Справа № 872/16277/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2014 рокусправа № 804/11413/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мельника В.В.

суддів: Нагорної
Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Лащенко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року у справі №804/11413/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
про Державної податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області скасування податкових
повідомлень-рішень,- ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
по тексту - Позивач) звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі по тексту - Відповідач), в
якому просив скасувати податкові
повідомлення-рішення від 19 квітня 2013
року № про визначення грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 1 008 424,11 грн.;
№ про визначення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 1 212 568,37 грн. та №
про застосування адміністративного
штрафу у сумі 510,00 грн. повністю. (а.с.2-5)

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року відкрито провадження в
адміністративній справі №804/11413/13-а.
(а.с.1)

Позивач, посилаючись на доводи,
викладені у позовній заяві, зазначив,
що спірні повідомлення-рішення,
прийняті на підставі акту-перевірки,
висновки якого є необґрунтованими та
прийнятими без урахування всіх
обставин, що є підставою для скасування
рішень.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2013 року у справі №804/11413/13-а в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено. (суддя - Боженко Н.В.)
(а.с.145-149)

Позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду першої
інстанції у даній адміністративній
справі, подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року у справі №804/11413/13-а та
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Позивач зазначає, що навіть за
наявності ознак нікчемності правочину
податкові органи мають право лише
звертатися до судів з позовами про
стягнення в доход держави коштів,
отриманих по правочинах, здійснених з
метою, що завідомо суперечить
інтересам держави та суспільства,
посилаючись на їх нікчемність.

Крім того, в акті перевірки не наведено
обґрунтування висновків щодо
заниження податкового зобов'язання, а
також завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість. Висновки
щодо нікчемності правочинів з ТОВ
«Матадор», ТОВ «Ривс» та ТОВ «Галактика
- М» зроблені виключно на підставі
актів перевірок зазначених
підприємств.

Представник Позивача, посилаючись на
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
та на свої пояснення, надані в судовому
засіданні, повністю підтримав вимоги
апеляційної скарги свого довірителя.

Представник Відповідача просив суд в
задоволенні скарги відмовити за її
необґрунтованості та безпідставності,
а рішення суду, як вмотивоване та
законне - залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін по справі, проаналізувавши
вимоги та підстави апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи в їх
сукупності, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи, перевіривши правову
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду вважає, що
існують підстави для скасування
судового рішення, а апеляційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
19.04.2013р. за №; №; № - є
предметом судового спору.

Сторони щодо встановлених судом
фактичних обставин справи, заперечень
не заявляли.

Суд розглядає справу в межах
апеляційного оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи у
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року
ОСОБА_1 здійснював діяльність на
загальній системі оподаткування
відповідно до Декрету «Про прибутковий
податок з громадян» в редакції від
26.12.1992 року №13-92 (надалі - Декрет №13-92) та
Податкового кодексу України в редакції
01.12.2010 року №2755- VI).

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що на підставі пп.20.1.4 п.20.1
ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77 Податкового
Кодексу України, фахівцями Відповідача
було проведено документальну планову
виїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 р. по
31.12.2012 р., за результатами котрої був
складений Акт №1027/172/НОМЕР_1 від 05.04.2013
року.

Згідно заяви Позивача від 20.03.2013 року,
перевірка була проведена в приміщенні
ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі
м. Дніпропетровська. Позивачем до
перевірки були надані банківські
виписки за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р..

З наданої суду ксерокопії зазначеного
Акту, перевіркою було встановлено
порушення Позивачем абз.5 п.6 ст.128 ГК
України, ст.1 Указу №727, ст. 44, ст.177 ПК
України, в частині неналежного ведення
обліку доходів та витрат за 2010 р., 2011 р,
2012 р.; пп. 177.2 ст.177 ПК України, в
результаті чого донараховано податок з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності 828610,55 грн.,
в т.ч. за 2010р. - 101354,8 грн., 2011р. - 234073,45 грн.,
2012 р.- 493182грн.; п. 187.1 ст.187, ст.201, п.198.1
ст.198, п.198.2 ст.198, п.198.3 ст.198, п.198.6 ст. 198
Податкового Кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість всього - на суму 1024128
грн., у тому числі за січень 2010 р. на суму
11033,33 грн., за лютий 2010 р. на суму 8146,67
грн., за березень 2010 р. на суму 7299,95 грн.,
за квітень 2010 р. на суму 15621,67 грн., за
травень 2010 р. на суму 18286,67 грн., за
червень 2010 р. на суму 31180,33 грн., за
липень 2010 р. на суму 22600 грн., за серпень
2010 р. на суму 27775 грн., за вересень 2010 р.
на суму 12816,67 грн., за жовтень 2010 р. на
суму 5339,17 грн., за листопад 2010 р. на суму
8275,5 грн., за грудень 2010 р. на суму 11683,33
грн., за січень 2011 р. на суму 6316,67 грн., за
лютий 2011 р. на суму 12506,67 грн., за
березень 2011 р. на суму 20766,67 грн., за
квітень 2011 р. на суму 22317 грн., за травень
2011 р. на суму 26477,33 грн., за червень 2011 р.
на суму 47467,67 грн., за липень 2011 р. на суму
52356,67 грн., за серпень 2011 р. на суму 37300
грн., за вересень 2011 р. на суму 12099,67 грн.,
за жовтень 2011 р. на суму 13680,5 грн., за
листопад 2011 р. на суму 3081,67 грн., за
грудень 2011 р. на суму 16680 грн., за січень
2012 р. на суму 12689,84 грн., за березень 2012 р.
на суму 45420 грн., за квітень 2012 р. на суму
36390 грн., за травень 2012 р. на суму 102973,3
грн., за червень 2012 р. на суму 75512,67 грн.,
за липень 2012 р. на суму 96050 грн., за
серпень 2012 р. на суму 92950 грн., за
вересень 2012 р. на суму 28766,67 грн., за
жовтень 2012 р. на суму 37925 грн., за
листопад 2012 р. на суму 26350 грн., за
грудень 2012р. на суму 18266,67 грн., у т.ч.
завищення за лютий 2012р. на суму 275 грн.;
п.203.1 ст.203 , пп. 49.18.1 п.49.18 ст.49 ПКУ в
частині не подання декларації з
податку на додану вартість за червень
2011р..

На підставі вказаного акту-перевірки
Відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення форми «Р» від
19.04.2013 року № , яким Позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на доходи фізичних
осіб, що сплачується фізичними особами
на суму 828610,25 гривень та нараховані
штрафні (фінансові) санкції на суму
181813,86 гривень, № , яким Позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів на суму
1024128,00 гривень та нараховані штрафні
(фінансові) санкції на суму 188440,37
гривень та № про застосування
адміністративного штрафу у сумі 510
гривень.

За позицією податкового органу, з
котрою погодився суд першої інстанції,
в ході перевірки правильності
визначення фізичною особою -
підприємцем сум загального валового
доходу, відображеного в декларації про
майновий стан і доходи, встановлено:
порушення абз.1 ст. 13 Декрету № 13-92 в
частині заниження загального
оподатковуваного доходу за 2010 р. на
900931,4 грн.; порушення ст.177 Податкового
Кодексу України в частині заниження
загального валового доходу за 2011р. на
694096,5 грн. та за 2012р. на 875380,86 грн., яке
виникло внаслідок того, що підприємцем
до складу загального оподатковуваного
доходу в декларації за 2011 р., 2012 р. не в
повному обсязі включено суму коштів,
яка надійшла на банківські рахунки
підприємця за надані послуги з
перевезення вантажів.

Витрати підприємця розраховані тільки
по результатам роботи за 2010 рік за
нормами, відповідно до Додатку № 6 до
Інструкції про оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції
України від 21 квітня 1993 року N 12.

Суб'єктом підприємницької діяльності
завищено податковий кредит по
взаємовідносинам з ТОВ «Матадор», ТОВ
«Ривс» та ТОВ «Галактика - М» - ДПІ у АНД
районі отримано акти перевірок
зазначених контрагентів, якими
встановлено відсутність виробничого
обладнання, складських та торгівельних
приміщень, транспорту та торгівельного
обладнання, сировини, матеріалів для
здійснення основного виду діяльності,
визначеного згідно довідки з ЄДРПОУ.

Крім того, Суб'єкт підприємницької
діяльності декларацію з податку на
додану вартість за червень 2011 року до
податкової інспекції не подавав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки, на час проведення
перевірки і на час розгляду справи по
суті Позивачем не були надані первинні
документи, які підтверджують факт
здійснення реальних господарських
операцій, то це є підставою зробити
висновок про те, що суми донарахувань,
які визначені спірними податковими
рішеннями, відповідають дійсним
розмірам податкових зобов'язань
Відповідача і, таким чином, вказані
податкові повідомлення-рішення
прийняті останнім без порушень норм
чинного податкового законодавства
України.

Крім того, суб'єктом підприємницької
діяльності завищено податковий кредит
по взаємовідносинам з ТОВ «Матадор»,
ТОВ «Ривс» та ТОВ «Галактика - М» - ДПІ у
АНД районі отримано акти перевірок
зазначених контрагентів, якими
встановлено відсутність виробничого
обладнання, складських та торгівельних
приміщень, транспорту та торгівельного
обладнання, сировини, матеріалів для
здійснення основного виду діяльності,
визначеного згідно довідки з ЄДРПОУ.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його помилковим, виходячи з
наступного.

Згідно з Порядком оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженим Наказом Державної
податкової адміністрації України
22.12.2010 N 984, носієм доказової інформації
про виявлені порушення вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства є Акт перевірки.

З огляду на приписи наведеного Порядку
за кожним відображеним в акті фактом
порушення необхідно чітко викласти
зміст порушення, при цьому додати до
акта письмові пояснення посадових осіб
платника податків; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, та докази, що
підтверджують наявність факту
порушення; у разі відсутності
первинних документів або ненадання для
перевірки первинних та інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити перелік цих
документів.

Тобто, порушення законодавства, які
мають наслідком збільшення суми
грошового зобов'язання, має бути не
сумнівом фахівців контролюючого
органу, чи елементом аргументації, а
переконливим та беззаперечно
встановленим судом юридичним фактом
реальної дійсності - конкретною
обставиною, передбаченою нормами
права, що спричиняє певні юридичні
наслідки.

Акт перевірки, напроти, містить
визначення про неналежне ведення
обліку та заниження доходу - завищення
витрат, у формі зведених таблиць,
внаслідок чого здійснити оцінку
достовірності його показників не
видається можливим.

Безперечно, у відповідності з пунктом
177.2 Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року N 2755-VI об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

В силу пункту 177.4 цього Кодексу до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Проте, в силу Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16 липня 1999
року N 996-XIV бухгалтерський облік є
обов'язковим для юридичних осіб.

Відносно Суб'єктів підприємницької
діяльності, яким відповідно до
законодавства надано дозвіл на ведення
спрощеного обліку доходів і витрат,
базовими для аналітичних дій слід було
б відбирати інші суттєві показники.

За встановлених обставин, визначення
суми податкового зобов'язання за
результатами перевірки не можна
визнати достовірним.

В обґрунтування збільшення суми
грошового зобов'язання фахівці
контролюючого органу, з чим погодився
суд першої інстанції, послались на
здійснення Позивачем правочинів з ТОВ
«Матадор», ТОВ «Ривс» та ТОВ «Галактика
- М» без мети реальних наслідків, задля
отримання податкової вигоди.

В той же час, фахівці контролюючого
органу, з огляду на обов'язок
доказування правомірності свого
рішення, зобов'язані були з'ясувати всі
обставини взаємовідносин сторін та
доводити перед судом їх
переконливість.

Як то: чи добросовісно діяли всі
учасники господарських
взаємовідносин; не виключено, чи
припустилися порушень податкового
законодавства контрагенти позивача, та
чи могло бути відомо позивачу про
порушення, які допускали його
контрагенти.

Правове вирішення окресленої ситуації
очевидне, якщо у відносинах між
контрагентами мала місце зловмисна
домовленість представника однієї
сторони з іншою.

Для того, щоб намір однієї особи міг
бути підставою для висновку про
вчинення зобов'язання з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, він має бути
підтверджений певними засобами
доказування, які б давали можливість
судити про наявність волі та
безпосередній зміст такої волі
(усвідомлення протиправності угоди,
свідомо допускати настання
протиправних наслідків, та ін.).

Якщо зазначені положення не дозволяють
визначити справжню волю особи, яка
вчинила правочин, до уваги беруться
мета правочину, усталена практика
відносин між сторонами, подальша
поведінка сторін, та інші обставини, що
мають істотне значення.

В спірному випадку така обізнаність не
є очевидною.

Теза в акті перевірки про те, що
здійснення господарських операцій по
виявленому ланцюгу не мало ділової
мети, є припущенням, відображення якого
в акті перевірки є неприйнятним.

Слід зазначити, що матеріали перевірок
не містять фактичних відомостей щодо
несплати ПДВ до бюджету контрагентами
Позивача.

Недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими, є
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202
Кодексу Адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємства ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2013 року у справі № 804/11413/13-а -
скасувати.

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємства ОСОБА_1 -
задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення від 19 квітня 2013
року № про визначення грошового
зобов»язання з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 1008424,11грн.; №
про визначення грошового зобов»язання
з податку на додану вартість у сумі
1212568,37грн.; та № про застосування
адміністративного штрафу у сумі 510,0грн.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 24 листопада
2014р.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко