Справа № 344/8011/14-а, 2а-344/486/14
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 р.
Справа № 876/8506/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.

суддів
Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання
Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську на постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 12
серпня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити дії,

встановив:

30 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську (далі - УПФ України в
м. Івано-Франківську), в якому просила
визнати протиправними дії відповідача
щодо невключення сум матеріальної
допомоги, індексації та премії до
розрахунку заробітної плати
державного службовця для призначення
пенсії відповідно до ст. 37 Закону
України «Про державну службу» та
зобов'язати відповідача провести
перерахунок пенсії з часу її
призначення, тобто з 04.04.2013 року, з
включенням вказаних виплат відповідно
до Закону України «Про державну
службу».

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що звернулася в УПФ
України в м. Івано-Франківську про
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
однак, при призначенні пенсії в суму
заробітної плати не врахована
матеріальна допомога на оздоровлення
та матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових потреб, індексація
заробітної плати та премії. Вважає, що
відповідачем безпідставно не
враховані зазначені виплати, оскільки
до заробітку для обчислення пенсії
включаються усі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Ухвалою суду першої інстанції від 12
серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 за
період з 04 квітня 2013 року по 29 листопада
2013 року залишено без розгляду у зв'язку
з пропуском позивачем строку звернення
до суду, встановленого ст. 99 КАС
України.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 12 серпня 2014 року позов
задоволений, визнані неправомірними
дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у
проведенні перерахунку пенсії
державного службовця, зобов`язано УПФ
України в м. Івано-Франківську провести
ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного
службовця з 30 листопада 2013 року з
врахуванням сум виплаченої
матеріальної допомоги на оздоровлення
та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
виплатити недоплачену суму пенсії з
урахуванням фактично отриманих ним
сум, починаючи з 30 листопада 2013 року.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить її
скасувати та прийняти нову про відмову
в задоволенні позову. Апеляційна
скарга мотивована тим, що врахування
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати в розрахунок для
обчислення пенсії державним
службовцям не передбачені.

Особи, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлені про дату,
час і місце розгляду апеляційної
скарги, в судове засідання не прибули,
тому суд ухвалив провести розгляд
справи без їх участі відповідно до ст.
196 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та з 04.04.2013
року отримує пенсію державного
службовця відповідно до Закону України
«Про державну службу». Однак, при
призначенні пенсії не були враховані
виплачені їй суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, внаслідок
чого пенсія виплачується в меншому
розмірі, ніж повинна бути.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до Закону України «Про державну
службу» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до заробітної плати, з
якої призначається пенсія державного
службовця, враховується матеріальна
допомога на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, оскільки
на них також нараховуються внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Апеляційний суд повністю погоджується
з таким висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату
праці» встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Статтею 2 цього
Закону визначено структуру заробітної
плати, до якої входить: основна та
додаткова заробітна плата, а також
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань входить до
структури оплати праці державного
службовця.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постановах № 21-430а11 від 20.02.2012 року та №
21-125а13 від 14.05.2013 року, які з врахуванням
вимог ст.244-2 КАС України є обов'язковими
для врахування судами при розгляді
справ у подібних правовідносинах.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд прийшов до висновку про
безпідставність неврахування
відповідачем під час призначення
позивачу пенсії до складу заробітної
плати сум матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, так як на
них також нараховуються внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Таким чином, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 12
серпня 2014 року у справі № 344/8011/14-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич