Справа № 810/4565/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/4565/14
інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Експансія" про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИЛА:

Київське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Експансія" (далі -
відповідач, ТОВ "Експансія") про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 639939,60 грн. та пені за порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 665281,62 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2014
року у задоволені позову було
відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, у
зв'язку із порушенням судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст.41, ч. 4 ст.196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції,
ТОВ "Експансія" є працедавцем, який
відповідно до статті 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» зобов'язаний
виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів.

Так, ТОВ "Експансія" 25.02.2014 подано до
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт за
формою 10-ПІ про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 рік,
згідно з яким середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу відповідача за рік
становила 2205 осіб, з них
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 52 особи, а кількість
інвалідів штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" - 88
осіб.

Вважаючи, що оскільки відповідачем не
працевлаштовано 36 осіб-інвалідів,
відповідач повинен був самостійно
сплатити адміністративно-господарські
санкції у розмірі 639939,60 грн. та пеню в
сумі 25342,02 грн.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що
передбачені законом обов'язки по
забезпеченню працевлаштування
інвалідів відповідачем виконані
шляхом вжиття всіх залежних від нього
заходів по забезпеченню
працевлаштування інвалідів на його
підприємстві протягом 2013 року.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

У відповідності до ст.19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» встановлено, що
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України (частина 4 статті 20 Закону).

Відповідно до частини першої статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

За вимогами статті 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» працевлаштування
інвалідів здійснюється центральним
органом виконавчої влади з питань
праці та соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.

При цьому, згідно положень цієї ж норми
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно зі статтею 18-1 зазначеного
Закону пошук підходящої роботи для
інваліда здійснює державна служба
зайнятості.

Отже, обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
займатися пошуком інвалідів для
працевлаштування.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ "Експансія" починаючи з січня 2013
року до Києво-Святошинського районного
центру зайнятості подавались
відповідні звіти форми 3-ПН, які
заповнені згідно з вимогами Інструкції
щодо заповнення форм звітності № 3-ПН.
Дані обставини підтверджуються
наявними в матеріалах справи належним
чином засвідченими копіями звітів за
2013 рік про наявність вакансій форми №
3-ПН.

Зі змісту вказаних звітів вбачається,
що ТОВ "Експансія" протягом 2013 року було
створено вакантні місця саме для
інвалідів.

Окрім того, ТОВ "Експансія" зверталось з
листами до керівника
Києво-Святошинського районного центру
зайнятості з питань працевлаштування
інвалідів, що підтверджується
матеріалами справи.

Доказів того, що ТОВ "Експансія"
відмовило інвалідам у прийнятті на
роботу або несвоєчасно звітувало Фонду
соціального захисту інвалідів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів, позивачем не представлено.

З огляду на наведене, судова колегія
підтримує висновок суду першої
інстанції, що передбачені законом
обов'язки по забезпеченню
працевлаштування інвалідів
відповідачем виконані шляхом вжиття
всіх залежних від нього заходів по
забезпеченню працевлаштування
інвалідів на його підприємстві
протягом 2013 року.

Правова позиція по даному питанню
також викладена у постанові Верховного
Суду України від 02.04.2013 року у справі за
позовом Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до дочірнього підприємства
комунального підприємства
«Теплогорець» «Теплогірськ-Жилсервіс»
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, колегія суддів вважає
вимоги позивача необґрунтованими,
доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
такими що задоволенню не підлягають.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Крім того, оскільки постанова
Київського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2014
року була прийнята у скороченому
провадженні, тому, відповідно до ч. 10 ст.
183-2 КАС України, судове рішення
апеляційної інстанції по такій справі
є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.