Справа № 806/5005/14
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
Житомир справа № 806/5005/14

категорія 5.2.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

за участю секретаря Барібан А.І.,

представника позивача Невмержицького
О.М.,

представника відповідача Біляченка
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства-Фірми
"Мрія 2000" до Житомирської митниці про
визнання протиправними та скасування
рішення №101060000/2014/300315/2 від26.09.2014 р. і
картки відмови №101060000/2014/00373 від 26.09.2014
р.,

встановив:

Приватне підприємство-Фірма "Мрія 2000"
звернулося до суду з позовом, у якому
просить визнати протиправними і
скасувати рішення Житомирської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості від 26 вересня 2014 року №
101060000/2014/300315/2 і картку відмови у митному
оформленні від 26 вересня 2014 року №
101060000/2014/00373. В обґрунтування своїх
вимог позивач зазначив, що
відповідачем при митному оформленні
партій товару безпідставно визначено
митну вартість за резервним методом її
визначення та видано картки відмови в
митному оформленні. Вказало, що у
відповідача були в наявності всі
документи, необхідні для визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, а тому
твердження відповідача з приводу
недостатності та неналежності таких
документів є необґрунтованими.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю і просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав і
просив у їх задоволенні відмовити.
Надав письмові заперечення проти
позову, за змістом яких вважає
оскаржувані рішення і картку відмови
такими, що відповідають вимогам
чинного законодавства. Пояснив, що
органом доходів і зборів обґрунтовано
використаний резервний метод
визначення митної вартості товарів,
зважаючи на розбіжності і ненадання
декларантом належних документів у її
підтвердження.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 01 серпня 2014 року між
позивачем (Покупець) і Продавцем "Impulse
(Qingdao) Health Tech Ltd" (Китай) укладено
контракт № ST25-2014/08/088, за умовами якого
Продавець зобов'язаний відвантажити
товар (обладнання для заняття спортом,
спортивні речі, аксесуари,
комплектуючі та приладдя до вказаного
обладнання в асортименті, у
номенклатурі, кількості, за цінами і в
термін, вказані в інвойсі) і передати
право власності на нього Покупцю.
Продавець поставляє товар на умовах FOB
Qingdao Китай згідно з Incoterms 2010 (а.с. 23-25).

Уповноваженою позивачем особою ТОВ
"БРВ-Україна" подана МД 101060000/2014/014544 на
митне оформлення інвентаря та приладдя
для занять фізкультурою, гімнастикою
або атлетикою: ITWS-200 грузоблок для
тренажера - 38 шт; ITWS-150 грузоблок до
тренажера - 4 шт; ITWS-275 грузоблок до
тренажера 3 шт; ІТ7002 Тренажер Лавка
Скотта - 2 шт; ІТ7009 Тренажер Лавка
горизонтальна - 1 шт; ІТ7010 Тренажер
Пресс-бруси - 1 шт; ІТ7010ОРТ Опція Турнік -
5 шт; ІТ7017 Стійка для дисків (8 місць) - 3
шт; ІТ7022 Тренажер Лавка-табурет - 1 шт;
ІТ7027 NEW Стійка для штанг - 2 шт; ІТ7030
Тренажер Римський стул - 1 шт; SL7009
Тренажер Силова рама - 1 шт; Країна
виробництва: CN, торгівельна марка - Impulse,
Виробник: Impulse (Qingdao) Health Tech Ltd.

До декларації також додані наступні
документи:

- контракт від 01 серпня 2014 року №
ST25-2014/08/088;

- коносамент MRFB14070951 від 05 серпня 2014
року;

- міжнародна автомобільна накладна (CMR)
від 24 вересня 2014 року А № 0000842;

- рахунок-фактура про надання
транспортно-експедиційних послуг № 1446
від 24 вересня 2014 року;

- рахунок-фактура від 05 серпня 2014 року №
Н140911;

- пакувальний лист від 05 серпня 2014 року;

- інформація про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару № 2761 від 05 серпня 2014 року;

- декларація про походження товару Н140911
від 05 серпня 2014 року;

- акт про проведення огляду товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі
та багажу № 500060702/2014/7458 від 25 вересня 2014
року;

- договір (контракт) про перевезення №
203094 від 03 вересня 2014 року;

- договір про надання послуг митного
брокера № 177 від 11 грудня 2012 року;

- резервна позиція № 915 від 26 липня 2001
року;

- копія митної декларації країни
відправлення № 70351699 від 01 серпня
2014 року.

Однак, митна декларація не була
оформлена, оскільки декларантом
заявлена митна вартість товарів не
підтверджена документально, на
письмову вимогу органів доходів та
зборів не надано додаткових
документів, які підтверджують заявлену
митну вартість, а саме: виписку з
бухгалтерської документації, каталоги,
прейскуранти, прайс-листи виробника
товару, висновки про якісні і вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, чим порушено вимоги
статей 52, 53 Митного кодексу України.

На підставі цього позивачеві видано
рішення про коригування митної
вартості від 26 вересня 2014 року
№101060000/2014/300315/2 і картку відмови у
митному оформленні від 26 вересня 2014
року №101060000/2014/00373 (а.с. 13-14).

В рішенні також зазначено, що митна
вартість товару не може бути визначена
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, оскільки
документи, зазначені у частині 2 статті
53 Митного кодексу України, подані для
митного оформлення, містять
розбіжності, а саме: в рахунку на оплату
фрахту та експедиторських послуг від
24.09.2014 року №1446 відомості про тип
контейнера (1Х40) відрізняються від
відомостей про тип контейнера (1Х40'HQ) у
коносаменті від 05.08.2014 року №MRFB14070951;
митна декларація країни відправлення
від 01.08.2014 року № 70351699 складена
раніше ніж інвойс від 05.08.2014 року №
Н140911, а також у зв'язку з неподанням
декларантом на письмову вимогу органу
доходів і зборів відповідно до ч.3 ст.53
МКУ додаткових документів, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів. Проведеною процедурою
консультації встановлено, що методи 2а
і 2б не можуть бути застосовані у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні товари, методи
2в і 2г - у зв'язку з відсутністю основи
для віднімання і додавання вартості.
Митна вартість визначена за резервним
методом, яка ґрунтується на раніше
визначених митним органом митних
вартостях МД №101060000/2014/012612 від 26.08.2014
року.

Суд не погоджується з висновками
суб'єкта владних повноважень з огляду
на наступне.

Відносини, пов'язані із справлянням
митних платежів, регулюються Митним
кодексом України (далі - Кодекс, МК
України).

Відповідно до статті 49 Кодексу
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України
встановлено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з органом
доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням органу доходів і
зборів додаткової інформації.

Згідно із частинами 1, 2 статті 53 МК
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Кодексу, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України
визначено, що у разі якщо орган доходів
і зборів має обґрунтовані підстави
вважати, що існуючий взаємозв'язок між
продавцем і покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартість,
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу органу доходів і
зборів, крім документів, зазначених у
частинах другій та третій цієї статті,
подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частиною 1 статті 54 Кодексу,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК
України, рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 МК
України, метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Тобто, орган доходів і зборів має
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
визначення митної вартості товару,
однак, такі повноваження мають бути
реалізовані лише за наявності
обґрунтованих підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

Під час розгляду даної справи судом не
встановлено обставин, які б свідчили
про існування достатніх підстав для
виникнення обґрунтованого сумніву у
Житомирської митниці щодо вартості
імпортованого товару.

Разом з тим, суд звертає увагу, що
відповідачем не обґрунтовано, які саме
обставини мали бути підтверджені
додатково витребуваними у позивача
документами.

Таким чином, вказані обставини не
ставлять під сумнів визначену
позивачем вартість товару, отже, такі
доводи відповідача є необґрунтованими.

При винесенні рішення про коригування
митної вартості № 101060000/2014/300315/2
відповідач посилався на наявність
окремих розбіжностей, а саме: в рахунку
на оплату фрахту та експедиторських
послуг від 24.09.2014 року №1446 відомості
про тип контейнера (1Х40) відрізняються
від відомостей про тип контейнера
(1Х40'HQ) у коносаменті від 05.08.2014 року
№MRFB14070951; митна декларація країни
відправлення від 01.08.2014 року №
70351699 складена раніше ніж інвойс
від 05.08.2014 року № Н140911.

При цьому суд зазначає, що наведеними
правовими нормами передбачено єдину
підставу для заборони застосування
методу визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту) -
не підтвердження декларантом
документально або не визначення
кількісно і достовірно та/або
відсутність хоча б однієї із складових
митної вартості, яка є обов'язковою при
її обчисленні.

Зазначені відповідачем розбіжності не
впливають на числові значення
складових митної вартості товарів і не
позбавляють Товариство права на
застосування методу визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, з врахуванням того, що
позивачем використані відомості, які
повністю підтверджені документально.

В розумінні статті 57 Митного кодексу
України, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Оскаржуване рішення містить посилання
на те, що методи визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних, подібних (аналогічних)
товарів не може бути прийнятий у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на такі товари. Методи
визначення митної вартості на основі
віднімання, додавання вартості не може
бути використаний у зв'язку з
відсутністю основ, необхідних для
проведення розрахунків. Митну вартість
товару, що імпортується, скориговано із
застосуванням резервного методу.

Визначена митна вартість товарів
ґрунтується на раніше визначених
митним органом митних вартостях МД
№101060000/2014/012612 від 26.08.2014 року.

Отже, відповідач в оскаржуваному
рішенні вказав на неможливість
застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г у
зв'язку з відсутністю інформації.
Натомість, в тому ж рішенні відповідач
послався на визначення митної вартості
з застосуванням митної вартості
товарів, ідентичних за якісними
характеристиками.

Таким чином, суд вважає, що оскаржуване
рішення містить протилежні визначення
про відсутність інформації щодо
ідентичних товарів та застосування
такої інформації одночасно.

Крім того, суд вважає недоцільним
подання висновків експертних установ
про вартісні характеристики товару,
оскільки вартість конкретного товару
була визначена інвойсами.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи , що відповідачем не надано
до суду належних та допустимих доказів
на підтвердження правомірності
прийнятого рішення і картки відмови, а
тому суд приходить до висновку, що
позовні вимоги є обгрутованими та
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Житомирської митниці про
коригування митної вартості товарів
№101060000/2014/300315/2 від 26.09.2014 р. та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску
товарів, транспортних засобів через
митний кордон України №101060000/2014/00373 від
26.09.2014 р..

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 01
грудня 2014 р.