Справа № 818/2616/14
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р.Справа № 818/2616/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
14.10.2014р. по справі № 818/2616/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сумська фірма "Усе
для дому"

до Державної податкової інспекції у
м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сумська фірма "Усе
для дому" ( далі - позивач) звернулось до
суду з позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області ( далі - відповідач) в
якому просить визнати нечинним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача: від
09.09.2014 року № /46945, яким йому
збільшено суму грошового зобов'язання
з орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності на
загальну суму 26088,36 грн., в тому числі:
за основним платежем - 17392,24 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 8696,12
грн. і ці вимоги мотивує тим, що в акті №
3352/15-03/01555007 від 20.08.2014 р. "Про результати
камеральної перевірки податкової
декларації з плати за землю (орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності) за 2014 р."
податковим органом встановлено
порушення п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК
України і був зроблений розрахунок
грошових зобов'язань та збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"Орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності з
юридичних осіб" (код податку ) за
червень 2014 року на загальну суму 26088,36
грн., із них основний платіж - 17392,24 грн.,
санкції - 8696,12 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 14.10.2014 року
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сумська
фірма "Усе для дому" до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області про визнання нечинним
та скасування податкового
повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області від 09 вересня 2014
року № /46945 яким збільшено суму
грошового зобов'язання Товариству з
обмеженою відповідальністю "Сумська
фірма "Усе для дому" з орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності на загальну суму
26808,36 (двадцять шість тисяч вісімсот
вісім грн. 36 коп.), із них 17392 грн. 24 коп.
основний платіж і 8696 грн. 12 коп. штрафні
(фінансові) санкції.

Відповідачем подано апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
постанову та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що вважає постанову
суду першої інстанції незаконною та
необґрунтованою у зв»язку з неповним
з»ясуванням судом, обставин, що мали
значення для справи та невідповідністю
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, вивчивши
матеріали справи, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу згідно ч.4 ст. 196 КАС України та п.2
ч.1 ст. 197 КАС України.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того,
будь-які зміни у вищевказані договори
від 05.03.1996 року внесені не були, а тому
позивач нараховував та сплачував
орендну плату за землю в порядку
передбаченому статтею 286 ПК України та
відповідно до вимог статті 288 ПК
України.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що 05.03.1996 між Сумською
міською радою та ТОВ "Сумська фірма "Усе
для дому" було укладено договори оренди
земельних ділянок №28 та № 29,
відповідно до яких ТОВ "Сумська фірма
"Усе для дому" отримало в тимчасове
користування земельні ділянки за
адресами: м. Суми, вул. Харківська, 123 та
провулок 9-го Травня, 13 (а.с.7,8).
Договорами передбачено, що орендна
плата на рік становить 1% від грошової
оцінки землі.

ТОВ "Сумська фірма "Усе для дому" подано
до ДПІ у м. Сумах податкову декларацію з
плати за землю (орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності) за червень 2014
рік, в якій самостійно визначено
податкове зобов'язання по орендній
платі за землю за червень 2014 року.

09.09.2014 р. на підставі висновків акту
перевірки № 3352/15-03/01555007 від 20.08.2014 р. ДПІ
у м. Сумах прийнято податкове
повідомлення-рішення № /46945, яким
ТОВ "Сумська фірма "Усе для дому"
збільшено суму грошового зобов'язання
з орендної плати за земельні ділянки в
розмірі 26088,36 грн., з яких 17392,24 грн. -
основний платіж, 8696,12 грн. - штрафні
(фінансові) санкції (а.с.19).

Відповідно до п. 288.1. ст. 288 ПК України
передбачено, що органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування, які укладають договори
оренди землі, повинні до 1 лютого
подавати органу державної податкової
служби за місцезнаходженням земельної
ділянки переліки орендарів, з якими
укладено договори оренди землі на
поточний рік, та інформувати
відповідний орган державної
податкової служби про укладення нових,
внесених змін до існуючих договорів
оренди землі та їх розірвання до 1 числа
місяця, що настає за місяцем, у якому
відбулися зазначені зміни. Але, до
цього часу зміни до договорів не
внесені, вони діючі, і платежі
підприємством вносяться згідно з
договорами.

Податковим кодексом України (розділ ХШ
„Плата за землю") з 1 січня 2011 р.
визначено мінімальний розмір орендної
плати за землю, що становить трикратний
розмір земельного податку для земель
несільськогосподарського призначення,
на цьому обґрунтовує свої перевірки
податкова інспекція. Але разом з цим,
п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України
визначеного підставою для нарахування
орендної плати за земельні ділянки
(договір оренди такої земельної
ділянки). У відповідності до п.288.4. ст.288
Податкового кодексу України
визначеного розмір та умови внесення
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

На момент укладення зазначених
договорів був чинним Закон України "Про
плату за землю", згідно зі ст. ст. 2, 3
цього Закону використання землі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель. Розмір податку за
земельні ділянки, грошову оцінку яких
не встановлено, визначаються до її
встановлення в порядку, визначеному
цим Законом; об'єктом плати за землю є
земельна ділянка, а також земельна
частка (пай), яка перебуває у власності
або користуванні, у тому числі на
умовах оренди; суб'єктом плати за землю
(платником) є власник земельної
ділянки, земельної частки (паю) і
землекористувач у тому числі орендар .

Законом України "Про оренду землі"
регулюються орендні відносини, статтею
1 якого визначено, що оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України
"Про оренду землі" договір оренди землі
- це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

За змістом ст. 18 Закону України "Про
оренду землі" договір оренди землі
набирає чинності після його державної
реєстрації.

Відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК
України плата за землю - це
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Згідно з п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України
орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності -
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (далі у розділі XIII -
орендна плата).

Відповідно до ст. 269 ПК України
платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв), землекористувачі. Розміри та
порядок плати за використання
земельних ресурсів, а також
відповідальність платників та
контроль за правильністю обчислення і
справляння земельного податку
визначаються ПК України. Згідно ст. 270
ПК України об'єктом оподаткування є
земельні ділянки, які перебувають у
власності або користуванні, а також
земельні частки (паї), які перебувають у
власності.

Згідно ст.125, 126 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами, а
право оренди землі оформляється
договором, який реєструється
відповідно до закону.

Відповідно п. 289.1 ст. 289 ПК України, для
визначення розміру податку та орендної
плати використовується нормативна
грошова оцінка земельних ділянок.

У відповідності до п. 288.4 ст. 288 ПК
України, розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем, але річна сума
платежу, відповідно до п. 288.5 ст. 288 ПК
України, не може бути меншою для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється розділом XIII Кодексу та
для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється розділом
ХІІІ Кодексу.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що розмір орендної плати
встановлюється саме в договорі оренди,
який є єдиною визначеною
законодавством підставою для
нарахування орендної плати, а жодної
іншої форми встановлення розміру
орендної плати ніж договір оренди не
існує.У даному випадку на момент
укладення договорів оренди земельної
ділянки, тобто 05.03.1996, вони цілком
відповідали вимогам нормативних актів,
що діяли на той час.

Згідно частини першої статті 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими з вище зазначених
підстав і висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що
при прийнятті рішення суд першої
інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 14.10.2014р. по
справі № 818/2616/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бондар
В.О.Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О.
Калитка О.М.