Справа № 820/16017/14
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді - Мар'єнко Л.М.
при секретарі судового засідання -
за участю: представника позивача -
Славської Н.В., представника
відповідача - Лук'янцева С.О.,
розглянувши у місті Харкові в
приміщенні Харківського окружного
адміністративного суду у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства "Харківський
електротехнічний завод "Трансзв`язок"
до Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень - рішень, -
Позивач, Приватне акціонерне
товариство "Харківський
електротехнічний завод "Трансзв`язок",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, в якому просить
суд визнати недійсними та скасувати
податкові повідомлення - рішення від
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що висновки акту перевірки,
на підставі яких винесені оскаржувані
податкові повідомлення-рішення, є
необґрунтованими та помилковими,
оскільки в акті перевірки від 30.04.2014 №
1494/20-38-22-01-04/01056735 не викладено жодних
належних та допустимих доводів про
відсутність фактичного виконання
господарських операцій за договором,
про наявність взаємопов'язаності
позивача та його контрагента, про
відсутність наявності отриманих робіт,
що зумовлює необґрунтованість
висновку суб'єкта владних повноважень
про нікчемність правочинів або
невідповідності закону вчинених за
ними господарських операцій. Акт про
результати перевірки не містить жодних
доказів наявності між ПАТ "Харківський
електротехнічний завод "Трансзв`язок"
та ТОВ "Укртехнопромпоставка"
взаємоузгоджених спільних зловмисних
дій, спрямованих на порушення
існуючого в Державі суспільного ладу
або моральних засад. Також позивач
зазначив, що винесення відповідачем
податкового повідомлення - рішення від
податок на додану вартість в сумі 20 054
грн. та нараховані штрафні санкції у
сумі 10 027 грн., а також податкового
повідомлення - рішення від 20.05.2014 року
грн. ПАТ "Харківський електротехнічний
завод "Трансзв`язок" вважає, що
зазначені рішення суперечать вимогам
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.12.2010 року №
984, Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.12.2010 року №
985, та ст.ст. 54, 58 Податкового кодексу
України, оскільки акт перевірки від
30.04.2014 року № 1494/20-38-22-01-04/01056735, який є
підставою для винесення податкових
повідомлень-рішень, не містить
порушень, тому висновки акту перевірки
є необґрунтованими, безпідставними та
такими, що ґрунтуються на припущеннях,
а прийняті за таких обставин податкові
повідомлення-рішення від 20.05.2014 року є
протиправними, а тому підлягають
Відповідач проти позову заперечував,
від представника відповідача
Лук'янцева С.О. через канцелярію суду
надійшли письмові заперечення, в яких
представник відповідача просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на те, що позивач на
підставі видаткових та податкових
накладних отриманих від ТОВ
"Укртехнопромпоставка" включив до
складу витрат у 4 кварталі 2012 року суму
105545 грн. та до складу податкового
з вартості ТМЦ (плата до приймаючого
блока). Вартість придбаних плат
включена позивачем до складу
собівартості виробленої продукції та
подальшої реалізації АТ "Завод ім. С.М.
Кірова", оскільки згідно акту перевірки
ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
ТОВ "Укртехнопромпоставка" від 06.02.2014
року №5/20-33-22-01-14 за період з 22.01.2011 року
по 06.02.2014 року встановлено, що платник
не знаходиться за місцезнаходженням,
договори оренди відсутні, у свідоцтво
платника анульовано 05.02.2014 року тощо.
Представник відповідача вважає, що
позивачем не надано в повному обсязі
документів, які підтверджують
реальність проведених господарських
операцій з ТОВ "Укртехнопромпоставка",
понесених на користь вказаних
контрагентів витрат в межах здійснення
звичайної господарської діяльності,
оскільки до перевірки не надано
доказів реального отримання від
зазначеного контрагента товарів
(робіт, послуг), належним чином
оформлених документів, які складаються
в межах здійснення звичайної
господарської діяльності та /або
обумовлені договорами, то висновки
акту перевірки про завищення витрат в
податковому обліку та завищення
належних до сплати в бюджет податків, є
Представник позивача Славська Н.В. в
судовому засіданні підтримала позовні
вимоги в повному обсязі, просила їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.
Представник відповідача Лук'янцев С.О.
у судовому засіданні заперечував проти
позову, просив відмовити у його
задоволенні, посилаючись на наведені у
письмових запереченнях обставини.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступні обставини.
Приватне акціонерне товариство
"Харківський електротехнічний завод
"Трансзв`язок" (далі - ПАТ "Харківський
електротехнічний завод "Трансзв`язок")
зареєстроване як юридична особа 28.04.2011
року (а.с.80), перебуває на обліку в
Основ'янській ОДПІ м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області та є платником податку на
додану вартість, що не заперечується
сторонами по справі.
Відповідно до Довідки АБ №716454 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
виданої Головним управлінням
статистики у Харківській області,
видами діяльності ПАТ "Харківський
електротехнічний завод "Трансзв`язок"
за КВЕД є виробництво іншого
електричного устаткування;
виробництво обладнання зв'язку;
виробництво електродвигунів,
генераторів і трансформаторів;
виробництво електророзподільної та
контрольної апаратури (а.с.88).
Фахівцем Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ПАТ "Харківський
електротехнічний завод "Трансзв`язок"
щодо документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків ТОВ "Укртехнопромпоставка"
(код 36624074) у грудні 2012 року.
За результатами перевірки складений
акт від 30.04.2014 року №1494/20-38-22-01-04/01056735
(а.с.8-10), яким встановлено порушення:
- п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст. 201 ПК
України в результаті занижено податок
на додану вартість, що підлягає сплаті
- п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.п. 138.8.1 п.138.8 ст. 138 ПК
України в результаті занижено податок
на прибуток, що підлягає сплаті в
За результатами висновків, викладених
в акті перевірки, Основ'янською ОДПІ м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
повідомлення-рішення:
грошового зобов'язання з ПДВ ПАТ
"Харківський електротехнічний завод
суму грошового зобов'язання з ПДВ ПАТ
"Харківський електротехнічний завод
Зазначені вище податкові повідомлення
- рішення були оскаржені позивачем в
адміністративному порядку до
Головного управління Міндоходів у
Харківській області.
Рішенням Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
17.06.2014 року № 3917/10/20-40-10-04-17 скарга голови
правління ПАТ "Харківський
електротехнічний завод "Трансзв`язок"
Казакова О.В. залишена без задоволення,
а податкові повідомлення - рішення
Основ'янської ОДПІ м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 20.05.2014 року №, №
залишено без змін (а.с.14-16).

За результатами висновків, викладених
в акті перевірки, та рішення ГУ
Міндоходів у Харківській області,
Основ'янською ОДПІ м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області додатково винесено податкове
повідомлення - рішення від 19.06.2014
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток ПАТ
"Харківський електротехнічний завод
"Трансзв`язок" на суму 3165 грн., в тому
числі 2110 грн. за основним платежем та 1055
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (а.с.13).

Також податкові повідомлення - рішення
від 20.05.2014 №, від 20.05.2014 №, від
19.06.2014 № були оскаржені позивачем
в адміністративному порядку до
Державної фінансової служби України.

Рішенням Державної фінансової служби
України від 31.07.2014 року № 675/6/99-99-10-01-15
скарга ПАТ "Харківський
електротехнічний завод "Трансзв`язок"
залишена без задоволення, а податкові
повідомлення - рішення Основ'янської
ОДПІ м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
20.05.2014 року №, № з
урахуванням рішення, прийнятого за
розглядом первинної скарги (податкове
повідомлення - рішення від 19.06.2014
№) без змін (а.с.17-18).

З акту перевірки від 30.04.2014 року
№1494/20-38-22-01-04/01056735 вбачається, що
підставою для висновку щодо збільшення
суми грошового зобов'язання з ПДВ ПАТ
"Харківський електротехнічний завод
"Трансзв`язок" та зменшення суми
грошового зобов'язання з ПДВ, з
посиланням на нереальність здійснення
та повноти відображення господарських
операцій з ТОВ "Укртехнопромпоставка",
став акт ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ
"Укртехнопромпоставка" щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків їх реальності та повноти
відображення в обліку за період з 22.01.2011
року по 06.02.2014 року від 06.02.2014 року
№5/20-33-22-01-14.

Перевіряючи обґрунтованість висновків
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, викладених в акті
перевірки від 30.04.2014 року
№1494/20-38-22-01-04/01056735, суд встановив
наступне.

Судом встановлено, що між ПАТ
"Харківський електротехнічний завод
"Трансзв`язок" (покупець) та ТОВ
"Укртехнопромпоставка" (постачальник)
укладено декілька договорів поставки,
а саме:

- від 19.11.2012 року №63 (а.с.54-55);

- від 11.12.2012 року №64 (а.с.56-57);

- від 12.12.2012 року №65 (а.с.58-59).

Згідно п.1.1 договорів поставки
передбачено, що постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця, а покупець прийняти та
сплатити за ТМЦ - плати для блоку
прийому. Також пунктом 4.1 зазначених
договорів передбачено, що оплата
здійснюється покупцем прямим
банківським переказом грошових коштів
на розрахунковий рахунок
постачальника.

