Справа № 804/16466/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 р. Справа № 804/16466/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Конєвої С.О.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження у м. Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Підсобного сільського господарства
лікувально-виробничого об'єднання
міжобласного кліничного
психоневрологічного центру про
стягнення 28042,73грн., -

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2014 року Лівобережна об'єднана
державна податкова інспекція
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулася
з адміністративним позовом до
Підсобного сільського господарства
лікувально-виробничого об'єднання
міжобласного кліничного
психоневрологічного центру та просить
стягнути з відповідача на користь
бюджету на розрахунковий рахунок
згідно з бюджетною класифікацією в
рахунок погашення податкового боргу
кошти в розмірі 28042,73грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач
перебуває на обліку у позивача та має
податковий борг перед бюджетом у
розмірі 28042,73грн. Зазначений податковий
борг виник в результаті несплати
відповідачем самостійно
задекларованих сум податкових
зобов'язань у податкових розрахунках
земельного податку, а саме: за 2011р. від
27.01.2011р. №1851 за період з червня 2011р. по
грудня 2011р. у загальній сумі 5221,37грн.; за
2012р. від 30.01.2012р. №651 за період з січня
2012р. по грудень 2012р. на загальну суму
8950,92грн.; за 2013р. від 25.01.2013р. №435 за
січень-грудень 2013р. на загальну суму
8950,92грн.; за 2014р. від 06.02.2014р. № за
січень-травень 2014р. на загальну суму
3729,55грн.Крім того, позивачем було
проведено камеральну перевірку
своєчасності подання податкової
звітності платником
податків-відповідачем, за результатами
якої складено акт від 03.10.2013р.
№731/15-1/20239696 на підставі якого винесено
податкове повідомлення-рішення від
07.10.2013р. № на суму 1190,00грн., яке
отримано відповідачем 05.11.2013р.
Позивачем на виконання вимог п.6.2 ст.6
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетом та державними цільовими
фондами» було сформовано та
направлено першу податкову вимогу від
04.05.2005р. №1/273 та другу податкову вимогу
від 06.06.2005р. №2/417. У відповідності до
п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається). У зв'язку
з непогашенням податкового боргу у
добровільному порядку відповідачем,
позивач просить стягнути його в
судовому порядку.

Ухвалою суду від 10.10.2014р. було відкрито
скорочене провадження у справі та було
зобов'язано відповідача надати
письмові заперечення на позов або
заяву про визнання позову у 10-денний
строк після одержання ухвали про
відкриття провадження у справі (а.с.1).

Відповідач про відкриття справи у
скороченому провадженні був
повідомлений належним чином у
відповідності до вимог ч.11 ст.35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, що підтверджується доказами,
наявними в матеріалах справи (а.с.30).

У відповідності до вимог ч. 11 ст.35
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані під час провадження
у справі повідомляти суд про зміну
місця проживання (перебування,
знаходження), роботи, служби. У разі
неповідомлення про зміну адресу
повістки надсилається їм за останньою
адресою і вважається врученою.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що скорочене провадження
застосовується в адміністративних
справах щодо стягнення грошових сум,
які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта
владних повноважень, щодо яких
завершився встановлений цим Кодексом
строк оскарження.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя розглядає справу в порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

Згідно до п. 2 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа повинна бути розглянута у
порядку скороченого провадження не
пізніше трьох днів з дня закінчення
строку, передбаченого частиною третьою
цієї статті, якщо до суду не було подано
заперечення відповідача та за умови, що
справа розглядається судом за
місцезнаходженням відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає позовні вимог такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суб'єктом владних
повноважень - є орган державної влади
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивачем є особа, на захист прав,
свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також
суб'єкт владних повноважень, на
виконання повноважень якого подана
позовна заява до адміністративного
суду.

Частиною 2 ст. 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори за зверненням суб'єкта
владних повноважень у випадках,
встановлених Конституцією та законами
України.

З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий
кодекс України.

Відповідно до п.п.20.1.34 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника на суму
податкового боргу або його частини.

Тобто, позивач - контролюючий орган
державної податкової служби є
суб'єктом владних повноважень, який у
спірних правовідносинах реалізує
надані йому владні управлінські
функції та має право звертатися до суду
з відповідними позовними вимогами щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг.

Статтею 16 Податкового кодексу України
визначено, що платники податків
зобов'язані сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановленим цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суми такого
грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи,
Підсобне сільське господарство
лікувально-виробничого об'єднання
міжобласного кліничного
психоневрологічного центру
зареєстровано як юридична особа за
адресою: 49115, Дніпропетровська область,
м.Дніпропетровськ, вул. Бехтерєва, буд.1
та з 29.05.1995р. перебуває на обліку як
платник податків в Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська
Головного управління Міністерства
доходів у Дніпропетровській області,
що підтверджується довідкою позивача
(а.с.5).

Судом встановлено, що відповідачем до
органу державної податкової служби
були подані податкові декларації з
плати за землю, а саме:

- 27.01.2011р. - за 2011р. на загальну суму
8950,91грн. з розбивкою помісячної сплати
з січня по грудень 2011 р. в розмірі
745,91грн. (а.с. 33-34);

- 28.01.2012р. - за 2012р. на загальну суму
8950,91грн. з розбивкою помісячної сплати
з січня по грудень 2012 р. в розмірі
745,91грн. (а.с. 16-19);

- 25.01.2013р. - за 2013р. на загальну суму
8950,91грн. з розбивкою помісячної сплати
з січня по грудень 2013 р. в розмірі
745,91грн. (а.с. 12-15).;

- 03.02.2014р. - за 2014р. на загальну суму
8950,91грн. з розбивкою помісячної сплати
з січня по грудень 2014 р. в розмірі
745,91грн. (а.с. 35-38).

Згідно документів, наявних в
матеріалах справи вбачається, що
відповідач має податковий борг в
загальній сумі 26852,73грн. по земельному
податку за період червень-грудень 2011р.,
січень-грудень 2012р., січень-грудень 2013р.
та січень-травень 2014р. (а.с.20-25).

Згідно до вимог п. 287.3 ст.287 Податкового
кодексу України податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік
сплачується рівними частинами
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за податковий
період, який дорівнює календарному
місяцю, щомісяця протягом 30
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
звітного періоду.

Таким чином, з урахуванням вказаної
норми відповідач повинен був сплатити
суму грошового зобов'язання, зокрема:

- за податковою декларацією за 2011 рік:
за червень 2011р. - у строк до 30.07.2014р., отже
податковий борг виник - 31.07.2011р.; за
липень 2011р. - у строк до 30.08.2011р., отже
податковий борг виник - 01.09.2011р.; за
серпень 2011р. - у строк до 30.09.2011р., отже,
податковий борг виник - 01.10.2011р.; за
вересень 2011р. - у строк до 30.10.2011р., отже,
податковий бор виник - 31.10.2011р.; за
жовтень 2011р. - у строк до 30.11.2011р., отже,
податковий борг виник - 01.12.2011р.; за
листопад 2011р. - у строк до 30.12.2011р., отже,
податковий борг виник - 31.12.2011р.; за
грудень 2011р. - у строк до 30.01.2012р., отже ,
податковий борг виник - 31.01.2012р.

- за податковою декларацією за 2012р. : за
січень 2012р. - у строк до 02.03.2012р., отже,
податковий борг виник - 03.03.2012р.; за
лютий 2012р. - у строк до 30.03.2012р., отже,
податковий борг виник - 31.03.2012р.; за
березень 2012р. - у строк до 30.04.2012р., отже,
податковий борг виник - 03.05.2012р.; за
квітень 2012р. - у строк до 30.05.2012р., отже,
податковий борг виник - 31.05.2012р.; за
травень 2012р. - у строк до 30.06.2012р., отже,
податковий борг виник - 01.07.2012р.; за
червень 2012р. - у строк до 30.07.2012р., отже,
податковий борг виник - 31.07.2012р.; за
липень 2012р. - у строк до 30.08.2012р., отже,
податковий борг виник - 01.09.2012р.; за
серпень 2012р. - у строк до 30.09.2012р., отже,
податковий борг виник - 01.10.2012р.; за
вересень 2012р. - у строк до 30.10.2012р., отже,
податковий бор виник - 31.10.2012р.; за
жовтень 2012р. - у строк до 30.11.2012р., отже,
податковий борг виник - 01.12.2012р.; за
листопад 2012р. - у строк до 30.12.2012р., отже,
податковий борг виник - 31.12.2012р.; за
грудень 2012р. - у строк до 30.01.2013р., отже ,
податковий борг виник - 31.01.2013р.

- за податковою декларацією за 2013р. : за
січень 2013р. - у строк до 02.03.2013р., отже,
податковий борг виник - 03.03.2013р.; за
лютий 2013р. - у строк до 30.03.2013р., отже,
податковий борг виник - 31.03.2013р.; за
березень 2013р. - у строк до 30.04.2013р., отже,
податковий борг виник - 03.05.2013р.; за
квітень 2013р. - у строк до 30.05.2013р., отже,
податковий борг виник - 31.05.2013р.; за
травень 2013р. - у строк до 30.06.2013р., отже,
податковий борг виник - 01.07.2013р.; за
червень 2013р. - у строк до 30.07.2013р., отже,
податковий борг виник - 31.07.2013р.; за
липень 2013р. - у строк до 30.08.2013р., отже,
податковий борг виник - 01.09.2013р.; за
серпень 2013р. - у строк до 30.09.2013р., отже,
податковий борг виник - 01.10.2013р.; за
вересень 2013р. - у строк до 30.10.2013р., отже,
податковий бор виник - 31.10.2013р.; за
жовтень 2013р. - у строк до 30.11.2013р., отже,
податковий борг виник - 01.12.2013р.; за
листопад 2013р. - у строк до 30.12.2013р., отже,
податковий борг виник - 31.12.2013р.; за
грудень 2013р. - у строк до 30.01.2014р., отже,
податковий борг виник - 31.01.2014р.;

- за податковою декларацією за 2014р.: за
січень 2014р. - у строк до 02.03.2014р., отже,
податковий борг виник - 03.03.2014р.; за
лютий 2014р. - у строк до 30.03.2014р., отже,
податковий борг виник - 31.03.2014р.; за
березень 2014р. - у строк до 30.04.2014р., отже,
податковий борг виник - 03.05.2014р.; за
квітень 2014р. - у строк до 30.05.2014р., отже,
податковий борг виник - 31.05.2014р.; за
травень 2014р. - у строк до 30.06.2014р., отже,
податковий борг виник - 01.07.2014р.

У вищевказані строк відповідач суми
узгодженого податкового зобов'язання
не сплатив.

Окрім того, 03.10.2013р. податковою
інспекцією було проведено камеральну
перевірку з питання неподання
податкової звітності з податку на
прибуток, за результатами якої
складено акт від 03.10.2013р. №731/15-1/20239696 та
встановлено порушення п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16,
п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49, п.п 54.3.1 п.54.3 ст.54
Податкового кодексу України, а саме:
відповідачем не подано податкові
декларації за 3 квартали 2010р., за 2010р., за
1 квартал 2011р., за 1 квартал 2012р, за 1
півріччя 2012р., за три квартали 2012р. та за
2012р. (а.с. 7-8).

На підставі вказаного вище акту,
податковим органом було прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 07.10.2013р. № на суму штрафу
за платежем податок на прибуток
підприємств, організацій, що
перебувають у державній власності у
розмірі 1190,00грн., яке було отримано
відповідачем 05.11.2013р. (а.с.10-зворот).

Згідно п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу
України платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу.

Таким чином, з урахуванням дати
вручення відповідачеві вказаного
податкового повідомлення-рішення
(05.11.2013 року), податковий борг за
вказаним податковим повідомленням -
рішенням виник у відповідача з 18.11.2013р.

Податковим органом на виконання
вимог ст.6 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетом та державними
цільовими фондами» (чинного на момент
виникнення податкового боргу), з метою
вжиття заходів щодо погашення
податкового боргу було направлено
відповідачеві першу податкову вимогу
від 04.05.2005р. №1/273 та другу податкову
вимогу від 06.06.2005р. №2/417, що
підтверджується копіями відповідних
податкових вимог (а.с. 11).

Зазначені податкові вимоги
залишилися не виконані відповідачем у
встановлені законодавством строки.

У відповідності до п. 59.5 ст. 59
Податкового кодексу України у разі,
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

Згідно п. 60.6 ст. 60 Податкового кодексу
України у разі, якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений у
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Відповідної правової позиції
дотримується і Вищий адміністративний
Суд України у інформаційному листі від
23.04.2012р. №1044/11/13а.

У відповідності до ст. 36 Податкового
кодексу України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом. Податковий обов'язок виникає
у платника за кожним податком і збором.

П. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України
передбачено, що якщо платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання, яку
зазначає у податковій декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу, така сума
грошового зобов'язання є узгодженою.

Згідно ч. 1 ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
за змістом ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідач не надав суду доказів
погашення узгодженого податкового
боргу по земельному податку з
юридичних осіб за період
червень-липень 2011р., 2012-2013р. та за
січень-травень 2014р. у встановлені
строки згідно до вимог п.287.3 ст.287
Податкового кодексу України, не надав
також і доказів оскарження податкового
повідомлення-рішення у встановленому
законодавством порядку.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача
податкового боргу по земельному
податку за червень-липень 2011р.,
2012-2013роки та за січень-травень 2014р., а
також за податковим
повідомлення-рішенням від 07.10.2013р.
№ на суму 1190,00грн. є
обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню, виходячи з вимог
вищенаведеного чинного законодавства
України.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч.4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, у яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 71, 86, 160-163, 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Підсобного сільського господарства
лікувально-виробничого об'єднання
міжобласного кліничного
психоневрологічного центру про
стягнення 28042,73грн. - задовольнити.

Стягнути кошти з рахунків у банках,
обслуговуючих Підсобне сільське
господарство лікувально-виробничого
об'єднання міжобласного кліничного
психоневрологічного центру (49115,
Дніпропетровська область,
м.Дніпропетровськ, вул. Бехтерєва, буд.1,
) - на користь держави
(р/р 1246 в УДКУ у Дніпропетровській
області , МФО 805012, ) -
податковий борг у загальній сумі
28042грн. 73 грн. (двадцять вісім тисяч
сорок дві гривні 73 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги у порядку та у
строки, встановлені ст.183-2, ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в

апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили у
порядку та у строки, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя С.О. Конєва