Справа № 569/6344/14-А
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"03" грудня 2014 р.
Справа № 569/6344/14-А

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні у
м.Житомирі апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області, ОСОБА_3
на постанову Рівненського міського
суду Рівненської області від "27" серпня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області про
зобов'язання до проведення перерахунку
пенсії та нарахування і виплати
недоплаченої пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулася із
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
місті Рівне до перерахунку та виплати
призначеної їй пенсії по віку по Закону
України «Про державну службу» у
розмірі 82% заробітної плати з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань та матеріальної допомоги на
оздоровлення, на які нараховуються та
сплачуються пенсійні внески,
відповідно до довідки про складові
заробітної плати, виданої ДПІ у м.
Рівному Головного управління
міндоходів у Рівненській області від 06
лютого 2014 року №2348/10/1716-05-33, включивши в
заробітну плату для призначення пенсії
вказані виплати, починаючи із 01
березня 2014 року.

Постановою Рівненського міського суду
від 27.08.2014 року адміністративний позов
ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у місті Рівному
здійснити перерахунок та виплату,
призначеної ОСОБА_3 пенсії по віку по
Закону України «Про державну службу», з
урахуванням отриманих сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, відповідно
довідки ДПІ у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області від 06 лютого 2014 року
№2348/10/1716-05-33, починаючи із 01 березня 2014
року.

Не погоджуючись з даною постановою
управління ПФ та позивач, звернулись з
апеляційними скаргами, в яких позивач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги повністю, відповідач - у позові
відмовити повністю .

З врахуванням приписів статей 196,197 КАС
України, розгляд апеляційної скарги
здійснюється судовою колегією в
порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача не підлягає задоволенню,
а апеляційна скарга позивача підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3
із 20 вересня 2005 року перебуває на
обліку в Управлінні ПФУ в місті Рівному
та отримує пенсію за віком, відповідно
до Закону України № 3723-XII «Про
державну службу» з урахуванням норм
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», як державний службовець,
працюючий до призначення пенсії на
посаді, яка відноситься до посад
державного службовця у розмірі 82%
заробітної плати.

Із 01.02.2008 року було проведено
перерахунок позивача на підставі
Постанови КМ України №34 від 06.02.2008 року
з розрахунку 82% заробітної плати (а.с.6).

10.02.2014 року позивачка звернулась до
відповідача із заявою про здійснення
перерахунку на підставі довідки ДПІ у
м. Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від 06
лютого 2014 року №2348/10/1716-05-33, в яку, як
інші виплати, включені матеріальна
допомога на оздоровлення та
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань в повній
сумі. До заяви позивачем було надано
довідку відповідного зразка від 06
лютого 2014 року №2348/10/1716-05-33 «Про
складові заробітної плати (надбавки та
премії за останні 24 календарних місяці
роботи або будь - які 60 календарних
місяців роботи підряд перед зверненням
за пенсією), що подається для
призначення пенсії, відповідно до
Закону України «Про державну службу»
за період з 01 лютого 2008 року, відповідно
до якої заробітна плата позивачки, крім
іншого, включала суму матеріальної
допомоги на оздоровлення та вирішення
соціально - побутових проблем, включені
у довідку, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того , що
чинне законодавство як загальне, так і
спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
Надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження, отже виплати
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальна допомога на оздоровлення
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Вимога позивача про вирішення
постановою суду питання про
перерахунок пенсії саме в розмірі 82%
заробітної плати, на випадок зниження
відсотку відповідачем при здійсненні
перерахунку до задоволення не
підлягає, оскільки судом захищається
порушене право, а права та інтереси
позивача в цій частині відповідачем
порушені не були.

Оцінюючи таку позицію суду першої
інстанції, колегія суддів виходить з
наступного.

Громадяни, згідно зі ст. 46 Конституції
України, мають право на соціальний
захист, що гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

Статтею 8 Конституції України
проголошено, що в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права. Конституція України має
найвищу юридичну силу. В силу ст.ст.
22, 64 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Конституційні
права та свободи людини і громадянина
не можуть бути обмежені, крім
випадків, передбачених Конституцією
України.

Відповідно до статті 37 Закону України
від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про
державну службу», в редакції чинній до
01.05.2014 року, на одержання пенсії
державних службовців мають право
особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. За кожний повний
рік роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на один
відсоток заробітку, але не більше 90
відсотків заробітної плати.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
«Про оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату
праці» визначено структуру заробітної
плати, до якої входить: основна та
додаткова заробітна плата, а також
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Відповідно п. 2.3.3 ст. 2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від
13.01.2004р. № 5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27.01.2004р.
за № 114/8713, матеріальна допомога, що має
систематичний характер, надана всім
або більшості працівників, входить до
складу фонду оплати праці.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
Надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами,
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що виплати матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальна допомога на оздоровлення
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які,
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування», нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм, отримувані
застрахованою особою суми виплат,
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальна допомога на оздоровлення,
з яких фактично нараховуються та
сплачуються страхові внески або збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від
структури заробітної плати.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 33 Закону
України «Про державну службу», саме на
Кабінет Міністрів України
покладається регулювання питань
оплати праці державних службовців,
встановлення розмірів посадових
окладів, надбавок, доплат, матеріальної
допомоги.

Заперечення управління Пенсійного
фонду в місті Рівне про те, що
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальна допомога на оздоровлення,
що має систематичний характер, суми
виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, надана
всім або більшості працівників, на які
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, однак
які не включається до складу
заробітної плати державного службовця,
не враховується при обчисленні розміру
його пенсії, є наслідком порушення
правил застосування норм права
відповідачем, надання переваги
положенням Законів України «Про
державну службу» та «Про оплату праці»,
які щодо спірних відносин є загальними.
У той же час перевагу мають спеціальні
норми, що визначають виплати (доходи)
для обчислення пенсії, за наведених
обставин - стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи положення чинного
пенсійного законодавства, а саме,
статей 83, 84, 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», статей 43, 44, 45, 46
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», призначення чи
перерахунок пенсії проводиться
виключно на підставі звернення (заяви)
особи до відповідного територіального
органу Пенсійного фонду або до
уповноваженого ним органу чи
уповноваженій особі. Пенсія
призначається чи перераховується з дня
звернення, крім окремих випадків,
передбачених згаданими Законами.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
порушене право позивачки підлягає
захисту шляхом зобов'язання
відповідача до проведення перерахунку
пенсії позивача з урахуванням
отримуваних по відповідній посаді
«інших виплат» - матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, матеріальної допомоги на
оздоровлення, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
передбачених довідкою встановленого
зразка про складові заробітної плати,
виданою ДПІ у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області від 06 лютого 2014 року
№2348/10/1716-05-33, починаючи із першого числа
місяця після її звернення із
відповідною заявою - 01 березня 2014 року.

В той же час , колегія суддів , прийшла
до висновку, що відмовляючи у
задоволені позовних вимог щодо
нарахування пенсії із 82% розміру
заробітної плати, судом першої
інстанції не враховано положення
статті 37 Закону України "Про державну
службу" (у редакції, чинній на час
призначення пенсії позивачу), на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування. За
кожний повний рік роботи понад 10 років
на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Позивачу на час виходу на пенсію була
визначена пенсія із 82% розміру
заробітної плати , а тому уже
призначена пенсія не може бути
перепризначена у бік зменшення.

Крім того , колегія суддів прийшла до
висновку, що для повного захисту
інтересів позивача необхідно вийти за
межі позовних вимог відповідно до ст.11
КАС України та визнати дії відповідача
неправомірними.

Відповідно до ст.202 КАС України ,
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального права , що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга позивача підлягає задоволенню,
а постанова суду першої інстанції -
скасуванню.

В задоволені апеляційної скарги
відповідача необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "27" серпня 2014 р.
скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області щодо відмови в
проведенні перерахунку раніше
призначеної пенсії ОСОБА_3 у розмірі 82%
заробітної плати з урахуванням суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, на які
нараховувався єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне Рівненської
області здійснити з 01 березня 2014 року
перерахунок раніше призначеної на
підставі ст.37 Закону України "Про
державну службу" пенсії ОСОБА_3 у
розмірі 82% заробітної плати з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, на які
нараховувався єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,33022

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне Рівненської області вул.
Відінська, 41,м. Рівне,33018

- ,