Справа № 2а/0470/15258/12
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/46854/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючої судді:
Васильченко Н.В.

суддів :
Калашніковій О.В., Цуркана М.І.,

при секретарі:
Романишин О.В.

з участю представника позивача:
Журавель Ю.О.,

представника відповідача:
Трофименко М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ
ДІМ «ЄВРАЗ УКРАЇНА» на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року по справі № 2а/0470/15258/12 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЄВРАЗ
УКРАЇНА» до Дніпропетровської митниці,
третя особа без самостійних вимог
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області, про
визнання протиправними та скасування
карток відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення; визнання
протиправними та скасування рішень про
коригування митної вартості товарів;
та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЄВРАЗ
УКРАЇНА» звернулось до суду з позовом
до Дніпропетровської митниці, третя
особа без самостійних вимог Головне
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області, в якому, із врахуванням
уточнених позовних вимог, просило:

- визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №110010000/2012/01651
від 02.12.2012 року, №110010000/2012/01657 від 03.12.2012
року, №110010000/2012/01673 від 04.12.2012 року,
№110010000/2012/01688 від 06.12.2012 року,
№110010000/2012/01703 від 10.12.2012 року,
№110010000/2012/01704 від 10.12.2012 року,
№110010000/2012/01705 від 10.12.2012 року,
№110010000/2012/01719 від 13.12.2012 року,
№110010000/2012/01726 від 14.12.2012 року,
№110010000/2012/01728 від 14.12.2012 року,
№110010000/2012/01729 від 16.12.2012 року,
№110010000/2012/01752 від 19.12.2012 року;

- визнати протиправними та скасувати
рішення Дніпропетровської митниці про
коригування митної вартості товарів
№110010000/2012/601290/1 від 02.12.2012 року,
№110010000/2012/601299/1 від 03.12.2012 року,
№110010000/2012/601310/1 від 04.12.2012 року,
№110010000/2012/601324/1 від 06.12.2012 року,
№110010000/2012/601339/1 від 10.12.2012 року,
№110010000/2012/601340/1 від 10.12.2012 року,
№110010000/2012/601341/1 від 10.12.2012 року,
№110010000/2012/601353/1 від 13.12.2012 року,
№110010000/2012/601360/1 від 14.12.2012 року,
№110010000/2012/601363/1 від 14.12.2012 року,
№110010000/2012/601364/1 від 16.12.2012 року,
№110010000/2012/601387/1 від 19.12.2012 року;

- зобов'язати Дніпропетровську митницю
надати висновок до Головного
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області про повернення ТОВ «ТОРГОВИЙ
ДІМ «ЄВРАЗ УКРАЇНА» надмірно сплаченої
суми ПДВ у розмірі 1679319,20 грн. шляхом її
зарахування на поточний рахунок
позивача;

- зобов'язати Дніпропетровську митницю
здійснити митне оформлення вантажу за
ціною контракту.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
лютого 2013 року позовні вимоги
задоволено повністю.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 липня 2014 року постанова суду
першої інстанції скасована та ухвалено
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанції, ТОВ «ТОРГОВИЙ
ДІМ «ЄВРАЗ УКРАЇНА» подало касаційну
скаргу, в якій просить цю постанову
скасувати, залишити в силі постанову
суду першої інстанції. Скарга
обґрунтована невірним застосуванням
судом норм матеріального права та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судом та
обґрунтованість застосування норм
матеріального права до вирішення
спірних правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
знаходить підстави до її задоволення.

Судами встановлено, що 09 листопада 2012
року між компанією «Сагbо Chemicals Group GmbH»
(постачальник) та ТОВ «Торговий Дім
«Євраз Україна» (покупець) укладено
контракт купівлі-продажу вугілля
№43/2012., відповідно до умов пункту 2.1
якого ціна на товар приймається на
умовах відповідних умовам поставки
партій товару, згідно з Інкотермс 2010 та
зазначається в додатках до даного
контракту в Євро за одну метричну тону
товару.

Відповідно до умов додатку № 01 від
09.11.2012 року до контракту №43/2012 від 09.11.2012
року, компанія «Сагbо Chemicals Group GmbH»
здійснила поставку товару у листопаді -
грудні 2012 року на умовах DAP ст. Ізов
вугілля коксуюче преміум класу (hard coal)
фр.0-50 мм, якісні показники визначені в
1.5. додатку, за ціною 161 EUR за одну
метричну тону.

Згідно з додатком №02 від 20.11.2012 року до
контракту № 43/2012 від 09.11.2012 року,
компанія «СагЬо Chemicals Group GmbH» здійснила
поставку товару у листопаді - грудні 2012
року на умовах DAP ст. Ізов вугілля
коксуючого фр.0-50 мм, якісні показники
визначені в 1.5. додатку, за ціною 126 EUR за
одну метричну тону.

У грудні 2012 року ТОВ «Торговий Дім
«Євраз Україна» звернулося до
Дніпропетровської митниці для
оформлення вантажу за вищевказаним
контрактом, шляхом подання наступних
вантажно-митних декларацій із поданням
документів, зазначених в графі 44 ВМД:
від 02.12.2012 року ВМД №110010000/2012/010102, від
03.12.2012 року ВМД № 110010000/2012/010116, від
04.12.2012 року ВМД №110010000/2012/010181, від
06.12.2012 року ВМД №110010000/2012/010251, від
10.12.2012 року ВМД №110010000/2012/010359, від
10.12.2012 року ВМД №110010000/2012/010382, від 10.12.2012
року ВМД №110010000/2012/010383, від 13.12.2012 року
ВМД №110010000/2012/010504, від 14.12.2012 року ВМД
№110010000/2012/010534, від 14.12.2012 року ВМД
№110010000/2012/010529, від 16.12.2012 року ВМД
№110010000/2012/010562, від 19.12.2012 року ВМД
№110010000/2012/010687.

При переміщенні товару через митний
кордон позивачем задекларовано митну
вартість виходячи із ціни товару,
визначену додатком № 01 від 09.11.2012 року
та додатком № 02 від 20.11.2012 року до
контракту №43/2012 від 09.11.2012 року на
підставі першого методу визначення
митної вартості товарів - за ціною
контракту.

До ВМД, згідно з графою 44, були надані
зовнішньоекономічний контракт № 43/2012
від 09.11.2012 року разом з додатком № 01 від
09.11.2012 року та додатком № 02 від 20.11.2012
року; облікова картка суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності №
110/2012/0000730 від 06.11.2012 року; транспортні
накладні; інвойси (рахунки - фактури);
сертифікати якості; довідка про
проведення декларування валютних
цінностей, доходів, та майна що
належать резиденту України і
знаходиться за її межами; транзитні
експортні декларації; договір
доручення № 55/2012 від 21.11.2012 року;
вантажно-митні декларації країни
експорту.

У зв'язку з наявністю сумнівів щодо
задекларованої позивачем митної
вартості товару, відповідачем
додатково витребувано: рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; виписку
з бухгалтерської
документації,переклад копії митної
декларації країни відправлення.

Декларант відмовився від подання
документів, зазначених у ДМВ до ВМД.

За таких обставин, Дніпропетровською
митницею прийняті рішення про
коригування митної вартості товарів
№110010000/2012/601290/1 від 02.12.2012 року,
№110010000/2012/601299/1 від 03.12.2012 року,
№110010000/2012/601310/1 від 04.12.2012, №110010000/2012/601324/1
від 06.12.2012 року, №110010000/2012/601339/1 від 10.12.2012
року, №110010000/2012/601340/1 від 10.12.2012 року,
№110010000/2012/601341/1 від 10.12.2012 року,
№110010000/2012/601353/1 від 13.12.2012 року,
№110010000/2012/601360/1 від 14.12.2012 року,
№110010000/2012/601363/1 від 14.12.2012 року,
№110010000/2012/601364/1 від 16.12.2012 року,
№110010000/2012/601387/1 від 19.12.2012 року.

Митна вартість визначена методом за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів.

Також, Дніпропетровська митниця
прийняла рішення про відмову в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, про що
видала картки відмови №110010000/2012/01651 від
02.12.2012 року, №110010000/2012/01657 від 03.12.2012 року,
№110010000/2012/01673 від 04.12.2012, №110010000/2012/01688
від 06.12.2012 року, №110010000/2012/01703 від 10.12.2012
року, №110010000/2012/01704 від 10.12.2012 року,
№110010000/2012/01705 від 10.12.2012 року,
№110010000/2012/01719 від 13.12.2012 року,
№110010000/2012/01726 від 14.12.2012 року,
№110010000/2012/01728 від 14.12.2012 року,
№110010000/2012/01729 від 16.12.2012 року,
№110010000/2012/01752 від 19.12.2012 року.

Отримавши вищевказані рішення
декларант подавав нові ВМД, якими
визначив митну вартість згідно
рішеннями митного органу, визначив
сплачені донараховані платежі під
гарантійні зобов'язання.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням з
точки зору їх відповідності вказаним
критеріям, суд першої інстанції, з яким
погоджується колегія суддів, прийшов
до таких висновків.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу
України заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VІІІ цього
Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу
України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: 1) виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53
Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару (ч.6 ст.53 Митного
кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.6 ст.54 Митного кодексу
України митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу
України основний метод визначення
митної вартості не застосовується,
якщо використані декларантом
відомості не підтверджені
документально або відсутня хоча б одна
із складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Разом з тим, дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до резервного) визначення
митної вартості.

Як встановлено під час судового
розгляду справи, сумніви відповідача
щодо заявленої позивачем митної
вартості товару полягали у тому, що у
копії митної декларації країни
відправлення не зазначені умови
поставки, інший код товару, не наданий
переклад копії митної декларації
країни відправлення. Також, згідно з
пунктом 3 статті 337 Митного кодексу
України проведений контроль
співставлення - порівняна заявлена
митна вартість з даними, які містять в
електронній копії ВМД (ВМД 110010000/2012/009404
(ІМ 40) від 09.11.2012 року, ВМД 110010000/2012/009352 (ІМ
40) від 08.11.2012 року - 0.197 EUR/кг.), виявлені
розбіжності: заявлена митна вартість,
згідно з наданими документами нижча,
ніж в електронних документах,
пов'язаних з перевіркою даних за ВМД.

Відхиляючи наведені доводи
відповідача, суд першої інстанції
доцільно зауважив, що зазначення умов
поставки у копії митної декларації
країни відправлення, за відсутності
розбіжностей щодо умов поставки у
документах, та надання перекладу
митної декларації іноземної країни не
є необхідною та обов'язковою умовою для
підтвердження митної вартості товарів.

Також, колегія суддів знаходить
вірними міркування суду першої
інстанції щодо необґрунтованості
доводів митниці про неможливість
достовірного визначення митної
вартості та правомірного сумніву у
правильності її визначення із
посиланням на розбіжності, що
виявились у зазначенні різного коду
товару у ВМД позивача та іноземних ВМД.

Під час судового розгляду встановлено,
що митниця по вищезазначеним вантажним
митним деклараціям не приймала рішення
про встановлення коду товару
відповідно до частини 4 статті 69
Митного кодексу України, отже
правильність зазначеного позивачем
коду не є спірною.

В свою чергу, зазначений нерезидентом
код товару в декларації країни
відправлення відповідає коду УКТЗЕД -
2701 - вугілля кам'яне, що не вплинуло на
визначення митної вартості.

Колегія суддів підтримує думку суду
першої інстанції, що у митного органу
не було підстав для обґрунтованого
сумніву в правильності заявленої
позивачем митної вартості товару.
Надані позивачем документи оцінені
митним органом неналежним чином.

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції про те, що
позивачем надано усі передбачені
чинним законодавством документи, які
підтверджують митну вартість товарів,
що ввозяться, та дають можливість
визначити митну вартість товару за
ціною договору шляхом застосування
першого методу.

При цьому митним органом не було
спростовано контрактну ціну
оцінюваних товарів, об'єктивну
можливість і спроможність відповідача
визначити на підставі наданих
позивачем документів зазначену ціну
товарів, а також рівень митної вартості
товарів за ціною договору за правилами,
визначеними у ст. 58 Митною кодексу
України.

Відповідач не підтвердив належними
доказами та аргументованими доводами
наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу не були спростовані
відповідачем. Формально нижчий рівень
митної вартості імпортованого
позивачем товару від рівня митної
вартості іншого митного оформлення, не
може розцінюватися як заниження
позивачем митної вартості, не є
перешкодою для застосування першого
методу визначення митної вартості
товару і не може бути достатньою
підставою для відмови у здійсненні
митного оформлення товару за першим
методом визначення його митної
вартості.

Враховуючи все вищевикладене, беручи
до уваги необґрунтованість висновків
митного органу щодо неналежності
наданих позивачем документів, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що спірні
рішення про коригування митної
вартості товарів та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи митному пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України Дніпропетровської
митниці прийняті з порушенням вимог ст.
ст. 57-60 Митного кодексу України.

Також, вирішуючи позовні вимоги про
зобов'язання Дніпропетровської
митниці надати висновок до Головного
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області про повернення позивачу
надмірно сплаченої суми ПДВ у розмірі
1679319,20 грн. шляхом її зарахування на
поточний рахунок позивача та
зобов'язання Дніпропетровської
митниці здійснити митне оформлення
вантажу за ціною контракту, суд першої
інстанції правомірно посилався на
Розділ Х Митного кодексу України у
зв'язку з чи дійшов до вірного висновку
щодо обґрунтованості.

Колегія суддів дійшла думки, що
висновки суду першої інстанції про
задоволення позову ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, належній оцінці
досліджених доказів, та обґрунтовано
застосованих нормах матеріального
права до вирішення спірних
правовідносин. Порушень норм
процесуального закону, які б призвели
до ухвалення незаконного рішення, не
встановлено.

Суд апеляційної інстанції помилково
скасував рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалене відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 221, 226, 230, 231 КАС України, колегія
суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ
ДІМ «ЄВРАЗ УКРАЇНА» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 липня 2014 року по справі №
2а/0470/15258/12 скасувати.

Залишити в силі постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2013
року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
судом України з підстав, в порядку та у
строки визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС
України.

Судді :