Справа № 125/2574/14-а
Суддя: Питель О. В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2014
м. Бар Вінницької
області

Барський районний суд Вінницької
області у складі:

головуючого судді Питель О.В.,

за участі секретаря Бурятинської Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Барської міської
ради Вінницької області про скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Барської міської ради
Вінницької області з позовом про
скасування рішення 53 сесії 6 скликання
від 26.05.2014 про відмову у виділенні
земельної ділянки площею 2,0 га у м. Бар
для ведення особистого селянського
господарства. На обґрунтування
позовних вимог вказав, що від
народження є мешканцем м. Бар
Вінницької області та звернувся до
Барської міської ради з заявою про
надання йому земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства площею 2,0 га у м. Бар з
земель Барської міської ради. Однак
рішенням 53 сесії 6 скликання від 26.05.2014
відповідач відмовив позивачу у зв'язку
з недостатністю земель запасу м. Бар
для задоволення потреб мешканців
міста, перебування у стадії
розроблення проектів із землеустрою
щодо відведення земельних ділянок для
індивідуального житлового будівництва
та будівництва гаражів та у зв'язку з
тим, що Генеральним планом міста не
передбачені земельні ділянки для
ведення особистого селянського
господарства. Позивач вважає, що дане
рішення підлягає скасуванню, тому
звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні
представники позивача ОСОБА_2, яка діє
на підставі довіреності від 18.06.2014, та
ОСОБА_3, яка діє на підставі ордеру
серії ВН №005571 та витягу з договору від
11.11.2014, позов підтримали з підстав, що
викладені у позовній заяві, просили
задовольнити позовні вимоги.
Представник позивача ОСОБА_3 у судовому
засіданні зазначила, що оскаржуване
рішення прийнято необґрунтовано,
оскільки відповідно до чинних норм
земельного законодавства кожен
громадянин України має право
безкоштовно отримати земельну ділянку,
тому оскаржуване рішення відповідача
порушує відповідні права позивача.

У судовому засіданні представник
відповідача Орищук С.Ю., який діє на
підставі довіреності від 05.06.2014, позов
не визнав, заперечив проти його
задоволення.

Вислухавши представників
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду
на таке.

Відповідно до даних копії листа
Головного управління Держкомзему у
Вінницькій області №01-М-113-2-07 від 06.04.2009
представнику позивача було роз'яснено,
що кожен громадянин України має право
безоплатно отримати у користування
земельну ділянку та рекомендовано
звернутися до місцевих органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування з метою реалізації
вказаного права (а.с. 9).

Рішенням 53 сесії 6 скликання від
26.05.2014 відповідач відмовив позивачу у
виділенні земельної ділянки площею 2,0
га у м. Бар для ведення особистого
селянського господарства, ураховуючи
недостатність земель запасу м. Бар для
задоволення потреб мешканців міста,
перебування у стадії розроблення
проектів із землеустрою щодо
відведення земельних ділянок для
індивідуального житлового будівництва
та будівництва гаражів, а також те, що
Генеральним планом міста не
передбачені земельні ділянки для
ведення особистого селянського
господарства (а.с. 10).

Оскаржуване рішення позивач
отримав листом №807 від 03.06.2014 (а.с. 11).

Відповідно до ст. 14 Конституції України
право власності на землю гарантується.
Це право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Відповідно до ст. 18 Земельного
кодексу України громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки, зокрема, на підставі
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України у
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до положень ст. 19
Конституції України орган місцевого
самоврядування зобов'язаний діяти лише
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України - у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на викладене, оскільки
відповідач у судовому засіданні не
довів правомірність прийнятого
рішення, то суд дійшов висновку, що
рішення 53 сесії 6 скликання від 26.05.2014
про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо
виділення земельної ділянки було
прийнято необґрунтовано, з порушенням
принципу рівності перед законом та
непропорційно, оскільки підстави для
відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 є
неконкретними, суперечливими та
такими, що не виключають у майбутньому
можливості виділення позивачу
земельної ділянки.

Відповідно до ст. 94 КАСУ з Барської
міської ради Вінницької області на
користь ОСОБА_1 слід стягнути 73,08 грн
судових витрат, що документально
підтверджені (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2-17, 94, 122, 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення 53 сесії 6 скликання
Барської міської ради від 26.05.2014 «Про
розгляд заяви ОСОБА_1 щодо виділення
земельної ділянки».

Стягнути з Барської міської ради
Вінницької області на користь ОСОБА_1
73,08 грн витрат на сплату судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Суддя:

Повний текст постанови виготовлено
25.11.2014.