Справа № 805/7918/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

03 грудня 2014 року м. Київ
К/800/43056/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О., Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А., розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в місті Докучаєвську Донецької
області про скасування вимоги про
сплату боргу, за касаційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
місті Докучаєвську Донецької області
(далі - УПФ) на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 27
червня 2013 року і ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31 липня 2013 року, -

встановив:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
незаконною та скасувати вимогу УПФ про
сплату недоїмки № Ф-96 від 03.05.2013.

Свої вимоги мотивував тим, що він
одночасно є пенсіонером за віком та
фізичною особою-підприємцем, який
обрав спрощену систему оподаткування,
а відтак згідно частини 4 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон № 2464-VI), у редакції на час
виникнення спору, звільнений від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року, позов задоволено. Визнано
протиправною та скасовано вимогу УПФ
від 03.05.2013 № Ф-96 про сплату недоїмки.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій УПФ звернулося з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить їх скасувати як такі, що
ухвалені з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 КАС
України, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_4 є пенсіонером за
віком, знаходить на обліку в УПФ та
отримує пенсію за віком на пільгових
умовах, призначену відповідно до
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (робота за Списком № 2).

З 30.06.2011 позивач взятий на облік УПФ як
ФОП та знаходиться на спрощеній
системі оподаткування відповідно до
частини 4 статті 4 Закону № 2464-VІ.

03.05.2013 УПФ прийняло та надіслало
позивачу вимогу № Ф-96 про сплату
недоїмки із сплати єдиного внеску в
розмірі 954,88 грн., яка є спірною у цій
справі.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону № 2464-VI платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (частина
четверта статті 4 Закону № 2464-VI).

Таким чином, за змістом цієї норми є
фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати єдиного внеску
за себе, за умови, якщо вони є
пенсіонерами за віком (незалежно від
того чи досягли вони загального
пенсійного віку чи така пенсія
оформлена на пільгових умовах - зі
зменшенням пенсійного віку) та
отримують відповідно до закону пенсію.

Згідно із абзацами першим та другим
пункту 16 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV) до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ)
застосовуються, зокрема, в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено
виключний перелік трудових пенсій, які
призначаються за цим Законом (за віком;
по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років).
Загальні умови призначення пенсій за
віком визначені статтею 12 Закону №
1788-ХІІ та частиною першою статті 26
Закону № 1058-IV. При цьому статтею 13
Закону № 1788-ХІІ, передбачена
можливість призначення пенсії за віком
на пільгових умовах - зі зменшенням
віку, зазначеного у статті 12 цього
Закону, та за наявності відповідного
трудового стажу.

За таких обставин суди попередніх
інстанцій, дійшли висновку, що особи,
яким пенсія за віком призначена
відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ,
не є платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за себе згідно з
частиною четвертою статті 4 Закону №
2464-VI, так само як і особи, які є
пенсіонерами за віком на загальних
умовах, оскільки згадана норма не
містить будь-яких винятків щодо
пенсіонерів за віком.

Враховуючи, що висновок суду першої та
апеляційної інстанцій ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права, колегія суддів
Вищого адміністративного суду також
погоджується з таким висновком і
доводи касаційної скарги його не
спростовують.

Аналогічний висновок щодо
застосування вищезазначених норм
матеріального права міститься у
постанові Верховного Суду України №
21-160а14.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Докучаєвську Донецької області
залишити без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року і ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді