Справа № 820/13645/14
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р.Справа № 820/13645/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Куп'янської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Харківській
області на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
14.10.2014р. по справі № 820/13645/14

за позовом ОСОБА_1

до Куп'янської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про визнання протиправною та
скасування вимоги, зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою, в якій просить визнати
протиправною вимогу про сплату боргу №
Ф-7054-17 від 20.12.2013 року, видану
Куп'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківській
області; скасувати вимогу про сплату
боргу №Ф7054-17 від 20.12.2013 року, видану
Куп'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківській
області; зобов'язати Куп'янську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Харківській області припинити
нарахування єдиного соціального
внеску ОСОБА_1 як особі, що перебуває на
пенсії за віком і пенсійний вік якої
було зменшено, будучи фізичною
особою-підприємцем, який обрав
спрощену систему оподаткування.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 14.10.2014р.
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково. Скасовано вимогу
про сплату боргу №Ф7054-17 від 20.12.2013 року,
видану Куп'янською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Харківській області. В задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено. Не погодившись з прийнятою
постановою в частині задоволення
позовних вимог, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову , якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
повністю, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважає встановленими,
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Апеляційна скарга розглядається
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, ОСОБА_1, зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа, є платником єдиного
податку та перебуває на спрощеній
системі оподаткування з 01.01.2012 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
державної реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_2, копією
свідоцтва платника єдиного податку
серії НОМЕР_1, виданого 31 травня 2012 року
Куп'янської ОДПІ (а.с. 12-13).

Відповідно до витягу із наказу
Міністратоборони України від 20.09.2011
року № 549, майора ОСОБА_1, заступника
командира ескадрильї по озброєнню,
начальника озброєння 149 авіаційної
бази, учбової, 5 авіаційного корпусу
звільнено з військової служби у запас
за п. 65, п.п. "г", у зв'язку із скороченням
штатів, з правом носіння військової
форми.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Харківській області та отримує пенсію
з 25.10.2001 року за вислугу років.

Куп'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківській
області 20.12.2013 року винесено вимогу №
Ф-7054-17У, згідно якої станом на 31.10.2013р.за
позивачем рахується недоїмка зі сплати
єдиного внеску в сумі 12164,81 грн., та якою
відповідач зобов'язує позивача
сплатити недоїмку у вказаному розмірі.

Задовольняючі частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач, як пенсіонер за віком, не є
платником єдиного внеску.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Постанова
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позову не
оскаржується.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог в цій
частині, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 року №2464-VI.

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно частини 4 статті 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті (тобто фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування), які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Питання про призначення пенсій
військовослужбовцям врегульовано
Законом України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

Статтею 12 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (в редакції, що діяла на момент
призначення пенсії позивачу)
передбачено, що право на пенсію за
вислугу років: а) особи офіцерського
складу, прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особи начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ, які мають на день звільнення зі
служби вислугу на військовій службі
або на службі в органах внутрішніх
справ 20 років і більше; б) особи
офіцерського складу, прапорщики і
мічмани, військовослужбовці
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особи
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, звільнені зі
служби за вислугу років, за віком, за
станом здоров'я, у зв'язку із
скороченням штатів або
організаційними заходами і які на день
звільнення досягли 45-річного віку, а ті
з них, що є інвалідами війни, - незалежно
від віку, і мають загальний трудовий
стаж 25 календарних років і більше, з
яких не менше 12 календарних років і 6
місяців становить військова служба або
служба в органах внутрішніх справ.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", пенсіонер -
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

За визначенням цієї ж статті пенсія - це
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Згідно положень частини першої статті 9
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за рахунок коштів
Пенсійного фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання;
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб", особи офіцерського складу,
прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особи начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ при наявності встановленої цим
Законом вислуги на військовій службі і
на службі в органах внутрішніх справ
мають право на довічну пенсію за
вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають
право на пенсію за цим Законом, які
стали інвалідами за умов, передбачених
цим Законом, набувають право на пенсію
по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб,
які мають право на пенсію за цим
Законом, які загинули чи померли або
пропали безвісти, мають право на пенсію
в разі втрати годувальника.

