Справа № 520/10975/14-а
Суддя: Рева С. В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

________________________________________________________________________
____________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/423/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви
С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
про скасування розпорядження, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
вказаним позовом, в якому просить суд
скасувати розпорядження Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради за № 688 від 24 вересня 2012
року «Про приведення до попереднього
стану самочинно реконструйованого
коридору загального користування за
адресою: АДРЕСА_1, гр.
ОСОБА_2».

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що вона не здійснювала самовільну
реконструкцію коридору шляхом
встановлення перегородки та дверей, та
з цього приводу зазначає, що її батьки
проживали у кв. № 5 та № 2 в буд. АДРЕСА_1,
а з 25 квітня 1958 року там проживає й вона.

Спочатку сім'я ОСОБА_2 мешкала у
квартирі № 5, в подальшому на підставі
рішення Виконкому Приморської райради
депутатів працюючих від 07 лютого 1975
року за № 60 було виділено ще одну
квартиру № 2, загальною площею 18 кв.м..
Розпорядженням Виконкому Приморської
райради м. Одеси № 986 від 21 серпня 1981
року відкрито лицьовий рахунок на
ОСОБА_4.

17 листопада 1989 року матір
позивачки - ОСОБА_4 потрапила у ДТП,
внаслідок чого тривалий час
лікувалась, перебуваючи у лікарнях
різного рівня та підпорядкування.
Повернувшись у своє житло, ОСОБА_4 не
впізнала своїх та сусідських
приміщень, оскільки з боку суміжних
користувачів комунальної квартири № 3
було захоплено більше, ніж половину
коридору загального користування та
перебудовано під туалет.

Про наявність технічного
паспорту від 2010 року на АДРЕСА_2 та
незаконну приватизацію цієї квартири
без згоди мешканців кв. № 5 сім'я ОСОБА_2
дізналась лише у 2013 році.

В період незаконної приватизації
квартири, будинок по АДРЕСА_1
знаходився на території та
відповідальною за цей будинок була
Приморська районна адміністрація
Одеської міської ради, а не Київська
районна адміністрація, посадові особи
якої не могли знати, коли і ким були
встановлені металева перегородка та
двері у коридорі загального
користування.

При цьому, оскаржуване
розпорядження було винесено на
підставі акту перевірки від 20 червня 2012
року, в якому визначено, що саме ОСОБА_2
встановлені перегородка та двері у
коридорі загального користування,
однак цей акт підтверджує лише
існування самої перегородки та дверей
станом на момент проведення перевірки
та не є доказом, який би свідчив, що саме
ОСОБА_2 здійснене їх облаштування.

Також оскаржуване розпорядження
не містить жодних даних про час
здійснення самочинної реконструкції
коридору загального користування, хоча
вхідні двері до АДРЕСА_1 були наявні ще
задовго до незаконної приватизації
кв. № 3.

На підставі вищевикладеного
ОСОБА_2 звернулася до суду із
відповідним позовом.

Під час розгляду справи від
представника відповідача Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради не надходило будь-яких
письмових заперечень проти
задоволення позову.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 позов
підтримали та просили суд скасувати
розпорядження Київської районної
адміністрації Одеської міської ради за
№ 688 від 24 вересня 2012 року «Про
приведення до попереднього стану
самочинно реконструйованого коридору
загального користування за адресою:
АДРЕСА_1, гр. ОСОБА_2» з підстав,
викладених у позові.

Представник відповідача
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради Ходжалієв А.С. у
судовому засіданні пред'явленні до
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради позовні вимоги
не визнав та просив суд відмовити у їх
задоволені за безпідставністю.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи й
представлені письмові докази, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що двоповерховий багатоквартирний
житловий буд. АДРЕСА_1 відноситься до
комунальної власності.

ОСОБА_2 на теперішній час проживає
та значиться зареєстрованою у
зазначеному будинку в двокімнатній
квартирі № 5, загальною площею 47,5 кв.м.,
житловою площею 36 кв.м., разом зі своєю
сестрою ОСОБА_10, а сусідкою по квартирі
є ОСОБА_6, яка проживає в однокімнатній
квартирі № 3, загальною площею 18,35 кв.м.,
що вбачається з довідки з місця
проживання про склад сім'ї та
реєстрацію № 408 від 14 квітня 2014 року,
яка видана КП «Житлово-комунальний
сервіс «Вузівський».

Крім того, з вищевказаній довідці
вбачається, що сім'я ОСОБА_2 проживає у
вказаній квартирі з 1956 року. Так, саме в
цьому році було проведено реєстрацію
місця проживання матерії позивачки -
ОСОБА_4, у 1958 році було зареєстровано
батька позивачки - ОСОБА_7, у 1974 році
зареєстровано саму ОСОБА_2, але знято з
реєстрації у 1979 році, у 1978 році
зареєстровано сестру позивачки -
ОСОБА_10, у 1984 році зареєстровано брата
позивачки - ОСОБА_8.

