Справа № 820/18292/14
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Полях Н.А.,
при секретарі судового засідання -
представника позивача - Ващенка Р.М..,
представника відповідача - Журавлювої
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перероблюючий завод"
до Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, -
Позивач звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом в якому просив суд скасувати в
повному обсязі податкові
повідомлення-рішення Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 1906800,00 грн., в
тому числі 1271200,00 грн. за основним
платежем та 635600,00 грн. за штрафними
24.10.2014 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
1767980,00 грн., в тому числі 1414384,00 грн. за
основним платежем та 353596,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями;
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
В обґрунтування позову зазначив, що у
спірних відносинах податок на додану
вартість та податок на прибуток
приватних підприємств по
взаємовідносинам Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Перероблюючий завод" з ТОВ "Пайнер", ТОВ
"Сібол", ТОВ "Укргеопроект"
обчислювались правильно, господарські
операції з контрагентами мали реальний
характер, були здійснені за
правочинами, які повністю відповідають
вимогам закону, первинні документи
оформлені належним чином. Судження
Харківської ОДПІ щодо не подачі
податкової звітності контрагентами
ТОВ "Пайнер" та ТОВ "Сібол" до ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві також не відповідає дійсності.
Позивач вважає, що податкові
повідомлення-рішення Харківської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області №
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 1906800,00 грн., в
тому числі 1271200,00 грн. за основним
платежем та 635600,00 грн. за штрафними
24.10.2014 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
1767980,00 грн., в тому числі 1414384, 00 грн. за
основним платежем та 353596,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями;
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
181412,00 грн. є необґрунтованими та мають
бути скасованими, а тому просив суд
задовольнити позовні вимоги в повному
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
вказав на обґрунтованість та
законність дій відповідача, а тому
просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі. У
письмових запереченнях на
адміністративний позов зазначив, що
відповідно до податкової звітності,
наданої ТОВ "Пайнер", ТОВ
"Укргеопроект" та ТОВ "Сібол" до ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві, встановлено, що підприємства
звітності з податку на прибуток не
надавали, фінансової звітності не
надавали, звіти про суми нарахованої
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення, допомоги, компенсації)
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
доходів і зборів не надавали, що дає
змогу ставити під сумнів факт
здійснення суб'єктами господарювання,
задекларованого основного виду
діяльності. Отже вищенаведені
обставини свідчать, що за перевіряємий
період відсутні факти реального
здійснення фінансово-господарських
операцій ТОВ "Перероблюючий завод" з
ТОВ "Пайнер", ТОВ "Укргеопроект" та ТОВ
На підставі викладеного представник
відповідача просив суд відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.
Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши подані сторонами документи,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про задоволення позовних
вимог в повному обсязі з наступних
Судом встановлено, що на підставі
направлень від 10.09.2014 р. № 1004, 1005, 1006, 1007,
1008, 1009 виданих фахівцями Харківської
об'єднаної Державної податкової
інспекції, відповідно до плану-графіку
проведення планових виїзних перевірок
суб'єктів господарювання, з 10.09.2014 по
30.09.2014р. була проведена планова виїзна
перевірка Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перероблюючий
завод", з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства за
період з 01.10.2012 р. по 31.12.2013 р.
За результатами документальної
планової виїзної перевірки ТОВ
"Перероблюючий завод" 07.10.2014 р. був
складений акт № 1524/20-23-22-01-05/32943460 про
результати документальної планової
виїзної перевірки ТОВ "Перероблюючий
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.10.2012 р. по
31.12.2013 р. (т.1, а.с. 15-92).
Згідно з висновками акту №
1524/20-23-22-01-05/32943460 від 07.10.2014р. перевіркою
було встановлено порушення: п. 198.1, п.
198.3, п.198.6 ст.198 розділу V Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року №
2755-VI (зі змінами та доповненнями), в
результаті чого підприємством
занижено податок на додану вартість за
перевіряємий період у сумі 1271200,00 грн., у
т.ч. у жовтні 2012 р. у сумі 110000,00 грн., у
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду (рядок 19
Декларації з податку на додану
вартість) за березень 2013 р. на суму 181412,00
грн.; п.138.2 ст.138, п.139.1. ст.139 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року №
2755-VI (зі змінами та доповненнями) в
результаті чого за перевіряємий період
донараховано податку на прибуток у
сумі 1414384,00 грн. у т.ч. за 4 квартал 2012 р. у
сумі 298374,00грн. та за 2013 р. на суму
1116010,00грн.; п.3.5 глави 3 Постанови
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 року №637 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за
"Перероблюючий завод" здійснювало
видачу готівкових коштів працівникам
підприємства за видатковими
документами, в яких видача готівки з
каси в деяких випадках не підтверджена
підписами одержувачів на суму 2560,85 грн.
У відповідності до ст. 1 Указу
Президента України від 12.06.1995 № 436/95 "Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки" передбачено застосування
фінансових санкцій у вигляді штрафу за
перевищення встановлених лімітів
залишку готівки в касах - у двократному
розмірі сум виявленої понадлімітної
готівки за кожний день.
На підставі висновків акту №
1524/20-23-22-01-05/32943460 від 07.10.2014р.року
відповідачем було прийнято наступні
податкові повідомлення-рішення: -
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств на загальну суму 1767980,00
грн., з них за основним платежем - 1414384,00
грн., та за штрафними (фінансовими)
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 1906800,00грн., з
них за основним платежем - 1271200,00грн., та
за штрафними (фінансовими) санкціями -
635600,00 грн. (т.1, а.с.12-14).
Не погоджуючись із позицією та
рішеннями відповідача, позивач
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду із зазначеним
позовом

По суті заявлених вимог суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
Кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового
Кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується удвох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів (послуг) (пункт 201.4
статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних
правових норм, можливо дійти до
висновку, що для отримання права на
податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. З
урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

На підтвердження реальності
здійснення господарської операції між
ТОВ "Перероблюючий завод" та ТОВ
"Пайнер", позивачем були надані
наступні документи: договір
генерального підряду № 02-07/12 ГП від
01.07.2012 р. між ТОВ "Перероблюючий завод"
та ТОВ "Пайнер", відповідно до якого
Генеральний підрядник зобов'язується
на свій ризик виконати будівні та
монтажні роботи відповідно до проекту
реконструкції цеха № 5 ПАТ
"Підприємство Харківського району
Перероблюючого заводу" в пос. Рогань
Харківського району, Харківської
області - ІІ-га черга забезпечення
невідкладних противопадкових заходів,
безперебійної роботи гідротехнічних
споруд об'єкта, поетапного закриття
об'єкта, а також інші будівні та
ремонтно- будівні роботи за згодою з
Замовником. Вартість за даним
договором складає 5000000, грн. , в т.ч. 20 %
ПДВ (Т.1, а.с. 124-127). На підтвердження
виконання договору генерального
підряду № 02-07/12 ГП від 01.07.2012 р. між ТОВ
"Перероблюючий завод" та ТОВ "Пайнер",
позивачем надано: акт №02-12 прийому
виконаних будівник робіт за грудень 2012
р. (т.1,а.с. 128-129), довідка вартості
виконаних будівних робіт та витрат за
грудень 2012 р. (т.1, а.с. 130), локальний
кошторис № 2-1-1 на роботи по
рекультивації земельних ділянок цеха
№ 5 (т.1, а.с. 131-132), підсумкова відомість
ресурсів (т.1, а.с. 135-136), податкові
накладні (т.1, а.с.137-139), виписки з
банківського рахунку (т.1, а.с. 140-152).

Між позивачем та його контрагентом
було укладено договір № 01/07-12 ТО на
технічне обслуговування полігона по
захороненню твердих побутових
відходів від 01.07.2012 р., сторонами якого є
ТОВ "Перероблюючий завод" та ТОВ
"Пайнер". Предметом зазначеного
договору є складування твердих
побутових відходів в котловані (1,50 грн.
за м/куб), планування твердих побутових
відходів по полігону та їх затоплення
на всій площі полігона, що
використовується (3,30 грн. за м/куб),
підтримка в робочому стані,
здійснювати поточний та капітальний
ремонт гідротехнічних споруд вздовж
границь полігона для відводу зливових
та талих вод (4,50 грн. за м/куб). Вартість
виконуваних робіт приблизно дорівнює
30000000,00 грн. (т.1, а.с. 153-154). На
підтвердження виконання договору
позивачем надано: акт №02-10 прийому
виконаних будівних робіт за жовтень 2012
р. (т.1, а.с. 155-157), довідка про вартість
виконаних будівних робіт та витрати
(т.1, а.с. 158 - 160), акт № 03-10 прийому
виконаних будівних робіт за жовтень 2012
року (т.1, а.с. 165-167), довідка про вартість
виконаних будівних робіт та витрати за
жовтень 2012 року (т.1, а.с. 168), а також інші
первісні документи, які підтверджують
взаємовідносини ТОВ "Перероблюючий
завод " та ТОВ "Пайнер" (т.1, а.с.169-208).