В свою чергу, Закон України "Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ", прийнятий на
забезпечення реалізації особами, які
мають право на пенсію за цим Законом,
свого конституційного права на
державне пенсійне забезпечення у
випадках, передбачених Конституцією
України та цим Законом, і спрямований
на встановлення єдності умов та норм
пенсійного забезпечення зазначеної
категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне
забезпечення осіб, які мають право на
пенсію за цим Законом, шляхом
встановлення їм пенсій не нижче
прожиткового мінімуму, визначеного
законом, перерахунок призначених
пенсій у зв'язку із збільшенням рівня
грошового забезпечення, надання
передбачених законодавством державних
соціальних гарантій, вжиття на
державному рівні заходів, спрямованих
на їх соціальний захист.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
чинним законодавством, у тому числі
Законом України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ", проведено
розподіл пенсійних виплат, що
виплачуються застрахованим особам на
пенсію за віком (вислугу років); пенсію
по інвалідності та пенсію у зв'язку з
втратою годувальника.

Положення частини четвертої статті 4
Закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ" не пов'язує
звільнення особи від сплати єдиного
внеску із досягненням нею певного віку.

Необхідними умовами застосування
вищезазначеного положення є статус
пенсіонера за віком або інваліда та
отримання відповідно до закону пенсії
або соціальної допомоги.

Нарахування Управлінням та винесення
Вимоги про сплати недоїмки виключно за
умови, що позивач отримує пенсію не на
підставі Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а на підставі Закону
України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ", не
відповідає вимогам положень Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", оскільки,
правовою нормою, яка міститься в ч. 4 ст.
4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", рівно
як і іншими нормами права не
встановлено, що звільненню від сплати
єдиного внеску підлягають лише ті
фізичні особи-підприємці, які є
пенсіонерами за віком відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" і, що пенсіонери, яким
призначено пенсію за іншими
(спеціальними) законами не мають право
на пільгу щодо звільнення від сплати
єдиного внеску на підставі ч. 4 ст. 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

Виходячи з системного аналізу положень
статті 12 Закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ", ОСОБА_1 можна
віднести до пенсіонера за віком, у
зв'язку із чим до нього застосовуються
положення ч. 4 ст. 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", тобто він
звільнений від сплати за себе єдиного
внеску.

Згідно зі статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім розгляду
справ про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надано суду належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
правомірність нарахування ОСОБА_1
недоїмки зі сплати єдиного внеску
відповідно до вимогу про сплату боргу
№Ф7054-17 від 20.12.2013 року.

Крім того, матеріали справи не містять
доказів того, що позивач, у
відповідності до ст. 12 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" , уклав з
Пенсійним фондом договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Доводи апелянта з посиланнями на те, що
до позивача. не може бути застосовано
положення ч. 4 ст. 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", оскільки
позивач не досяг 60-річного віку, є
помилковими , оскільки вказана норма не
пов'язує звільнення від сплати єдиного
внеску із досягненням особою певного
віку, а передбачає звільнення від
сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком. Також, в зазначеній нормі
законодавцем не виключені особи, які є
пенсіонерами та отримують пенсію за
віком за іншими (спеціальними)
законами.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції , що позовні вимоги
про скасування вимоги Куп'янської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про сплату боргу
№Ф7054-17 від 20.12.2013 року є обґрунтованими,
та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не впливають
на правомірність висновків суду.

Враховуючи вищезазначене, суд
апеляційної інстанції погоджується
повністю із висновком суду першої
інстанції, так як обставини справи
встановлені правильно, докази
досліджені вірно, відповідно рішення
ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, тому судове рішення не
підлягає скасуванню, апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Куп'янської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Харківській області залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.10.2014р.
по справі № 820/13645/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В.
Бартош Н.С. Повний текст ухвали
виготовлений 08.12.2014 р.