Справа № 817/3428/14
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3428/14

01 грудня 2014 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Кравчук Т.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

Управління Пенсійного фонду України в
Костопільському районі Рівненської
області доСільськогосподарського
виробничого кооперативу "Маяк"
простягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ :

До Рівненського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України в
Костопільському районі Рівненської
області з позовом до
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Маяк" про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за Списком №2 за
жовтень 2014 року у сумі 2510,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за особовим рахунком
відповідача утворився борг з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
Списком №2. Посилаючись на частину
другу Прикінцевих положень Закону
України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та пункт 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 року № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004
року за № 64/8663, позивач просить суд
стягнути суму заборгованості з
відповідача.

Територіальні органи Пенсійного фонду
України в силу закону здійснюють
функції з контролю за правильністю,
повнотою нарахування і своєчасністю
сплати страхувальниками внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а також стягнення
заборгованості за страховими внесками,
тому позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
сум вказаної заборгованості.

Ухвалою від 06.11.2014 року відкрито
провадження в адміністративні справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено судовий розгляд справи на
01.12.2014 року.

Про дату, час та місце судового
розгляду сторони були повідомлені
належним чином.

У призначений день і час сторони до
суду не з'явились.

18.11.2014 року позивач подав клопотання
про розгляд справи без участі
представника управління.

Відповідач отримав судову повістку про
виклик до суду 14.11.2014 року, що
підтверджується доказами в матеріалах
справи.

За таких обставин суд, на підставі
частини шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з ухвалою від 01.12.2014
року постановив про розгляд справи за
відсутності представників сторін у
порядку письмового провадження.

Відповідач відзиву на позовну заяву,
заперечень проти позову, будь-яких
пояснень, заяв чи клопотань до суду не
надіслав. За таких обставин справа
розглядалась судом за наявними в ній
матеріалами і доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Сільськогосподарський виробничий
кооператив "Маяк" як платник внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Костопільському районі Рівненської
області.

Позивачем відповідно до розрахунків
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, на підставі пунктів "б" - "з"
статті 13 Закону України від 05.11.1991 року
№ 1788-XII "Про пенсійне забезпечення"
згідно з вимогами частини другої
Прикінцевих положень Закону України
від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", визначено розмір витрат,
які підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача у зв'язку з
виплатою та доставкою пенсії
пенсіонерів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які
за жовтень 2014 року склали 2510,68 грн.

Вказані пенсіонери працювали на
підприємстві відповідача і отримали
право на пенсію на пільгових умовах,
перебувають на пенсійному обліку у
позивача.

На день судового розгляду відповідач
не надав суду доказів сплати
заборгованості з відшкодування
місячної суми фактичних витрат на
виплату та доставку пенсії,
призначеної на пільгових умовах
відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13
Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII
"Про пенсійне забезпечення" за жовтень
2014 року у сумі 2510,68 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між позивачем та відповідачем,
суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначались
Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", зокрема:
принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
платники страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками тощо.

Крім того, правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначаються
Законом України від 08.07.2010 року № 2464-VI
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Відповідно до статті 1 Закону України
від 08.07.2010 року № 2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - це консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 2 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України від 09.07.2003
року № 1058-ІV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи, визначено,
зокрема підпунктами "б" - "з" частини
першої статті 13 Закону України від
05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення".

Проте, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підпунктом 1 пункту
2 розділу XV "Прикінцеві положення"
Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" передбачено, що
вказаним особам пенсії призначаються
за нормами цього Закону в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України від
05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (статтями 27 та 28). При
цьому зберігається порядок покриття
витрат на виплату і доставку цих
пенсій, що діяв до набрання чинності
цим законом.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
року № 21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону (згідно з додатками 6 та
7), які надсилаються підприємствам до
20-го січня поточного року та протягом 10
днів з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Підприємства відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах. Крім
того, недоплачена сума з відшкодування
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за попередній рік
підлягає сплаті одночасно із сплатою
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць, наразі до 25 січня 2014
року

Згідно з пунктом 1 статті 1 та абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 Закону
України від 26.06.1997 року № 400/97-ВР "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" для суб'єктів
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, їх об'єднань,
бюджетних, громадських та інших
установ та організацій, об'єднань
громадян та інших юридичних осіб, а
також фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення".

З огляду на викладене, витрати на
виплату і доставку пільгових пенсій,
які відповідач відповідно до Закону
України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" зобов'язаний
відшкодовувати Пенсійному фонду, у
розумінні цього Закону вважаються
внесками на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Статтями 14, 15 Закону України від 09.07.2003
року №1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що платниками страхових
внесків до солідарної системи є
страхувальники, зокрема, роботодавці -
підприємства, установи та організації,
створені відповідно до законодавства
України.

Відповідно до частини другої статті 6
Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", частини шостої
статті 20 Закону України від 09.07.2003 року
№1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
страхувальники зобов'язані
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Судом встановлено, що позивачем було
надано для відповідача розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до п.2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування", в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів
"б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 працював з 25.04.1985 року по 21.02.2003
року та з 14.06.2005 року по даний час
трактористом і був безпосередньо
зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції на
протязі повного польового періоду в
рослинництві.

Також, ОСОБА_3 працював у відповідача з
29.01.1976 року по 10.07.1980 року трактористом
та з 01.04.1981 року по 18.07.1998 року
трактористом і був безпосередньо
зайнятий на виробництві
сільськогосподарської продукції на
протязі повного польового періоду в
рослинництві.

Крім того, як свідчать з матеріали
справи, ОСОБА_1 працює у відповідача та
народила і виховала до 14-ти річного
віку 5 дітей: ОСОБА_4 (1986 р.н.), ОСОБА_4 (1987
р.н.), ОСОБА_5 (1989 р.н.), ОСОБА_6 (1992 р.н.),
ОСОБА_7 (1992 р.н.), що підтверджується
довідкою виконкому Головинської
сільської ради за №2402 від 14.11.2006 року.

Так, згідно з пунктом "ж" статті 13 Закону
України від 05.11.1991 року №1788-XII "Про
пенсійне забезпечення" право на пенсію
за віком на пільгових умовах незалежно
від місця останньої роботи мають жінки,
які працюють у сільськогосподарському
виробництві та виховали п'ятеро і
більше дітей, незалежно від віку і
трудового стажу в порядку, що
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України "Про призначення
пенсії на пільгових умовах жінкам, які
працюють в сільськогосподарському
виробництві та виховали п'ятеро і
більше дітей" від 16.05.1992 року №244, жінки,
які працюють в сільськогосподарському
виробництві та виховали п'ятеро і
більше дітей до 14-річного віку, в тому
числі усиновлених, пенсії на пільгових
умовах призначаються незалежно від
віку та наявного трудового стажу.

Право на пенсію на вказаних пільгових
умовах мають жінки, які зайняті на
постійній роботі у
сільськогосподарському виробництві у
колгоспах, державних господарствах,
міжгосподарських підприємствах,
кооперативах, орендних колективах, а
також в фермерських та інших
господарствах незалежно від форм
власності та господарювання.

Обчислення заробітку, призначення та
виплата таких пенсій провадяться
відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи, що з матеріалів справи
вбачається, що пенсіонерка ОСОБА_1
працювала постійно в
сільськогосподарському виробництві та
виховала п'ятеро дітей, а отже має право
на призначення дострокової пенсії за
віком в силу пункту 2 Розділу ХV
Прикінцевих положень Закону України
від 09.07.2003 року №1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а отже витрати на виплату
і доставку виплаченої їй пенсії
повинні відшкодовуватися
роботодавцем.

Проте, відповідачем не внесено до
органу Пенсійного фонду України
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пільгової пенсії
за жовтень 2014 року у сумі 2510,68 грн.,
доказів сплати суду не надано.

Статтею 25 Закону України від 08.07.2010 року
№ 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено
право органів Пенсійного фонду
звертатись до суду з позовами про
стягнення недоїмки.

Згідно з частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу, зокрема, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, у яких обов'язок
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
вимоги позивача правомірними і
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Позивач не надав суду
доказів понесення ним судових витрат,
тому підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Маяк" (інд.
код. 30715574) на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Костопільському районі Рівненської
області заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах за Списком № 2 за
жовтень 2014 року у сумі 2510,68 грн. (дві
тисячі п'ятсот десять гривень 68 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Рівненський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Кравчук Т.О.