Як свідчать письмові докази, між ТОВ
"Перероблюючий завод " та ТОВ "Сібол", 31
січня 2013 року було укладено Договір
переведення боргу, де ТОВ
"Перероблюючий завод" - Первісний
боржник, ТОВ "Сібол" - Новий Боржник, ТОВ
"Пайнер" - Кредитор. Відповідно до
зазначеного договору, грошове
зобов'язання Первісного Боржника перед
Кредитором, що виникло на підставі
договору №02-07/12/ГП від 01.07.2012 року в сумі
2247992, 88 грн., що підтверджено Актом
звірки взаємних розрахунків від 31.01.2013
року між кредитором та Первісним
Боржником, що загальна сума
заборгованості Первісного Боржника на
користь Кредитора складає 3053303,85 грн.
на підставі даного договору Первісний
Боржник переводить свій борг за
основними зобов'язаннями, а Новий
Боржник приймає на себе обов'язок
Первісного Боржника у основних
зобов'язаннях перед Кредитором, а
Кредитор надає на це свою згоду. За
прийняття боргу Первісний Боржник
зобов'язується сплатити Новому
Боржнику 3053303,85 грн. шляхом
перерахування на поточний рахунок
Нового Боржника, або в іншій спосіб. Що
не суперечить діючому законодавству
України (т.1, а.с. 208-209). На підтвердження
взаємовідносин між ТОВ "Перероблюючий
завод " та ТОВ "Сібол", позивачем надано
наступні первісні документи: акт
приймання-передачі (т.1, а.с. 210), акт
звірки (т.1, а.с. 211).

Отже, залишки кредиторської
заборгованості за операціями з ТОВ
"Пайнер" та ТОВ "Сібол" були погашені
шляхом переведення боргу за договорами
№ б/н 31.01.2013 року та № б/н від 14.03.2013 року.

02.01.2013 року між ТОВ "Перероблюючий завод
" та ТОВ "Сібол" укладено договір №
02/01/2013-1 на технічне обслуговування
полігона по захороненню твердих
побутових відходів, відповідно до
якого ТОВ "Сібол" зобов'язується за
завданням ТОВ "Перероблюючий завод"
провести роботи по технічному
обслуговуванню полігону по
захороненню твердих побутових
відходів, а Замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконані роботи.
Вартість таких робіт складає 30000000,00
грн., в т.ч.20% ПДВ (т.1, а.с. 212-213). На
підтвердження виконання зазначеного
договору позивачем надано наступні
первісні документи: додаткова згода №1
до Договору на технічне обслуговування
полігона по захороненню твердих
побутових відходів, акти прийому
виконаних робіт, довідки вартості
виконаних робіт, локальні кошториси,
підсумкові відомості ресурсів,
податкові накладні, банківські виписки
(т.1, а.с. 214-250, т.2, а.с. 2-200, т.3, а.с. 2-139).

Відповідно до наданих документів
зазначені договори було виконано у
повному обсязі. Оплата за договорам
здійснювалась шляхом безготівкового
розрахунку, що підтверджується
банківськими виписками.

Отже, усі первинні документи
відповідають вимогам законодавства та
не містять явних дефектів форми і
змісту. Враховуючи, що реальність
господарських операцій з надання
послуг ТОВ "Перероблюючий завод", ТОВ
"Пайнер" та ТОВ "Сібол" повністю
підтверджена належними первинними
документами, придбані послуги
використані позивачем у власній
господарській діяльності, позивач має
право на відображення цих
господарських операцій у податковому
обліку при визначенні об'єкту
оподаткування податком на додану
вартість, зокрема, формування
податкового кредиту.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
фактичне виконання своїх зобов'язань
за договорами здійснено як позивачем,
так і його контрагентами, та
підтверджено належним чином
оформленими первинними документами.

Враховуючи викладене вище, суд вважає,
що суб'єктом владних повноважень не
викладено жодних належних та
допустимих доводів про відсутність
фактичного виконання позивачем
господарських операцій за спірним
правочином, про наявність
взаємопов'язаності позивача та
контрагентів позивача, про
несумісність предмету спірних
правочинів з напрямом господарської
діяльності позивача, про відсутність
розумних економічних або інших причин
(ділової мети) придбання послуг у
контрагента, що зумовлює
необґрунтованість висновку суб'єкта
владних повноважень про
невідповідність закону вчинених за ним
господарських операцій.

Як вбачається з акту перевірки №
1524/20-23-22-01-05/32943460 від 07.10.2014р підставою
для прийняття висновків про
нереальність здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ
"Перероблюючий завод" став акт
перевірки контролюючого органу
№282/20-33-22-03-07/37091308 від 10.04.2014 року

25.07.2013 року між ТОВ "Перероблюючий
завод" та ТОВ "Укргеопроект" було
укладено договір № 123-2013 на створення
науково-технічної продукції,
відповідно до якого замовник доручає, а
виконавець бере на себе зобов'язання
виконання роботи за темою "Наукова
еколого-експертна оцінка проекту
реконструкції цеху № 5". Вартість
договору складає 31500,00 грн, крім того 20%
ПДВ - 6300, 00 грн. (т.3, а.с. 140-143). На
підтвердження реальності здійснення
угоди позивачем надано: протокол угоди
про договірну ціну, податкові накладні,
виписки з банківських рахунків,
науково-експертну оцінку проекту (т.3,
а.с. 144-208).

З системного аналізу положень п.73.5 ст.73
Податкового кодексу України, п.п.6. 7
Порядку проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затвердженого постановою КМУ від
27.12.2010р. №1232 "Про порядок проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок", а також "Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства", затвердженої наказом
ДПА України від 22.12.2010р. №984, що
зустрічна звірка полягає у
співставленні первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання (в даному
випадку, позивача) з даними платника
податків (відносно якого проводиться
перевірка), з метою документального
підтвердження господарських відносин
з платником податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій і розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Проте, в акті
перевірки№1524/20-23-22-01-05/32943460 від 07.10.2014р.
суб'єктом владних повноважень не
викладено жодних належних та
допустимих доводів про відсутність
фактичного виконання позивачем
господарських операцій за спірним
правочином, про наявність
взаємопов'язаності позивача та
контрагентів позивача, про
несумісність предмету спірних
правочинів з напрямом господарської
діяльності позивача, про відсутність
розумних економічних або інших причин
(ділової мети) придбання послуг у
контрагента, що зумовлює
необґрунтованість висновку суб'єкта
владних повноважень про
невідповідність закону вчинених за ним
господарських операцій.

Щодо порушень п.138.1.1 ст.138, п.138.8 ст.138 ПК
України, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п.п.14.1.27, п.14.1
ст.14 ПК України витратами вважається
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Положеннями п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст.138 ПК
України передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності та інших
витрат, визначених згідно з
положеннями ПК України. Витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Податкового кодексу України. У разі
якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді. Витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат: витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Суд зазначає, що матеріалами справи
підтверджено правомірність віднесення
позивачем витрат до складу валових
витрат та амортизаційних нарахувань,
оскільки всі витрати були здійсненні
для придбання товарів та послуг для
подальшого їх використання у
господарській діяльності, а також для
поліпшення основних фондів позивача,
що підтверджується первинною
документацією, яка була розглянута
вище.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного
судочинства є те, що обов'язок (тягар)
доказування в спорі покладається на
відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати докази, що свідчать
про правомірність його дій, законність
прийнятих рішень.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зазначимо, що відповідач, в порушення
вимог ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не довів правомірність та
обґрунтованості висновків акту
перевірки, у зв'язку із чим прийняті на
підставі таких висновків податкові
повідомлення-рішення підлягають
скасуванню.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку про задоволення позову в
повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється
відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Перероблюючий завод" до Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити у
повному обсязі.

Скасувати в повному обсязі податкові
повідомлення-рішення Харківської
об'єднаної Державної податкової
інспекції, а саме:

- № від 24.10.2014 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 1 906 800,00 грн.,
в тому числі 1 271 200,00 грн. за основним
платежем та 635 600,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями;

- № від 24.10.2014 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств на
суму 1 767 980,00 грн., в тому числі 1 414 384,00
грн., за основним платежем та 353 596,00 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № від 24.10.2014 року, яким зменшено
розмір від'ємного значення суми на
додану вартість у розмірі 181 412,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків для подачі
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 12.12.2014
року.

Суддя
Полях Н.А.