На виконання умов договорів ПАТ
"Харківський електротехнічний завод
"Трансзв`язок" прийняло товар - плати
блока приймального П15/8 с
термостійкими конденсаторами тощо, що
підтверджується видатковими
накладними (а.с. 66-68), а ТОВ
"Укртехнопромпоставка" виписало
податкові накладні (а.с.63-65), що
підтверджують сплату позивачем
податку на додану вартість у ціні
придбаних ним за вказаними договорами
ТМЦ.

Також реальність постачання ТМЦ, їх
сплати, використання позивачем у
власній господарській діяльності,
підтверджується наданими первинними
документами, а саме: актами приймання -
передачі ТМЦ від 12.12.2012р. (а.с.109-111),
специфікаціями до договорів (а.с.55 з
зворотної сторони, 57 з зворотної
сторони, 59 з зворотної сторони), товарно
- транспортними накладними від 12.12.2014
року (а.с.112-114), витягом з журналу
реєстрації довіреностей за грудень
2012р. (а.с.106-108), приймально - здавальними
накладними (а.с.103-104), платіжними
дорученнями (а.с.60-62, 69-71).

Оприбуткування наданих робіт та послуг
в бухгалтерському обліку позивача
підтверджується відомості
аналітичного обліку по рахунку 631 за
період з 01.12.2012 року по 31.01.2013 року
(а.с.140-148).

Суд зазначає, що податкові накладні,
виписані ТОВ "Укртехнопромпоставка",
відповідають вимогам ст.201 Податкового
кодексу України.

Судом встановлено, що придбані
зазначені вище ТМЦ використовуються
позивачем для виробництва блоків
приймальних, що підтверджується
наданими позивачем проектно -
технічною документацією (а.с.115-139).

В подальшому вироблені позивачем з
використанням у виробництві придбаних
у ТОВ "Укртехнопромпоставка",
комплекти обладнання зв'язку - блоки
приймання були реалізовані АТ "Завод
ім. С.М. Кірова" (Казахстан), що
підтверджується контрактом поставки,
специфікацією, товарно - транспортною
накладною (а.с.72-78).

Судом встановлено, що на час укладання
та виконання зазначених вище договорів
ПАТ "Харківський електротехнічний
завод "Трансзв`язок" та ТОВ
"Укртехнопромпоставка" були
зареєстровані як юридичні особи та є
платниками податку на додану вартість,
що не заперечується сторонами.

Позивачем надано до матеріалів справи
докази матеріально-технічного
оснащення та організаційних
можливостей ПАТ "Харківський
електротехнічний завод "Трансзв`язок"
для провадження зазначеного виду
діяльності, а саме: витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно за адресою: м. Харків, вул.
Достоєвського, буд.16 (а.с. 100 зі
зворотну,101), акт про передачу
нерухомого майна у власність ВАТ
"Харківський електротехнічний завод
"Трансзв`язок", в якому зазначено
нерухоме майно, зокрема, сховище для
зберігання готової продукції і
матеріалів (а.с.98-100).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем включено до складу
податкового кредиту суми з придбання
товару (обладнання) у ТОВ
"Укртехнопромпоставка".

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Виходячи з вимог пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
послуг.

У відповідності до п. 198.2. ст. 198 ПК
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

У відповідності до п. 200.1. ст. 200 ПК
України, сума податку, що підлягає
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Аналіз чинного податкового
законодавства вказує на те, що
законодавець не ставить в залежність
право позивача на формування
податкового кредиту від податкового
обліку (стану) інших осіб і фактичної
сплати контрагентами податку до
бюджету. Питання податкового кредиту
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків (позивача) і не
ставить цей факт у залежність від
розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Склад валових витрат та порядок їх
визначення ст.ст.138, 139 ПК України.

Згідно п.44.1 ст. 44 ПК України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку податку на
прибуток не встановлюють особливих
вимог до первинних документів і
облікових регістрів, що повинні
використовуватися при обчисленні
даного податку, тому відповідними
документами податкового обліку
вважаються бухгалтерські документи і
регістри обліку, складені належним
чином.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст та обсяг
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п.138.1 ст. 138 ПК України - витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно п.138.2 ПК України - витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Пунктом 138.8 статті 138 ПК України
встановлено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; загально -
виробничі витрати, які відносяться на
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг відповідно до положень
(стандартів) бухгалтерського обліку;
вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;
інших прямих витрат, у тому числі
витрат з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну).

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України - не
включаються до складу витрат, витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Суд зазначає, що угоди, укладені між
позивачем та його контрагентом ТОВ
"Укртехнопромпоставка" є чинними та не
визнані в установленому порядку
недійсними.

Суд, аналізуючи вищезазначені
положення нормативно-правових актів,
приходить до висновку, що необхідною
умовою для включення понесених витрат
на придбання товарів (робіт, послуг) до
складу валових витрат є наявність
зв'язку товарів (робіт, послуг) з
господарською діяльністю
підприємства. Придбання таких товарів
(робіт, послуг) повинно бути складовою
частиною діяльності особи, що
направлена на отримання доходу.

Суд зазначає, що ПАТ "Харківський
електротехнічний завод "Трансзв`язок"
за КВЕД є виробництво іншого
електричного устаткування;
виробництво обладнання зв'язку;
виробництво електродвигунів,
генераторів і трансформаторів;
виробництво електророзподільної та
контрольної апаратури (а.с.88).

Таким чином судом встановлено, що
придбання позивачем ТМЦ у контрагента
ТОВ "Укртехнопромпоставка" було
необхідно для здійснення
господарської діяльності, а саме:
забезпечення виробництва комплектів
обладнання зв'язку, що підтверджується
наявними в матеріалах справи актами -
вимогами, актами списання, вантажно -
митними деклараціями, актами виконаних
робіт, податковими, видатковими,
товарно-транспортними накладними,
виписками з банку, картками по рахунку .

Зазначена закупівля ТМЦ та послуг у
контрагентів безпосередньо пов'язана з
господарською діяльністю
підприємства, оскільки придбані товари
забезпечують умови виробництва
реалізованої продукції, умови
відвантаження продукції та отримання
сировини для виробництва, що, в свою
чергу, надає позивачу можливість
займатися діяльністю щодо виробництва
продукції, реалізації, яка направлена
на отримання доходу.

Позивачем надані всі належні первинні
документи, що підтверджують реальність
та факт придбання послуг та робіт, які
призначені для використання у
господарській діяльності ПАТ
"Харківський електротехнічний завод
"Трансзв`язок".

Таким чином, позивачем було повністю
дотримано всіх вимог Податкового
кодексу України з реалізації права на
податковий кредит та відображення
валових витрат по операціях з ТОВ
"Укртехнопромпоставка", позивачем
подано декларації з ПДВ, розрахунки
податку на додану вартість та сум
бюджетного відшкодування та
декларації з податку на прибуток.
Задекларовані позивачем суми
підтверджені наявними у матеріалах
справи первинними бухгалтерськими
документами.

Згідно з вимогами ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справа про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Посилання відповідача на акт ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Укртехнопромпоставка" щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків їх реальності та повноти
відображення в обліку за період з 22.01.2011
року по 06.02.2014 року від 06.02.2014 року
№5/20-33-22-01-14 - суд не бере до уваги,
оскільки Податковий кодекс України не
ставить право платника ПДВ на
податковий кредит в залежність від дій
або бездіяльності його контрагентів.
Якщо контрагенти не виконали свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме для цієї особи.

Також, суд зазначає, що в силу положень
Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України та
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" позивач та
контрагенти позивача є окремими
суб'єктами права зі статусом юридичної
особи, а відтак позивач та контрагенти
позивача є окремими платниками податку
на додану вартість та податку на
прибуток. За таких обставин, межі
юридичної відповідальності кожного
платника податків, яка (слід розуміти -
відповідальність) відповідно до ст. 61
Конституції України має
індивідуальний характер, поширюються
на діяння, що визнаються законом
протиправними та були вчинені саме цим
платником. Притягнення суб'єкта права
до відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, є неможливим, за
винятком встановлених ст. 228 Цивільного
кодексу України та ст.ст. 207 і 208
Господарського кодексу України
випадків свідомого укладення таким
суб'єктом права нікчемного правочину з
метою відображення певних первинних
документів в податковому обліку без
фактичного проведення господарських
операцій.

Саме така правова позиція викладена
Європейським Судом з прав людини
(рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД
проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також
Верховним Судом України (постанова від
09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від
01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від
31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ
"Мукачівський лісокомбінат" до
Мукачівської ОДПІ про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення, постанова від
31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма
"ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Виходячи з наведеного, фактичні
обставини справи об'єктивно
засвідчують здійснення господарських
операцій між ТОВ
"Укртехнопромпоставка" та
правомірність віднесення позивачем до
податкового кредиту з податку на
додану вартість суми витрат та сум
валових витрат, відповідно до
первинних бухгалтерських документів
та податковим накладним, які виписані
на виконання умов договірних відносин.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень суб'єктів владних повноважень,
суди перевіряють, зокрема, чи прийняті
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 20.05.2014 №,
від 20.05.2014 №, від 19.06.2014 №
прийняті Основ'янською об'єднаною
державною податковою інспекцією м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області -
необґрунтовано, не у відповідності до
чинного законодавства, через що
позовні вимоги про скасування
податкових повідомлень-рішень
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства "Харківський
електротехнічний завод "Трансзв`язок"
до Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень - рішень -
задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення -
рішення Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
20.05.2014 року № , №.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
19.06.2014 року № .

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі
08.12.2014 року.

Суддя
Мар'єнко Л.М.