Справа № 823/3380/14
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
справа № 823/3380/14

м. Черкаси

12 год. 20 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді: Паламар П.Г.,

при секретарі: Овсієнко О.І.,

за участю представника відповідача
Гнізділова І.О. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Звенигородка про
визнання дій неправомірними та
стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області (далі - позивач) звернулося до
суду з адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Звенигородка (далі -
відповідач), в якому просить суд
визнати неправомірними дії та стягнути
кошти в сумі 1057 грн. 06 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в порушення Закону України
"Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" та
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року за
№ 5-4/4, не приймає до заліку та не
відшкодовує позивачеві витрати на
виплату пенсії пенсіонерам, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, каліцтво яким заподіяно
на підприємствах, розташованих на
території країн Співдружності
Незалежних Держав, загальний розмір
витрат за період з 01.09.2014 по 31.10.2014
становить 1057 грн. 06 коп.

Представник позивача, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
направив клопотання, в якому просить
суд провести засідання без участі
представника управління, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Звенигородка
Черкаської області проти заявленого
адміністративного позову заперечує,
мотивуючи тим, що відповідно до статті 7
Закону України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" страхові виплати
здійснюються з того часу, коли
відповідні підприємства передали
Фонду документи, які підтверджують
право цих працівників на такі страхові
виплати, або таке право встановлене в
судовому порядку. Потерпілі, документи
яких не передані до Фонду, продовжують
одержувати страхові виплати від
роботодавця. Документи щодо
призначення соціальних виплат,
передбачені статтями 35, 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", до
Фонду не надавались, тому рішення про
призначення соціальних виплат
громадянам, які одержали каліцтво на
підприємствах, розташованих на
території країн СНД, не приймались.
Окрім того, представник відповідача
зазначає, що питання відшкодування
понесених позивачем витрат на виплату
адресної допомоги з метою захисту його
порушеного права має вирішуватись
виключно на централізованому рівні у
зв'язку з чим позов повинен подаватися
на рівні центральних органів сторін.

Заслухавши пояснення та доводи
представника відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачем у
вересні-жовтні 2014 року були понесені
витрати з виплати та доставки пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання на загальну
суму 1057 грн. 06 коп., в тому числі ОСОБА_2 в
розмірі 302 грн 38 коп., ОСОБА_3 в розмірі 304
грн. 68 коп. та ОСОБА_4 в розмірі 450 грн, що
підтверджується Списками осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, між позивачем та
відповідачем за вересень-жовтень 2014
року (а.с.13,14), а також Актами щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за відповідний період
(а.с.15, 16).

Разом з тим, відповідачем при
проведенні щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, не прийнято до
відшкодування виплачені позивачем
суми пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання перелічені
вище на загальну суму 1057 грн 06 коп., що
підтверджується Таблицями
розбіжностей до інформації про
відшкодування витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за вересень - жовтень 2014
року, а також Списками осіб, яким не
прийнято до заліку пенсії по
інвалідності, виставлені до акту
звірки з управлінням Пенсійного фонду
за відповідний період.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 16/98-ВР від
14.01.1998р. (далі по тексту - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ в Україні
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; медичне страхування;
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття, інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення, як пенсійне страхування,
що включає: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених п. 4
цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.
Відповідно до п. 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 ч. 1 статті 24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" № 1105-XIV від 23.09.1999р.
(далі по тексту - Закон № 1105-XIV) Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань зобов'язаний
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
передбачений статтею 21 Закону № 1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Згідно з ч. 4 статті 26 Основ якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Аналогічне правило закріплене ч. 2
статті 24 Закону № 1105-XIV, відповідно до п.
5 якої якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Статтею 16 Закону № 1105-XIV визначено, що
безпосереднє управління Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України здійснюють його
правління та виконавча дирекція. За
змістом статті 18 зазначеного Закону
виконавча дирекція Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України є постійно діючим
виконавчим органом правління Фонду,
проводить свою діяльність від імені
Фонду у межах та в порядку, що
визначаються його статутом і
Положенням про виконавчу дирекцію
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
організовує та забезпечує виконання
рішень правління Фонду, робочими
органами виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України є, зокрема, її
відділення в районах і містах
обласного значення. Робочі органи
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України є юридичними
особами, мають самостійні кошториси,
печатку із зображенням Державного
Герба України та своїм найменуванням.

Згідно з п. 7 Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого Указом
Президента України № 384/2011 від 06.04.2011р.,
Пенсійний фонд України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
територіальні органи.

З огляду на викладене вимоги
управління Пенсійного фонду України
про відшкодування відділенням Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України витрат, пов'язаних
із виплатою та доставкою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, відповідають
змісту його прав як робочого органу
Пенсійного фонду України щодо
відшкодування понесених ним витрат та
узгоджуються із компетенцією
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, основними
завданнями якої згідно з Положенням
про виконавчу дирекцію Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, затвердженим
постановою правління Фонду № 15 від
20.04.2001р., крім іншого, визначено
виконання завдань та основних
принципів страхування від нещасного
випадку, фінансування страхових
виплат, а до повноважень у сфері
здійснення процедури страхування та
координації страхової діяльності
віднесено, зокрема, співпрацю з фондами
з інших видів соціального страхування
щодо відшкодування витрат, понесених
ними у зв'язку з матеріальним
забезпеченням потерпілих внаслідок
нещасного випадку на виробництві та
представництво інтересів страховика в
органах державної виконавчої влади,
органах місцевого самоврядування і
судах.

Таким чином, витрати, понесені органами
Пенсійного фонду України у зв'язку із
виплатою та доставкою пенсій по
інвалідності від трудового каліцтва (у
тому числі й пенсій особам, які стали
інвалідами від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР), підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України як належного
страховика від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання. Відповідної правової
позиції дотримується Верховний Суд
України, зокрема в своїй постанові від
04.06.2013р. у справі № 21-150а13.

Відповідно до ч. 2 статті 161 Кодексу
адміністративного судочинства
України, при виборі правової норми, що
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстав, передбаченої п. 1 ч. 1 статті 237
цього Кодексу.

Статтею 244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За таких обставин суд дійшов висновку
про достатність підстав для визнання
неправомірними дій відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Звенигородка
Черкаської області щодо відмови у
прийнятті до відшкодування суми коштів
на виплату пенсії по інвалідності
громадянам, каліцтво яким заподіяно на
підприємствах, розташованих на
території країн СНД, сплаченої ОСОБА_2
за період з 01.09.2014 по 31.10.2014 в розмірі 302
грн. 38 коп. та ОСОБА_3 в розмірі 304 грн. 68
коп., а також стягнення з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Звенигородка
Черкаської області на користь
управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області заборгованості з виплати
пенсії по інвалідності ОСОБА_2 за
період з 01.09.2014 по 31.10.2014 в розмірі 302 грн.
38 коп. та ОСОБА_3 в розмірі 304 грн. 68 коп.

В своїх запереченнях представник
відповідача зазначив, що в
підтвердження витрат з виплати пенсії
по інвалідності ОСОБА_3 за період з
01.09.2014 по 31.10.2014 в розмірі 304 грн. 68 коп.
надано суду акт № 1 від 05.04.1974 форми Н-1
(а.с. 21). Однак, у даному акті зазначено
про те, що нещасний випадок не
пов'язаний з виробництво, тому Фонд не
може відшкодувати пенсію по
інвалідності. Крім того зазначив, що
здійснення відповідної відмітки на час
складання акту передбачалось п. 6
Положення про розслідування та облік
нещасних випадків на виробництві,
затвердженого постановою Президії
ВЦСПС від 20.05.1966р., згідно якого якщо в
результаті розслідування не
встановлений зв'язок нещасного випадку
з виробництвом, то в акті форми Н-1
робиться відмітка "Нещасний випадок не
пов'язаний з виробництвом".

Задовільняючи позовні вимоги в частині
відшкодування суми коштів на виплату
пенсії по інвалідності ОСОБА_3 в
розмірі 304 грн. 68 коп., суд зазначає, що в
акті №1 від 05.04.1974 форми Н-1 про нещасний
випадок на виробництві, зазначено, що
такий випадок відбувся на території
заводу. Крім того, факт настання
інвалідності підтверджується довідкою
ВТЄ-17 № 013790 (а.с.22) та актом МСЕК №010570
(а.с.24), дані факти також підтверджені
рішенням Київського апеляційного
адміністративного суду у справі
№823/3003/13-а.

Щодо позовних вимог стягнення з
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Звенигородка
Черкаської області на користь
управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області заборгованості з виплати
пенсії по інвалідності ОСОБА_4, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
забезпечення прав і свобод внутрішньо
переміщених осіб» Україна вживає всіх
можливих заходів, передбачених
Конституцією та законами України,
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, щодо запобігання
виникненню передумов вимушеного
внутрішнього переміщення осіб, захисту
та дотримання прав і свобод внутрішньо
переміщених осіб, повернення таких
осіб до їх покинутого місця проживання
в Україні та їх реінтеграції. Згідно з
ч. 3 ст. 7 Закону України «Про
забезпечення прав і свобод внутрішньо
переміщених осіб» громадянин
пенсійного віку, особа з інвалідністю,
дитина-інвалід та інша особа, яка
перебуває у складних життєвих
обставинах, яких зареєстровано
внутрішньо переміщеними особами, мають
право на отримання соціальних послуг
відповідно до законодавства України за
місцем реєстрації фактичного місця
проживання такої внутрішньо
переміщеної особи.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи
ОСОБА_4 жителька м. Донецька 24.09.2014
звернулася до позивача із заявою про
запит пенсійної справи з метою
отримання пенсії за новим місцем
проживання у родичів (АДРЕСА_1) та 01.10.2014
взята на облік в управлінні Пенсійного
фонду України в Звенигородському
районі Черкаської області та виплачено
пенсію за жовтень 2014 рік, що
підтверджується Списками осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, між позивачем та
відповідачем за вересень-жовтень 2014
року (а.с.13,14).

Відповідно ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

На підставі наявних у справі доказів,
дослідивши обставини і матеріали
адміністративної справи,
проаналізувавши правові норми, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 72, 94, 159 - 163 КАС
України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати неправомірними дії відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Звенигородка
Черкаської області в частині відмови у
прийнятті до відшкодування суми коштів
на виплату пенсії громадянам, каліцтво
яким заподіяно на підприємствах,
розташованих на території країн СНД.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Звенигородка
Черкаської області (ідентифікаційний
код 25874421) на користь управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області (ідентифікаційний код 21366484)
заборгованість з виплати пенсії по
інвалідності в сумі 1057 (одну тисячу
п'ятдесят сім) грн 06 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд у порядку визначеному ст. ст. 185 - 187
КАС України.

Суддя
П.Г. Паламар

Повний текст постанови виготовлений 11
грудня 2014 року.