майна - частини
нежитлової будівлі площею 15,4 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1 приміщення, 4/3, право
власності на яке визнано на підставі
рішення Арцизького районного суду
Одеської області від 17.07.2013 року по
справі №492/798/13-ц відповідно до заяви
від 27.03.2014 року, реєстраційний номер
6012529, та видати свідоцтво про державну
реєстрацію об'єкта нерухомого майна за
зазначеною адресою, задоволенню не
підлягають.

Щодо другої позовної вимоги
позивача, то суд зазначає наступне.

Згідно ч.5, ст. 15 ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» на яку
посилається позивач державна
реєстрація прав (надання відмови в ній)
проводиться у строк, що не перевищує
п'яти робочих днів (крім випадків,
установлених частиною сьомою цієї
статті) з дня надходження до органу
державної реєстрації прав заяви про
таку реєстрацію і передбачених цим
Законом та нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до нього,
документів, необхідних для її
проведення.

Державна реєстрація права
власності (надання відмови в ній) на
підприємство як єдиний майновий
комплекс та в разі, якщо їй передує
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, проводиться у строк,
що не перевищує чотирнадцяти робочих
днів.

Вказана норма визначає строк
прийняття державним реєстратором
рішення, а не строк вручення
документів.

Окрім того як встановлено
судом, в заяві поданий позивачем про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень у пункті «спосіб отримання
документі» позивачем обрано
«особисто», в зв'язку з чим подані
позивачем документи для проведення
державної реєстрації прав та примірник
рішення про відмову у держаній
реєстрації речових прав на нерухоме
майно були отримані ним особисто при
зверненні його 30.07.2014 року до
реєстраційної служби з метою отримання
документів за результатом розгляду
поданих документів.

Також, суд звертає увагу на
те, що в примірнику заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
затвердженому Наказом Міністерства
юстиції України від 14.12.2012 року №1841/5, та
в якій в графі «спосіб отримання
документів» крім способу «особисто»,
ще передбачений спосіб
«рекомендованим листом».

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги в частині
пункту другого позовних вимог
задоволенню не підлягають, оскільки
позивачем самостійно обраний спосіб
тримання документів «особисто», та
суду не надано доказів того, що він
звертався до відповідачів раніше та
йому не надали рішення.

З огляду на викладене, оскаржувану
позивачем постанову суду першої
інстанції не можна вважати такою, що в
повній мірі прийнята відповідно до
вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому
колегія суддів дійшла висновку про
наявність підстав для її скасування з
постановленням нового рішення у
справі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
скасовує її та ухвалює нове рішення,
якщо визнає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Держаної реєстраційної служби України
Нілової Ангеліни Олександрівни, -
задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 10 вересня
2014 року по справі № 815/4582/14, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_5, - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Нілової А.О. щодо прийняття
рішення про відмову №12662409 від 25.04.2014
року у державній реєстрації прав та
обтяжень об'єкта нерухомого майна за
адресою: АДРЕСА_1 приміщення, 4/3.

Скасувати рішення Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Нілової Ангеліни
Олександрівни про відмову від 25.04.2014
року №12662409 у державній реєстрації прав
та їх обтяжень об'єкта нерухомого майна
за адресою: АДРЕСА_1 приміщення, 4/3.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Постанову складено у повному обсязі - 03
грудня 2014 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль