Справа № 801/8840/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року
м.Київ
К/800/3307/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя
Голяшкін О.В. (доповідач),

судді
Заяць В.С.,

Чалий
С.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Прокуратури Автономної Республіки
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16 жовтня 2013 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю Фірма
«Калинка» до Прокуратури Автономної
Республіки Крим, Сімферопольської
міської ради Автономної Республіки
Крим про визнання незаконним та
скасування рішення та подання, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю фірма
«Калинка» звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Прокуратури Автономної Республіки
Крим, Сімферопольської міської ради
Автономної Республіки Крим, в якому
просило визнати протиправними та
скасувати подання заступника
прокурора АР Крим Шапкіна І.С. від 04
липня 2013 року №05/3-976 за вих.№13 «Про
усунення порушень земельного
законодавства України, причин цих
порушень та умов, що їх сприяють» та п.14
рішення 65 сесії 6 скликання
Сімферопольської міської ради АР Крим
від 25 липня 2013 року №764, яким скасовано
п.п.2.14 п.2 рішення 53 сесії 4 скликання
Сімферопольської міської ради АР Крим
від 27 грудня 2012 року про надання
дозволу Товариству з обмеженою
відповідальністю Фірма «Калинка» на
розробку проекту землеустрою ділянки
орієнтовною площею 0,3197 га по
вул.Яблочковій,19 в м.Сімферополь.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив про порушення спірними
рішеннями його прав.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16 жовтня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року, позов задоволено частково;
визнано протиправним та скасовано п.14
рішення 65 сесії 6 скликання
Сімферопольської міської ради АР Крим
від 25 липня 2013 року №764, яким скасовано
пп.2.14 п.2 рішення 53 сесії 4 скликання
Сімферопольської міської ради АР Крим
від 27 грудня 2012 року №586 про надання
дозволу Товариству з обмеженою
відповідальністю Фірма «Калинка» на
розробку проекту землеустрою ділянки
орієнтовною площею 0,3197 га по
вул.Яблочковій,19 в м.Сімферополі; в
задоволенні іншої частини вимог
відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій в
частині задоволення позовних вимог
мотивовані недоведеністю
Сімферопольською міською радою
правомірності свого рішення, а також
тим, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення. Відмовляючи у
задоволенні вимог про визнання
протиправним та скасування подання
прокурора суди зазначили про обрання
позивачем неналежного способу захисту
порушеного права та обов'язковості
подання щодо його розгляду органом, до
якого воно внесено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій в
частині задоволення позовних вимог,
прокуратура Автономної Республіки
Крим звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення в
оскаржуваній частині та прийняти в цій
частині нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

У касаційній скарзі скаржник зазначає,
що судами не досліджувалось і не
перевірялось відповідність рішення
Сімферопольської міської ради від 27
грудня 2012 року №586 вимогам земельного
законодавства як обставина, що впливає
на оцінку законності дій прокуратури
АРК щодо внесення подання.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за позивачем
Товариством з обмеженою
відповідальністю Фірма «Калинка»
зареєстровано, згідно свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від 26
липня 2007 року на підставі рішення
виконавчого комітету Сімферопольської
міської ради №1743 від 27 червня 2007 року
право власності на нежитлову будівлю
(мікроринок), розташовану за адресою: АР
Крим, м.Сімферополь, вул.Яблочкова,19-а,
яка складається з торгових павільйонів
- літ.«А», «Б», «В», «Г», «Д», туалету -
літ.«З», навісу - літ.«Е», загальною
площею 578,1 кв.м.

Згідно Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 26 липня
2007 року №15373791, реєстраційний номер
19704992, рішення про реєстрацію права
власності на нежитлову будівлю
(мікроринок) за адресою: АР Крим,
м.Сімферополь, вул.Яблочкова,19-а,
прийнято 26 липня 2007 року на підставі
свідоцтва про право власності та
рішення виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради №1743
від 27 червня 2007 року, про що зроблено
відповідний запис №680 в книзі 322.

17 березня 2008 року між Сімферопольською
міською радою (орендодавець) та
позивачем (орендар) укладено договір
оренди земельної ділянки №221-П,
відповідно до умов якого орендодавець
надає, а орендар приймає в строкове
платне користування земельну ділянку
для обслуговування та експлуатації
мікроринку, що знаходиться за адресою
м.Сімферополь, вул.Яблочкова, 19-а,
строком дії договору на п'ять років, а
саме: до 30 листопада 2012 року.

Рішенням 53 сесії 4 скликання
Сімферопольської міської ради АР Крим
від 27 грудня 2012 року №586 позивачу
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою ділянки орієнтовною
площею 0,3197 га по вул.Яблочковій, 19-а в
м.Сімферополі для будівництва,
обслуговування та експлуатації
мікроринку, з метою подальшої передачі
в оренду строком на 14 років.

Заступником прокурора АР Крим Шапкіним
І.С. внесено подання за вих.№13 «Про
усунення порушень земельного
законодавства України, причин цих
порушень та умов, що їм сприяють» від 04
липня 2013 року за №05/3-976, яким визначено
вимогу до Сімферопольської міської
ради АР Крим про скасування вказаного
вище рішення 53-ї сесії 4 скликання
Сімферопольської міської ради АР Крим
від 27 грудня 2012 року №586 з підстав
прийняття останнього з порушенням
вимог чинного земельного
законодавства України.

Сімферопольською міською радою АР Крим
25 липня 2013 року на 65-й сесії VI скликання
за результатами розгляду подання
заступника прокурора АР Крим прийнято
рішення №764, відповідно до п.14 якого
задоволено подання прокурора,
скасовано пп.2.14 п.2 рішення 53-ї сесії 4
скликання Сімферопольської міської
ради АР Крим від 27 грудня 2012 року №586,
яким позивачу надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою ділянки
орієнтовною площею 0,3197 га по
вул.Яблочковій,19 в м.Сімферополі для
будівництва, обслуговування та
експлуатації мікроринку з метою
подальшої передачі в оренду строком на
14 років.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.144 Конституції України органи
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст.ст.26, 33 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виключною компетенцією сільських,
селищних, міських рад є вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Конституційний Суд України у рішенні
від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 визначив,
що орган місцевого самоврядування має
право приймати рішення, вносити до них
зміни та/чи скасовувати їх на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

При цьому Конституційним Судом України
відзначено, що в Конституції України
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є «гарантією
стабільності суспільних відносин» між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року N 1-зп у справі щодо
несумісності депутатського мандата.
Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення Сімферопольської міської ради
від 27 грудня 2012 року №586 є
ненормативним індивідуальним правовим
актом одноразового застосування, який
вичерпав свою дію фактом його
виконання, а тому не може бути в
подальшому скасований міською радою.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, яким керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Зокрема,
відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані
суду, одночасно є й вимогами для
суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускає бездіяльність.

Оскаржуване рішення Сімферопольської
міської ради від 25 липня 2013 року №764
вищенаведеним вимогам не відповідає,
наявності обставин щодо існування
належних підстав для скасування раніше
прийнятого рішення від 27 грудня 2012 року
№586 відповідачем не доведено.

За вказаними обставинами колегія
суддів вважає правильним висновок
судів попередніх інстанцій про
задоволення позову щодо визнання
незаконним та скасування
оскаржуваного рішення міської ради.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Прокуратурою рішення судів попередніх
інстанцій оскаржені лише в частині
задоволених позовних вимог, тому
рішення судів щодо вимог про визнання
протиправним та скасування подання
заступника прокурора АР Крим Шапкіна
І.С. від 04 липня 2013 року №05/3-976 за вих.№13
«Про усунення порушень земельного
законодавства України, причин цих
порушень та умов, що їх сприяють» судом
касаційної інстанції не
переглядається.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанцій не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Прокуратури
Автономної Республіки Крим залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 16
жовтня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді