Справа № 1570/4468/2012
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/4468/2012

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Іванов Е. А. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина Л.В., Єщенка О.В.

за участю секретаря - Цуцкірідзе М.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відділу Держземагентства в
Ізмаїльському районі Одеської області
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до відділу Держземагентства в
Ізмаїльському районі Одеської області,
за участю третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору Дочірньої
компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз
України» в особі філії «Управління
магістральних газопроводів
«Прикарпаттрансгаз» ДК «Укртрансгаз»
НАК «Нафтогаз України», приватного
підприємства «Геоінформсервіс»,
Бросківської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відділу Держкомзему в Ізмаїльському
районі Одеській області, в якому
просив: визнати протиправними дії
відповідача щодо неузгодження
технічної документації зі складання
державного акту на право власності на
земельну ділянку гр.ОСОБА_2 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна ділянка)
на території Бросківської сільської
ради по АДРЕСА_1 Ізмаїльського району
Одеської області; зобов'язати відділ
Держкомзему в Ізмаїльському районі
Одеської області узгодити технічну
документацію зі складання державного
акту на право власності на земельну
ділянку гр.ОСОБА_2 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) на території
Бросківської сільської ради по АДРЕСА_1
Ізмаїльського району Одеської області.

Позов обґрунтовував тим, що
відповідачем незаконно відмовлено
йому у погодженні технічної
документації, так як жодний
нормативно-правовий акт не передбачає
заборону передачі у приватну власність
земельних ділянок, розташованих в
межах охоронних зон. Також, позивач
зазначив, що частина земельної ділянки,
на яку він претендує, площею 0,0202 га не
знаходиться у межах охоронної зони і на
неї не розповсюджуються обмеження та
обтяження щодо земельних ділянок, які
перебувають у межах охоронних зон
магістральних газопроводів та АГРС.
Враховуючи достатність розміру цієї
частини земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель перешкод для передачі
земельної ділянки у власність немає.

За наслідками розгляду
адміністративного позову 26 вересня 2012
року Одеським окружним
адміністративним судом ухвалено
постанову про часткове задоволення
адміністративного позову ОСОБА_2.

Суд першої інстанції вийшов за межі
позовних вимог та визнав протиправними
дії відділу Держкомзему в
Ізмаїльському районі Одеській області
Головного управління Держкомзему в
Одеській області щодо не визначення
ОСОБА_2 кадастрового номеру земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) на території
Бросківської сільської ради по АДРЕСА_5
Ізмаїльського району Одеської області.
В задоволенні решти позовних вимог суд
відмовив.

Приймаючи означене рішення, суд першої
інстанції виходив з того, позивач з
проектом землеустрою для затвердження
та прийняття рішення щодо видачі
державного акту до відділу Держкомзему
в Ізмаїльському районі не звертався та
у цьому йому відмовлено не було, а тому
і не було порушень прав ОСОБА_2 з боку
відповідача.

Поряд з цим, суд дійшов висновку, що з
метою повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача слід вийти за межі
позовних вимог та визнати
протиправними дії відповідача щодо не
визначення позивачу кадастрового
номеру земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд, оскільки позивач при зверненні
до відділу Держкомзему у Ізмаїльському
районі Одеської області із заявою про
визначення кадастрового номеру
земельної ділянки надав всі необхідні
для цього документи, а законодавством
України не встановлено заборони щодо
надання у власність земельних ділянок,
які знаходяться у межах охоронних зон
об'єктів магістральних трубопроводів,
тому правових підстав для такої
відмови у відповідача не було.

В апеляційній скарзі відділ
Держкомзему в Ізмаїльському районі
Одеській області Головного управління
Держкомзему в Одеській області, з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
неповне з'ясування обставин справи, що
мають значення для справи, просить
скасувати оскаржуване судове рішення
та постановити нове - про відмову у
задоволенні позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги відповідач вказав, що при
винесенні оскаржуваної постанови
судом порушено вимоги ст.51 КАС України,
так як ОСОБА_2 не подавав заяви про
зміну позовних вимог. Судом залишено
поза увагою, що на земельній ділянці,
яку хоче отримати у власність ОСОБА_2,
заборонено споруджувати житлові
будинки, що свідчить про те, що вона не
може використовуватися за цільовим
призначенням «для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка)», оскільки це
суперечить вимогам ст.38 Земельного
кодексу України.

В судовому засіданні протокольною
ухвалою колегією суддів здійснено
заміну відділу Держкомзему в
Ізмаїльському районі Одеській області
Головного управління Держкомзему в
Одеській області на правонаступника -
відділ Держземагентства в
Ізмаїльському районі Одеської області.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув та
обговорив доводи апеляційної скарги,
перевірив матеріали справи та вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом
першої інстанції обставин справи та
правильність застосування правових
норм, апеляційний суд звертає увагу на
таке.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Бросківської сільської ради
народних депутатів Ізмаїльського
району Одеської області від 17.12.1991р.
«Про надання земельних ділянок під
будівництво та городи» ОСОБА_2 була
виділена земельна ділянка, площею 0,12
га. та дозволено будівництво по
АДРЕСА_2, Ізмаїльського району,
Одеської області.

Рішенням VІІ сесії 23 скликання
Бросківської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
№36 від 09.06.1999р. «Про передачу земельної
ділянки у приватну власність для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка)» на
підставі заяви ОСОБА_2 останньому була
передана у приватну власність земельна
ділянка, площею 0,154 га. для будівництва
та обслуговування жилого будинку
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) по АДРЕСА_3,
Ізмаїльського району Одеської області.

На підставі вказаного рішення
приватним підприємством
«Геоінформсервіс» була виготовлена
технічна документація зі складання
державного акту на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_2 для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
на території Бросківської сільської
ради, АДРЕСА_4, Ізмаїльського району,
Одеської області.

Вказана технічна документація була
надана позивачем для затвердження до
відділу Держземагентства в
Ізмаїльському районі Одеської області,
проте за результатами проведення
перевірки був складений протокол
проведення перевірки документації із
землеустрою від 16.03.2012р., у якому
зазначено, що частина земельної
ділянки знаходиться в межах дії
охоронної зони магістрального
газопроводу і АГРС. Цільове
призначення, за яким виділяється
земельна ділянка у власність
суперечить вимогам п.11 постанови
Кабінету Міністрів України №1747 від
16.11.2002р.

Дійсно, як вбачається з викопіювання із
генерального плану с. Броска
Ізмаїльського району з охоронною зоною
магістрального газопроводу та АГРС, а
також з додатку №1 до листа Одеської
регіональної філії «Центру державного
земельного кадастру» від 06.08.2012р.
№10-05/21976, частина земельної ділянки, що
надана у власність ОСОБА_2, знаходиться
в межах 150-ти метрової охоронної зони
магістрального газопроводу і
автономної газорозподільної станції. З
додатку до акту встановлення в натурі
меж земельної ділянки вбачається, що
частина земельної ділянки, що надана у
власність ОСОБА_2 площею 0,1339
знаходиться в межах охоронної зони
магістрального газопроводу та АГРС та
на неї розповсюджуються обмеження.
Частина земельної ділянки ОСОБА_2, що не
знаходиться в межах охоронної зони
складає 0,0202 га.

При зверненні з позовом до суду ОСОБА_2
просив визнати протиправними дії
відповідача щодо неузгодження
технічної документації зі складання
державного акту на право власності на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) на території
Бросківської сільської ради по АДРЕСА_1
Ізмаїльського району Одеської області
та зобов'язати узгодити таку технічну
документацію з посиланням на те, що
відповідачем незаконно відмовлено
йому у погодженні технічної
документації.

Як зазначалось вище, відповідно до
наданої позивачем Технічної
документації спірна земельна ділянка
знаходиться в охоронній зоні
ГРС-Ізмаїл, яка належить та
експлуатується Одеським ЛВУМГ філії
УМГ «Прикарпаттрансгаз» ДК
«Укртрансгаз».

Згідно до п.1 ч.2 ст.11 Закону України «Про
правовий режим земель охоронних зон
об'єктів магістральних трубопроводів»
для ГРС встановлюється охоронна зона в
межахі 150 метрів від огороді в кожну
сторону.

Відповідно до ч.4 ст.22 Закону України
«Про правовий режим земель охоронних
зон об'єктів магістральних
трубопроводів» в охоронній зоні ГРС,
зокрема, забороняється споруджувати
житлові, громадські та дачні будинки,
будувати гаражі та автостоянки, садові
та дачно-садові споруди, будувати
огорожі для відокремлення приватних
земельних ділянок, садів,
виноградників та інше.

Статтею 19 вказаного Закону
передбачено, що для проведення
будь-яких робіт, у тому числі
будівельних, земляних, необхідно
отримати письмовий дозвіл від
експлуатуючої газопровід організації.

Аналогічні вимоги містять, також, і
Правила охорони магістральних
трубопроводів, затверджені постановою
КМУ №1747 від 16.11.2002р.

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи Технічної документації, більша
частина земельної ділянки ОСОБА_2
знаходиться в межах охоронної зони -
0,1339 га з 0,1541 га. При цьому, визначається
цільове призначення земельної ділянки
- для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибна ділянка).

Листом від 22.06.2009р. ОСОБА_2 звертався до
Одеського ЛВУМГ щодо надання висновку
про відведення цієї земельної ділянки,
однак листом від 07.07.2009р. Одеське ЛВУМГ
повідомило позивача, що згода на
відведення земельної ділянки з
цільовим призначенням «будівництво та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка)» не може бути
надана.

Тобто, письмовий дозвіл від
експлуатуючої газопровід організації
ОСОБА_2 отримано не було.

Обґрунтовуючи вимоги позову позивач
посилається на незаконність відмови
відділу Держземагентства в
Ізмаїльському районі Одеської області
у погодженні технічної документації зі
складання державного акту на право
власності на земельну ділянку, однак ні
до суду першої, а ні до суду апеляційної
інстанції позивачем не надано жодного
доказу, який би підтверджував його
звернення до відповідача з таким
питанням.

Більше того, з наявної в матеріалах
справи відповіді відділу
Держземагентства в Ізмаїльському
районі Одеської області від 06.08.2012р. на
запит суду слідує, що з проектом
землеустрою для затвердження та
прийняття рішення щодо видачі
державного акту ОСОБА_2 до Відділу не
звертався.

А відтак, доводи позивача про порушення
його прав відповідачем незаконною
відмовою у погодженні технічної
документації зі складання державного
акту на право власності на земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) на території
Бросківської сільської ради по АДРЕСА_1
Ізмаїльського району Одеської області
є надуманими та задоволенню не
підлягають, так як порушень прав
ОСОБА_2, за захистом яких він звернувся
до суду, з боку відділу
Держземагентства в Ізмаїльському
районі Одеської області не мало місця.

Однак, при винесенні оскаржуваного
судового рішення Одеський окружний
адміністративний суд визнав за
необхідне для повного захисту прав
позивача вийти за межі позовних вимог
та визнати протиправними дії відділу
Держземагентства у Ізмаїльському
районі Одеської області щодо не
визначення позивачу кадастрового
номеру земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд на території Бросківської
сільської ради по АДРЕСА_6
Ізмаїльського району Одеської області.
При цьому, Одеський окружний
адміністративний суд виходив з того, що
оскільки позивач звернувся до
відповідача із заявою про визначення
кадастрового номеру земельної ділянки
та надав всі необхідні для цього
документи, а законодавством України не
встановлено заборони щодо надання у
власність земельних ділянок, які
знаходяться у межах охоронних зон
об'єктів магістральних трубопроводів,
тому відмова у визначенні ОСОБА_2
кадастрового номеру земельної ділянки
є неправомірною, так як правових
підстав для такої відмови у
відповідача не було.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком Одеського окружного
адміністративного суду. При цьому,
апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог Постанови Кабінету
Міністрів України від 18.08.2010р. №749 «Про
тимчасовий порядок присвоєння
кадастрового номера земельній
ділянці» територіальний орган
Держземагентства протягом трьох
робочих днів з дня надходження
документів перевіряє документацію із
землеустрою на відповідність умовам
надання земельної ділянки щодо її
цільового призначення, дані обмінного
файлу - документації із землеустрою,
дані про земельну ділянку - черговому
кадастровому плану. За результатами
перевірки територіальний орган
Держземагентства у разі відповідності
вищевказаних даних визначає
кадастровий номер земельної ділянки,
вносить до обмінного файлу відомості
про кадастровий номер земельної
ділянки та складає протокол проведення
перевірки документації із землеустрою
та обмінного файлу.

Однак, з матеріалів справи вбачається,
що в даному випадку була
невідповідність вищевказаних даних
про земельну ділянку, тому за
результатами перевірки 16 березня 2012
року було складено протокол із
зауваженнями, а саме зазначено що
частина земельної ділянки знаходиться
в межах дії охоронної зони
магістрального газопроводу і
автоматизованої газорозподільної
станції та цільове призначення, за яким
виділяється земельна ділянка у
власність, суперечить вимогам п.11
Постанови Кабінету Міністрів України
№1747 від 16.11.2002р.

А відтак, колегія суддів знаходить
необґрунтованим висновок Одеського
окружного адміністративного суду щодо
неправомірності відмови у визначенні
кадастрового номеру земельній ділянці.

Відповідно до п.11 Правил охорони
магістральних трубопроводів,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №1747 від 16.11.2002р., на
земельних ділянках, розташованих у
межах охоронних зон (в даному випадку
це земельна ділянка площею 0,1339 га з
загальної площі 0,1541 га), забороняється:
споруджувати житлові, громадські та
дачні будинки; розміщувати
автозаправні та автогазозаправні
станції і склади пально-мастильних
матеріалів; будувати гаражі та
автостоянки, садові та дачно-садові
споруди, автомобільні дороги 1-У
категорії та залізниці; влаштовувати
звалища, виливати розчини кислот, солей
та лугів, що спричиняють корозію;
розміщувати спортивні майданчики,
стадіони, ринки, зупинки громадського
транспорту, організовувати заходи,
пов'язані з масовим скупченням людей;
кидати у річках і водоймах якорі,
проходити із закинутими якорями,
ланцюгами, лотами, волокушами і
тралами; будувати огорожі для
відокремлення приватних земельних
ділянок, лісових масивів, садів,
виноградників тощо; зберігати сіно і
солому, розбивати польові стани і
табори для худоби, розміщувати
пересувні та стаціонарні пасіки;
розбирати і руйнувати водопропускні,
берегоукріплювальні, земляні та інші
споруди, що захищають об'єкти
магістрального трубопровідного
транспорту від руйнування, а прилеглу
територію і навколишню місцевість - від
аварійного розливання продукту, який
транспортується магістральним
трубопроводом; переміщувати та
руйнувати знаки закріплення
магістральних трубопроводів на
місцевості, пошкоджувати або руйнувати
лінійну частину цих трубопроводів,
засоби електрохімічного захисту від
корозії, кранове обладнання, засоби
технологічного зв'язку і лінійної
телемеханіки, інші складові
магістральних трубопроводів;
відчиняти люки, хвіртки і двері не
обслуговуваних підсилюючих пунктів
кабельного зв'язку, загорож вузлів
лінійної арматури, станцій катодного і
дренажного захисту, лінійних і
оглядових колодязів та інших лінійних
споруд, відкривати і закривати запірну
арматуру, вимикати і вмикати засоби
зв'язку, енергозабезпечення і
телемеханіки магістральних
трубопроводів; розводити вогонь і
розміщувати відкриті або закриті
джерела вогню.

В оскаржуваній постанові суд зазначив,
що ці правові норми лише визначають
певні обмеження щодо використання
земельних ділянок, які знаходяться в
межах охоронних зон магістральних
газопроводів, а не встановлюють
заборону щодо передачі цих земельних
ділянок у власність.

Однак, з матеріалів справи вбачається,
що відділ Держземагентства у
Ізмаїльському районі Одеської області
не заперечує проти передачі земельної
ділянки у власність, а заперечує проти
передачі її у власність саме з цільовим
використанням «для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка)», з огляду на
встановлення пунктом 11 постанови КМУ
№1747 від 16.11.2002р. заборони будувати
житлові будинки та споруди в межах дії
охоронної зони магістрального
газопроводу і АГРС.

Відповідно до технічної документації
зі складання державного акту на право
власності на земельну ділянку гр.
ОСОБА_2 для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) на території
Бросківської сільської ради, АДРЕСА_4,
Ізмаїльського району Одеської області
0,0202 га не знаходиться в межах охоронної
зони і на неї не розповсюджуються
обмеження та обтяження щодо земельних
ділянок, які перебувають у межах
охоронних зон магістральних
газопроводів та автоматизованих
газорозподільних станцій (АГРС).

Ця площа може бути надана у власність з
цільовим призначенням для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), однак, колегія
суддів знаходить обґрунтованими
посилання апелянта, що її необхідно
виділити в окрему земельну ділянку з
загальної площі 0,1541 га, у зв'язку з тим,
що, як зазначалось вище, усю земельну
ділянку надати за таким цільовим
призначенням неможливо.

При розгляді справи судом не надано
відповідної правової оцінки листу
Одеського ЛВУМГ від 07.07.2009р., яким
експлуатуючою газопровід організацією
позивачу було відмовлено у наданні
дозволу на відведення цієї земельної
ділянки, тоді як статтею 19 Закону
України «Про правовий режим земель
охоронних зон об'єктів магістральних
трубопроводів» наявність такого
дозволу для проведення будь-яких робіт,
в тому числі будівельних, земляних, є
обов'язковим.

Суд апеляційної інстанції знаходить
безпідставними посилання суду першої
інстанції на наявність державного акту
на земельну ділянку з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд,
виданого 07.10.2004р. громадянину ОСОБА_4,
оскільки технічна документація, яка є
підставою для видачі державного акту
громадянину ОСОБА_4, в судовому
засіданні не досліджувалась. Більше
того, те, що громадянин ОСОБА_4 є
власником суміжної земельної ділянки
само по собі не свідчить про
проходження лінії магістрального
газопроводу також через його земельну
ділянку.

На підставі вищевикладеного та
враховуючи, що судом першої інстанції,
при вирішенні справи, порушені норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також, що висновки суду не відповідають
обставинам справи, судова колегія,
керуючись п.п.3,4 ч.1 ст.202 КАС України,
вважає необхідним, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
прийняти по справі нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2
у повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Згідно п.3, п.4 ч.1 ст.202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання, не відповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділу
Держземагентства в Ізмаїльському
районі Одеської області задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року скасувати та прийняти нову
постанову.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2
до відділу Держземагентства в
Ізмаїльському районі Одеської області
про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України на
протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач:
Димерлій О.О.

Судді:
Романішин В.Л.

Єщенко О.В.