Справа № 461/12809/14-а
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2014 року
Галицький районний суд міста Львова

в складі:
головуючого судді Волоско
І.Р.,

при секретарі Гром'як
О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні з залі суду у місті Львові
адміністративну справу за позовом
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області до
Головного управління юстиції у
Львівській області, Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправними дій
державного виконавця та скасування
постанови від 02.10.2014 р. ВП №43565200 про
накладення штрафу,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, в якому просить визнати
дії головного управління юстиції у
Львівській області протиправними щодо
дій вчинених у закінченому виконавчому
провадженні; визнати дії управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області неправомірними щодо
нездійснення контролю за вчиненням
виконавчих дій; визнати протиправними
дії державного виконавця при винесені
постанови від 02.10.2014 р. ВП №43565200 про
накладення штрафу; скасувати постанову
державного виконавця від 02.10.2014 р. ВП
№43565200 про накладення штрафу.

В обґрунтування поданого позову
покликається на те, що оскаржувана
постанова винесена без врахування
обставин, що впливають на можливість
виконання судового рішення, а тому є
незаконною та підлягає скасуванню.
Вважає, що державним виконавцем
необґрунтовано не взято до уваги те, що
виплата коштів за проводить в порядку
і розмірах, які визначає Кабітен
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу Пенсійного фонду
України. Крім того, покликається на те,
що виконавчий лист, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, не
відповідає вимогам Закону України «Про
виконавче провадження», а постанова
про відкриття виконавчого провадження
оскаржена до суду.

Представник позивача подав клопотання
про розгляд справи без його участі, у
якому позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просить позов
задовольнити.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явились, хоча належним
чином були повідомлені про дату, час та
місце судового засідання, а тому суд
вважає можливим розглядати справу у їх
відсутності на підставі наявних
доказів. Тому у відповідності до вимог
ч.4 ст.128 КАС України суд розглядає
справу у відсутності представників
відповідачів.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою
державного виконавця УДВС ГУЮ у
Львівській області від 05.06.2014 року
відкрито виконавче провадження №43565200
про примусове виконання виконавчого
листа № 1304/412/2012, виданого 30.05.2014 року
Галицьким районним судом м.Львова про
зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області здійснити ОСОБА_1 перерахунок
та виплату державної пенсії,
встановленої до рівня не нижче шести
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії до рівня 50%
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до вимог ст.ст. 50,54,67 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 10.07.2011
року пдо 23.07.2011 року.

10.10.2014 головне управління Пенсійного
фонду України у Львівській області
отримало постанову від 02.10.2014 ВП №43565200
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Львівській області про накладення
штрафу в розмірі 2040 грн. у якій
вказувалось, що боржником рішення суду
не виконано повторно, причини
невиконання, наведені у повідомленні
боржника від 22.08.2014 не є поважними.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентується Законом
України "Про виклнавче провадження".

Згідно із ст. 17 Закону України "Про
виклнавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема
виконавчі листи, що видаються судами.

Вимоги до виконавчого документа
визначені в ст. 18 Закону України "Про
виклнавче провадження".

Відповідно до ч.1 ст 258 КАС України, за
кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, видається
один виконавчий лист. Якщо судове
рішення ухвалено на користь кількох
позивачів чи проти кількох
відповідачів, суд має право видати
кілька виконавчих листів, точно
зазначивши, яку частину судового
рішення треба виконати за кожним
виконавчим листом.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.26 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим ст 18
Закону України "Про виклнавче
провадження", державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження.

Відповідно до ст. 89 Закону у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу та призначає новий
строк для виконання.

Головним управлінням Пенсійного фонду
України у Львівській області на
постанову Галицького районного суду
м.Львова від 20.03.2012 року по справі
№1304/412/12, подано апеляційну скаргу за
вих..№5961/06-22 від 06.06.2012 року. Листом за
вих..№904 від 14.06.2012 року, Галицький
районний суд м.Львова повідомив
головне управління про скерування
судової справи до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ч.3 ст.254 КАС України у
разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

При цьому, не взято до уваги поважні
причини, які ускладнюють та
унеможливлюють виконання судового
рішення.

Пунктом п.3 Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 №845,
передбачено, що рішення про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну, про
стягнення коштів боржників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій).

Пунктом 20 Порядку погашення
заборгованості за рішеннями суду,
виконання яких гарантується державою
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.09.2014 №440
передбачено, що погашення
заборгованості здійснюється
Казначейством в межах бюджетних
асигнувань, визначених законом про
Державний бюджет України на
відповідний рік, за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду на підставі рішень, поданих
органом, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
згідно з Порядком виконання рішень про
стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 2011 р. №
845.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Стаття 95 Конституції України визначає,
що виключно законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір і цільове спрямування
цих видатків.

Згідно із п. 20 та п. 29 ч.1 ст.116 Бюджетного
кодексу України взяття зобов'язань без
відповідних бюджетних асигнувань та
здійснення видатків бюджету без
встановлених бюджетних призначень є
порушеннями бюджетного законодавства.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Окрім того, суд бере до уваги ту
обставину, що постанова Галицького
районного суду м.Львова від 20.03.2012 року
була оскаржена до суду, про що
державному виконавцю було відомо.

Таким чином, є об'єктивні підстави
вважати, що причини невиконання
рішення суду є поважними, тобто
Управління ПФ України у Львівській
області, з огляду на поважні причини, не
мало можливості виконати судове
рішення, що не було взято до уваги
державним виконавцем.

Отже, як випливає з вищенаведеного,
державним виконавцем, при винесенні
оскаржуваної постанови та вчиненні
виконавчих дій, було допущено
порушення згаданих норм Закону, не
перевірено у належному порядку
поважність причин не виконання рішення
суду, а тому оскаржувана постанова
підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для
задоволення решти вимог щодо визнання
дій протиправними, оскільки підстави
для вчинення виконавчих дій,
здійснення контролю, а також причини
невиконання державний виконавець
оцінює за своїм переконанням, а
постанова про накладення штрафу
оцінена судом і скасована. Окрім того,
дії щодо винесення постанови, самі по
собі (без постанови), не мають
самостійного правового значення, не
породжують у позивача жодних
обов'язків, а отже й не порушують прав
та інтересів позивача.

Керуючись ст.ст. 7-12, 86, 128, 160, 161, 162, 167, 258
КАС України, суд, -

п о с т
а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішення управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області Роман Назара Олеговича від
02.10.2014 р. ВП №43565200 про накладення
штрафу.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подано до Львівського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня її
проголошення або з дня отримання копії
постанови.

Суддя
І.Р.Волоско.