Справа № 0670/5989/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

03 грудня 2014 року
м. Київ К/800/5452/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом ВАТ
«Лезниківський кар'єр» до управління
Пенсійного фонду України в
Володарсько-Волинському районі
Житомирської області (далі - УПФ) про
визнання незаконними та скасування
рішень, за касаційною скаргою ВАТ
«Лезниківський кар'єр» на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року і ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 9 січня 2013 року,-

встановив:

У вересні 2014 року ВАТ «Лезниківський
кар'єр» звернулось до суду з позовом, у
якому просило визнати незаконними та
скасувати рішення УПФ від 10.08.2012:

- № 541 про застосування штрафу в розмірі
27207,41 грн. та нарахування пені в розмірі
1400,69 грн.;

- № 542 про застосування штрафу в розмірі
29346,88 грн. та нарахування пені в розмірі
6008,69 грн.;

- № 543 про застосування штрафу в розмірі
26269,78 грн. та нарахування пені в розмірі
6383,16 грн.;

- № 544 про застосування штрафу в розмірі
23401,56 грн. та нарахування пені в розмірі
2247,74 грн.;

- № 545 про застосування штрафу в розмірі
22352,40 грн. та нарахування пені в розмірі
2667,64 грн.

Свої вимоги мотивувало тим, що УПФ
безпідставно застосувало до нього
фінансові санкції в період дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 9 січня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, ВАТ
«Лезниківський кар'єр» звернулось з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, у якій
просить їх скасувати як такі, що
ухвалені з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 КАС
України, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Встановлено, що ухвалою Господарського
суду Житомирської області від 29.07.2011
порушено провадження у справі про
банкрутство ВАТ «Лезниківський кар'єр»
та введено мораторій на задоволення
вимог кредиторів в порядку статті 12
Закону України від 14.05.1992 № 2343-ХІІ «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(далі - Закон № 2343-ХІІ) .

10.08.2012 УПФ на підставі пункту 2 частини 11
статті 25 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» прийняті
рішення про застосування штрафних
санкцій до ВАТ «Лезниківський кар'єр»:

- № 541 від 10.08.2012 «Про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску», згідно
якого до ВАТ «Лезниківський кар'єр»
застосовано штраф у розмірі 27207,41 грн. і
нараховано пеню в розмірі 1400,69 грн. за
період з 22.12.2011 по 29.12.2011;

- № 542 від 10.08.2012 «Про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску», яким
застосовано штраф у розмірі 29346,88 грн. і
нараховано пеню в розмірі 6008,69 грн. за
період з 20.01.2012 по 03.03.2012;

- № 543 від 10.08.2012 «Про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску», яким
застосовано штраф у розмірі 26269,78 грн. і
нараховано пеню в розмірі 6383,16 грн. за
період з 20.02.2012 по 30.03.2012;

- № 544 від 10.08.2012 «Про застосування
штрафних санкцій та нарахування пеню
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску», яким
застосовано штраф у розмірі 23401,56 грн. і
нараховано пеню в розмірі 2247,74 грн. за
період з 20.03.2012 по 30.03.2012.

- № 545 від 10.08.2012 року «Про застосування
штрафних санкцій та нарахування пеню
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску», яким
застосовано штраф у розмірі 22352,40 грн. і
нараховано пеню в розмірі 2667,64 грн. за
період з 20.04.2012 по 10.05.2012. Вказані
рішення є спірними у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що за змістом абзацу 24 статті 1
Закон № 2343-ХІІ мораторій на
задоволення вимог кредиторів, який в
силу пункту 4 статті 12 цього Закону
вводиться одночасно з порушенням
справи про банкрутство, являє собою
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію.

З таким висновком судів першої та
апеляційної інстанцій погоджується
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України з
огляду на наступне.

Відповідно до статей 1, 12 Закону № 2343-XII
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - це зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, а також припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення та введення мораторію.
Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють
правовідносини, які виникли між
боржником і кредиторами у зв'язку з
неспроможністю боржника виконати
після настання встановленого строку
існуючі зобов'язання, і спрямовані на
відновлення платоспроможності
боржника або його ліквідацію з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про
банкрутство не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання.

Виходячи з наведеного можна дійти
висновку, що дія мораторію поширюється
лише на задоволення вимог конкурсних
кредиторів.

Таким чином, що стосується зобов'язань
поточних кредиторів, то за цими
зобов'язаннями згідно із загальними
правилами нараховується неустойка
(штраф, пеня), застосовуються інші
санкції за невиконання чи неналежне
виконання грошових зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові
та економічні санкції є додатковими
зобов'язаннями, похідними від
основного зобов'язання.

Згідно з приписом частини 6 статті 20
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Таким чином, оскільки мораторій не
зупиняє виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після введення
мораторію, то і не припиняє заходів,
спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є
правопорушенням. Отже, нарахування
санкцій, застосування заходів
забезпечення за невиконання
зазначених зобов'язань та примусове
стягнення на підставі виконавчих
документів коштів на виконання таких
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також штрафних санкцій
ґрунтується на законі.

Враховуючи те, що строк виконання
зобов'язань зі сплати страхових
внесків настав у позивача після
порушення провадження у справі про
банкрутство, дія мораторію на
виконання цих зобов'язань не
поширюється.

Нарахування неустойки (штрафу, пені),
процентів та інших економічних санкцій
з усіх видів заборгованості за
зобов'язаннями, строк виконання яких
настав після порушення справи про
банкрутство та введення мораторію,
припиняється згідно з частиною 1 статті
23 Закону № 2343-XII лише з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.

Аналогічний висновок щодо
застосування вищезазначених норм
матеріального права міститься у
постановах Верховного Суду України №
21-289а11 від 07.05.2012, № 21-34а12 від 26.02.2013.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного суду
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ВАТ «Лезниківський
кар'єр» відхилити, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року і ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 9 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді