Справа № 2а-4237/10/2170
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/58790/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2010
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 листопада
2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Білозерської районної державної
адміністрації Херсонської області,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділ
Держкомзему у Білозерському районі
Херсонської області про визнання
недійсним розпорядження,-

в с т а н о в и
л а:

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2010
року залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10 листопада
2011 року відмовлено в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 до Білозерської
районної державної адміністрації
Херсонської області про визнання
недійсним розпорядження №830 від 05
вересня 2008 року.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, позивач звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить
рішення суду першої та апеляційної
інстанцій скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права та прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, рішенням Садівської
сільської ради Білозерського району
Херсонської області від 28.05.2003р. №22
позивачу було надано присадибну
ділянку площею 0,32 га в селищі
Придніпровському Білозерського району
Херсонської області.

Рішенням цієї ж сільської ради від
23.10.2003р. № 42 вирішено збільшити розмір
присадибної ділянки на 0,023 га, а
рішенням від 19.12.2003р. №51 позивачу
надано згоду на приватизацію
присадибної земельної ділянки площею
0,3265 га. В подальшому, вказані рішення
сільради були скасовані.

05 вересня 2008 року Білозерською РДА
Херсонської області було прийнято
розпорядження № 830 про передачу
земельної ділянки площею 0,1765 га, якою
до цього часу користувався позивач,
громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 На заяву
про виділення земельної ділянки площею
0,2 га для ведення особистого підсобного
господарство позивач отримав відмову.
Вказані земельні ділянки надані із
земель державної власності, які не
перебували у користуванні на час
прийняття вищезгаданого розпорядження
голови районної державної
адміністрації. Розпорядження прийняте
з урахуванням погодження Садівської
сільської ради від 27 серпня 2008 року №690
та №691.

Судами встановлено, що з 01.01.2002 року
згідно Земельного кодексу України
зазначеними землями розпоряджається
Білозерська районна державна
адміністрація.

Так, до відділу земельних ресурсів були
направлені заяви гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6
(зареєстровані Білозерською
райдержадміністрацією 12.08.2008 р № К-84 та
№ К-85) щодо виділення їм у власність
земельних ділянок по 0,12 га для ведення
садівництва на території Садівської
сільської ради селища Придніпровське.
Зазначені заяви були розглянуті 14.08.2008
р. на постійно-діючій комісії з
розгляду та врегулювання земельних
відносин. Комісія зокрема надала згоду
поставити зазначених громадян у чергу.

Садівська сільська рада підготувала
клопотання від 27.08.2008 року № 690, №691 та
на черговій комісії з розгляду та
врегулювання земельних відносин 04.09.2008
року було прийнято рішення щодо
надання згоди на передачу у власність
земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по
0,085 га кожному для садівництва, про що
було прийнято відповідне
розпорядження за № 830 від 05.09.2008 року.

Відмовляючи в позові, суди попередніх
інстанцій вказали, що позивачем право
власності на спірну земельну ділянку у
встановленому законодавством порядку
оформлено не було. Тому, розпорядження
відповідача №830 від 05 вересня 2008 року є
правомірним та не підлягає скасуванню.

Так, згідно з частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС), у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно зі ст. 118 Земельного кодексу
України громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки. Проект відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян організаціями,
які мають відповідні дозволи (ліцензії)
на виконання цих видів робіт, у строки,
що обумовлюються угодою сторін. Проект
відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

При цьому, як вірно зазначено судами
попередніх інстанцій, позивач права
власності на спірну земельну ділянку
не оформив. В наявних у справі
матеріалах відсутній державний акт,
який би підтверджував право власності
на ділянку, а також відсутні дані про
його державну реєстрацію.

Крім цього, судами правильно зазначено,
що сільрада не мала повноважень на
розпорядження спірною земельної
ділянкою з огляду на таке.

Відповідно до п. 12 розділу X перехідних
положень Земельного кодексу України до
розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абз. 3 цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади. Пунктом "а" ст. 12
Земельного кодексу України
встановлено, що розпорядження землями
територіальних громад входить до
повноважень сільських (селищних) рад.
Пунктом "а" ст. 17 Земельного кодексу
України встановлено, що розпорядження
землями державної власності в межах,
визначених цим Кодексом, тобто за
межами населених пунктів віднесено до
повноважень місцевих державних
адміністрацій;

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин
здійснються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради, а не на пленарних
засіданнях виконкому сільської ради.

Згідно зі ст. 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Отже, Білозерська районна державна
адміністрація Херсонської області
діяла на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що визначений чинним
законодавством України, а відтак
правові підстави для задоволення
позовних вимог та скасування
розпорядження №830 від 05 вересня 2008 року
- відсутні.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій
оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для їх
скасування не вбачається. Доводи
касаційної скарги висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 03
грудня 2010 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: