Справа № 2а-10551/11/1370
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
Справа № 876/6512/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань
Гелецького П.В.,

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Львівської митниці Міндоходів на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2014
року у справі за заявою ОСОБА_3 про
стягнення заробітної плати за час
затримки виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ :

18 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із заявою, у якій просив
зобов'язати Львівську митницю чи її
правонаступника нарахувати та
виплатити йому середній заробіток за
час затримки виконання з 01.03.2013 року по
01.06.2013 року постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28.02.2011 року про поновлення на
займаній посаді, яка залишена без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20.03.2014 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2014
року у справі № 2а-10551/11/1370 заяву було
задоволено. Визнано протиправною
бездіяльність Державної митної служби
України, яка полягає у затримці
виконання постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28.02.2013 року у справі № 2а-10551/11/1370 в
частині поновлення ОСОБА_3 на посаді
провідного інспектора оперативного
відділу служби боротьби з контрабандою
та порушеннями митних правил
Львівської митниці Державної митної
служби України. Стягнено з Львівської
митниці Міндоходів на користь ОСОБА_3
середньомісячний заробіток за час
затримки виконання постанови суду за
період з 01.03.2013 року по 01.06.2013 року у
розмірі 8803,91 грн.

У своїй апеляційній скарзі Львівська
митниця Міндоходів просить вказану
постанову суду скасувати та прийняти
нову про відмову у задоволенні заяви
ОСОБА_3 Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що суд першої інстанції дійшов до
хибного висновку, що позивачем було
подану заяву про стягнення
середньомісячного заробітку за час
затримки виконання рішення суду в
порядку ст. 267 КАС України.

Позивач у своїй заяві від 18.11.2013р. не
просить визнати протиправними рішення,
дії чи бездіяльність вчинених
суб'єктом владних повноважень -
відповідачами на виконання такої
постанови суду або порушення прав
позивача, підтверджених такою
постановою суду. Таким чином, така
заява не відповідає вимогам ст. 267 КАС
України, що відповідно до абз. 8 ч.9 ст. 267
КАС України є підставою для її
повернення заявнику.

ОСОБА_3 в заяві про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду посилається на
ст. 236 КЗпП України, як на підставу
подання такої заяви.

Наказом Державної митної служби від
01.06.2013 №875-к та наказом Львівської
митниці від 06.06.2013 №684-к ОСОБА_3 було
поновлено на посаді провідного
інспектора оперативного відділу
служби боротьби з контрабандою та
порушеннями митних правил Львівської
митниці. Із зазначеними наказами
позивач ознайомився 13.06.2013р.

На виконання постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28.02.2011 року у травні 2013 року
Львівською митницею було виплачено
позивачу середній заробіток за час
вимушеного прогулу, вказаний у рішенні
суду апеляційної інстанції (25 543,97 грн.).

Таким чином, позивач дізнався або
повинен був дізнатися про те, що йому не
виплачено середній заробіток за час
затримки виконання рішення суду
13.06.2013р. Тому безпідставним є
твердження ОСОБА_3, з чим погодився суд
першої інстанції, що йому лише 07.11.2013р.
(відповідно до наказу Львівської
митниці Міндоходів №682-о). стало відомо
про те, що не було проведено
нарахування та не виплачено
середньомісячного заробітку за час
затримки виконання рішення суду.

Представник відповідачів у судовому
засіданні апеляційного суду підтримав
подану апеляційну скаргу та просив
задовольнити її у повному обсязі.

Представник позивача обґрунтованість
доводів апелянта заперечила, просила
залишити оскаржуване судове рішення
без змін, а подану апеляційну скаргу -
без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апелянта у
їх сукупності, апеляційний суд
приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 від 18.11.2013
року, суд першої інстанції виходив із
того, що вона подана у відповідності до
приписів ст. 267 КАС України.

Постанова Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2013 року,
якою було визнано протиправним та
скасовано наказ Державної митної
служби України від 29.08.2011 року № 1821- к
«По особовому складу Львівської
митниці» в частині припинення з 29.08.2011
року перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_3 та
поновлено його на посаді провідного
інспектора оперативного відділу
служби боротьби з контрабандою та
порушеннями митних правил Львівської
митниці Державної митної служби
України з 29.08.2011 року вступила у законну
силу з моменту проголошення.

При цьому ОСОБА_3 був поновлений на
посаді провідного інспектора
оперативного відділу служби боротьби з
контрабандою та порушення митних
правил Львівської митниці з 29.08.2011 року
лише наказом Державної митної служби
України від 01.06.2013 року № 875-к, що
свідчить про очевидну затримку у
виконання вказаного судового рішення.

Порушені такими протиправними діями
працедавця права ОСОБА_3 повинні бути
відновлені у передбачений ст. 236 КЗпП
України спосіб шляхом стягнення на
його користь середнього заробітку за
час затримки виконання судового
рішення (за виключенням суми допомоги
по непрацездатності, виплаченої за цей
період). При цьому судом було взято до
уваги довідку Львівської митниці
Міндоходів, з якої слідує, що за період
з 01.03.2013 року по 01.06.2013 року заявнику
сума до виплати становить 8803,91 грн.

Даючи оцінку рішенню суду першої
інстанції та доводам апелянта, що
викладені у поданій апеляційній
скарзі, апеляційний суд виходить із
такого.

Порядок і умови вирішення питання про
оплату вимушеного прогулу при затримці
виконання судового рішення про
поновлення на роботі працівника
визначено статтею 236 КЗпП України. Ця
норма передбачає обов'язок власника, а
у сфері публічно-правових
правовідносинах - суб'єкта владних
повноважень, виплатити працівникові
середній заробіток або різницю в
заробітку за весь час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника. В цьому випадку орган, який
розглядав спір, виносить ухвалу про
виплату вказаного відшкодування.

На переконання апеляційного суду,
виходячи із поданої ОСОБА_3 заяви від
18.11.2013 року (а.с. 192-195 т. 2) у суду першої
інстанції не було жодних правових
підстав розглядати її як таку, що
подана у порядку ст. 267 КАС України, та
приймати за результатами її розгляду
судове рішення у формі оскаржуваної
постанови від 28.05.2014 року, яка підлягає
безумовному скасуванню як така, що
прийнята безпідставно.

Вирішуючи подану ОСОБА_3 заяву від
18.11.2013 року по суті, суд апеляційної
інстанції виходить із таких міркувань.

Вимогами ч. 5 ст. 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС
України, постанови суду про поновлення
на посаді у відносинах публічної
служби виконуються негайно.

В силу положень ч. 2 ст. 257 КАС України
судове рішення, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
є підставою для його виконання.

Таким чином, на переконання
апеляційного суду, постанова
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2013 року
про поновлення позивача на посаді
підлягала негайному виконанню
незалежно від наявності або
відсутності виконавчого провадження.

Відповідно до вимог статті 235 КЗпП
України, у разі звільнення без законної
підстави працівник повинен бути
поновлений на попередні роботі
органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік. Якщо заява
про поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

За правилами ст. 236 КЗпП України у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Таким чином, підставою для виплати
незаконно звільненому працівнику
середнього заробітку є затримка
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення про
поновлення на роботі.

З наведеного випливає, що оскільки лише
наказом Державної митної служби
України від 01.06.2013 року № 875-к. ОСОБА_3
було поновлено на роботі на виконання
судового рішення, то це свідчить про
порушення наведених норм, оскільки
постанову суду в частині поновлення
позивача на посаді негайно виконана не
була.

Судом першої інстанції безспірно
встановлено на підставі проведеного
працівниками Львівської митниці
розрахунку, що належний ОСОБА_3
середній заробіток за період з 01.03.2013
року по 01.06.2013 року становить 11030,40 грн.
(а.с.213 т.2)

Відтак, на переконання апеляційного
суду, слід зробити висновок про
наявність правових підстав для
задоволення вимог ОСОБА_3 та стягнення
на його користь вказаної суми
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Львівської митниці
Міндоходів задовольнити частково.

Скасувати постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 28
травня 2014 року у справі № 2а-10551/11/1370 та
прийняти ухвалу, якою заяву ОСОБА_3
задовольнити.

Стягнути з Львівської митниці
Міндоходів на користь ОСОБА_3 11030
(одинадцять тисяч тридцять) грн. 40 коп.
(без урахування податків, зборів та
обов'язкових платежів) середнього
заробітку за час затримки виконання
судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 27
листопада 2014 року.