Власником комунальної АДРЕСА_2 на
теперішній час є ОСОБА_6, яка їй
належить на підставі договору
дарування, укладеного з ОСОБА_9 у 2010
році.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка
була рідною матір'ю позивачки ОСОБА_2.

Однак, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6
виникли суперечки стосовно коридору,
який знаходиться в загальному
користуванні площею 4,2 кв.м. та
визначений в технічному паспорті від 27
жовтня 2010 року під літ. « 1», оскільки
нібито ОСОБА_2 самовільно встановила
металеву перегородку та двері, тим
самим обмеживши можливість
користування коридором, який
знаходиться в комунальній власності. У
зв'язку з чим, ОСОБА_6 звернулася до
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради та Юридичного
департаменту Одеської міської ради із
відповідними заявами з приводу
протиправних дій сусідів.

20 червня 2012 року посадовими
особами КП «Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» було проведено перевірку
за адресою: АДРЕСА_1, якою підтвердився
факт самовільного встановлення у
коридорі загального користування
перегородки та двері, про що складено
відповідний акт.

04 липня 2012 року посадовими
особами КП «Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» знов проведено перевірку
за вищевказаною адресою та знов
виявлено порушення у вигляді
самовільного встановлення перегородки
та двері у коридорі загального
користування, про що складено акт
перевірки № 0241. Також в цей день було
складено припис № 0241 за ст. 150 КУпАП,
яким запропоновано ОСОБА_2 усунуті
виявлені порушення шляхом демонтажу
дверей та перегородки.

05 липня 2012 року осадовими особами
КП «Житлово-комунальний сервіс
«Вузівський» складено протокол про
адміністративне правопорушення № 241,
яким ОСОБА_2 вчинила правопорушення, за
що передбачена відповідальність за ст.
150 КУпАП.

24 вересня 2012 року Київська
районна адміністрація Одеської
міської ради винесла розпорядження №
688 «Про приведення до попереднього
стану самочинно реконструйованого
коридору загального користування за
адресою: АДРЕСА_1, гр. ОСОБА_2».

Пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС
України встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Однак, суд вважає, що
розпорядження Київської районної
адміністрації Одеської міської ради за
№ 688 є незаконним та підлягає
скасуванню, оскільки воно суперечить
актам цивільного законодавства,
порушує цивільні права ОСОБА_2 та
базується на фіктивних документах.

Під час розгляду справи ухвалою
суду було зобов'язано Київську районну
адміністрацію Одеської міської ради
надати суду всі матеріали та докази, на
підставі яких було прийнято
розпорядження № 688 від 24 вересня 2012
року «Про приведення до попереднього
стану самочинно реконструйованого
коридору загального користування за
адресою: АДРЕСА_1, гр. ОСОБА_2».

З наданих до суду документів
вбачається, що під час винесення
оскаржуваного розпорядження, Київська
районна адміністрація Одеської
міської ради не з'ясувала хто саме є
власником АДРЕСА_1, а також хто саме
користується цією квартирою, тобто
відсутні будь-які документи з цього
приводу.

Крім того, на момент винесення
оскаржуваного розпорядження, Київська
районна адміністрація Одеської
міської ради керувалась фальшивим та
підробленим технічним паспортом від 27
жовтня 2010 року, виданого КП «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»,
оскільки в цьому технічному паспорті
було вказано заведемо неправдиві
відомості, а саме внесено фіктивні дані
про власників та користувачів квартир.

Оцінивши встановлені по справі
обставини у їх сукупності, суд вважає,
що розпорядження № 688 від 24 вересня 2012
року Київської районної адміністрації
Одеської міської ради «Про приведення
до попереднього стану самочинно
реконструйованого коридору загального
користування за адресою: АДРЕСА_1, гр.
ОСОБА_2». винесено з порушенням
прав останньої, що є недопустимим, а
тому підлягає скасуванню.

За приписами ч. 1 ст. 11 КАС України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Положеннями ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 1 та 2 ст. 71
КАС України).

Під час розгляду справи
представник Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
Ходжалієв А.С. не довів суду законність
винесеного Київською районною
адміністрацією Одеської міської ради
розпорядження за № 688 від 24 вересня 2012
року «Про приведення до попереднього
стану самочинно реконструйованого
коридору загального користування за
адресою: АДРЕСА_1, громадянкою ОСОБА_2».

Отже, з огляду на вищевказане, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню у повному обсязі шляхом
скасування розпорядження Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради за № 688 від 24 вересня 2012
року «Про приведення до попереднього
стану самочинно реконструйованого
коридору загального користування за
адресою: АДРЕСА_1, громадянкою ОСОБА_2».

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 17-18, 69, 71, 104,
159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 -
задовольнити.

Скасувати розпорядження
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради за №
688 від 24 вересня 2012 року «Про приведення
до попереднього стану самочинно
реконструйованого коридору загального
користування за адресою: АДРЕСА_1,
громадянкою ОСОБА_2».

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
через Київський районний суд міста
Одеси апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Суддя
Рева С. В.