Справа № 753/20077/14-а
Суддя: Каліушко Ф. А.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2014 р. суддя Дарницького
районного суду міста Києва Каліушко
Ф.А., розглянувши в приміщенні суду в
місті Києві у порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Дарницькому районі м. Києва
(далі по тексту - відповідач, УПФУ в
Дарницькому районі м. Києва) про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії.

Адміністративний позов мотивований
тим, що при визначенні розміру пенсії
відповідачем не були враховані виплати
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань. Позивач
звернулась до УПФУ в Дарницькому
районі м. Києва з заявою про надання їй
інформації стосовно врахування до її
пенсії зазначених виплат. Відповідачем
їй було направлено лист в якому
зазначено про неврахування таких
виплат, а відтак позивач вважає своє
конституційне право на отримання
пенсії у визначеному законодавством
розмірі порушеним та просить суд
визнати дії відповідача
неправомірними та зобов'язати його
здійснити перерахунок пенсії та її
виплату, включивши до складу
заробітної плати для визначення
розміру пенсії суми виплати
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань з
урахуванням раніше виплачених сум.

Розгляд справи здійснюється у
передбаченому ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 10 листопада 2014 року позовні
вимоги позивача за період часу з 17.05.2011
року по 04.05.2014 року залишено без
розгляду.

Відповідач належним чином
повідомлений про відкриття
провадження по справі, надав письмові
заперечення на позов, в яких просив
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Підстав для розгляду справи в судовому
засіданні немає.

Суддя, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в УПФУ
Дарницького району м. Києва та отримує
з 17.05.2011 року пенсію за віком, як
державний службовець відповідно до
Закону України «Про державну службу».

14 жовтня 2014 року позивач звернулась до
відповідача з заявою (запитом) щодо
врахування до призначеної їй пенсії
виплат, в тому числі матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

Листом №441/13-407 від 28.10.2014 року УПФУ в
Дарницькому районі м. Києва повідомив
позивача, що призначення та
нарахування їй пенсії здійснено
відповідачем у межах чинного
законодавства, вказавши при цьому, що
матеріальні допомоги на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань не віднесені до заробітної
плати державного службовця при
обчислені пенсії.

Відповідно до частини першої статті 37
Закону України «Про державну службу»
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Частиною першою статті 1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу. А статтею 2 цього Закону
визначено структуру заробітної плати,
до якої входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Водночас, частиною другою статті 33
Закону України «Про державну службу»
визначено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входили до системи оплати праці
державного службовця.

Згідно зі статтею 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», і не перевищують 5, 6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Крім того, відповідно п. 2.3.3 ст. 2
Інструкції по статистиці заробітної
плати, затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.2004
року № 5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 року за №
1/8713, матеріальна допомога, що має
систематичний характер, надана всім
або більшості працівників (на
оздоровлення, у зв'язку з екологічним
станом) входить до складу фонду оплати
праці.

За змістом наведених норм, отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України у постановах
від 20.02.12 року, від 14.05.2013 року, від 28.05.2013
року та 04.03.2014 року. При цьому, за
приписами ч. 2 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, відповідь відповідача про
те, що матеріальна допомога, на яку
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування не
враховується при обчисленні розміру
пенсії, є такою, що не ґрунтується на
чинному законодавстві.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про наявність у
позивача права на перерахунок пенсії, а
саме включення в розрахунок пенсії
матеріальних допомог для вирішення
соціально-побутових питань і на
оздоровлення, на які були нараховані та
сплачені страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

На підставі викладеного та керуючись
стст. 19, 22, 152 Конституції України, стст.
33, 37 Закону України «Про державну
службу», ч. 1 ст. 66, ч. 2 ст. 87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
стст. 7, 71, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 186 КАС
України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі міста Києва щодо відмови у
перерахунку пенсії ОСОБА_1, як
державному службовцю відповідно до
Закону України «Про державну службу» з
урахуванням сум виплачених
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Дарницькому районі
міста Києва здійснити ОСОБА_1
перерахунок пенсії у розмірі 85% від
усіх виплат врахованих раніше і з
урахуванням інших виплат, на які
нараховувався збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань), починаючи з 05 травня 2014 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Дарницький районний суд м. Києва.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили у порядку та
строки, передбачені ст. 254 КАС України.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.