Справа № 523/18007/14-а
Суддя: Кисельов В. К.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2014 р.

м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м.
Одеси Кисельов В.К., розглянувши
матеріали справи за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Суворовського
районного суду міста Одеси з
адміністративним позовом, в якому
просить суд визнати протиправними дії
та скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України у
Суворовському районі м. Одеси від 24.09.2014
року №94 щодо відмови ОСОБА_1 у
призначенні пенсії за вислугу років з
16.09.2014 року; зобов'язати управління
пенсійного фонду України у
Суворовському районі м. Одеси з 16.09.2014
року призначити ОСОБА_1 пенсію за
вислугу років на підставі вимог ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру».

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16
вересня 2014 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України у
Суворовському районі із заявою про
призначення пенсії за вислугу років. 24
вересня 2014 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси винесено рішення №94 про відмову
у призначенні пенсії за вислугу років,
посилаючись на відсутність
необхідного стажу за вислугу років 21
рік 6 місяців, наявний трудовий стаж
склав 19 років 5 місяців 13 днів.
Оскаржене рішення позивач вважає
протиправним, необґрунтованим та
таким, що підлягає скасуванню.

17 листопада 2014р. ухвалою суду відкрито
скорочене провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії.

08 грудня 2014р. відповідач - Управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси надало
письмові заперечення та просило
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 посилаючись на те, що вимоги
викладені в позовній заяві є не
обґрунтованими та такими, що не
відповідають нормам чинного
законодавства.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС
України суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, що беруть
участь у справі.

Суд вивчивши матеріали справи прийшов
до наступного висновку.

Судом встановлено, що у 1991 році ОСОБА_1
вступив до Одеського державного
університету імені Мечникова і 26
червня 1996 року закінчив повний курс
названого університету за
спеціальністю правознавство. Рішенням
Державної екзаменаційної комісії
позивачу присвоєно кваліфікацію
«юрист», що підтверджується дипломом
НОМЕР_1, який виданий 26 червня 1996року.

З 27 березня 1995 року позивач працював на
різних посадах прокурорів в органах
прокуратури, що підтверджується копією
трудової книжки, НОМЕР_2 від 10.10.1994 року.

08 вересня 2014 року ОСОБА_1 звільнився з
органів прокуратури за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію
за вислугу років відповідно до ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.8 ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» право на пенсію за
вислугу років мають особи, які
безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії працюють в
органах прокуратури чи в
науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України, а
також особи, звільнені з
прокурорсько-слідчих посад органів
прокуратури за станом здоров'я, у
зв'язку із скороченням чисельності або
штату працівників та у зв'язку з
обранням їх на виборні посади органів
державної влади чи органів місцевого
самоврядування.

16 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
управління Пенсійного фонду України у
Суворовському районі із заявою про
призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням Управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м. Одеси
№94 від 24 вересня 2014 року позивачу
відмовили у призначенні пенсії за
вислугу років, посилаючись на
відсутність необхідного стажу за
вислугу років 21 рік 6 місяців, наявний
трудовий стаж за вислугу років склав 19
років 5 місяців 13 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» прокурори і слідчі
зі стажем роботи з 1 жовтня 2013 року по 30
вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому
числі стажу роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 11 років 6 місяців, мають право на
пенсійне забезпечення за вислугу років
незалежно від віку.

Відповідно до ч. 6 ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» до 21-річного стажу
роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років, зараховується час
роботи на прокурорських посадах,
перелічених у ст. 56 цього Закону, у т. ч.
у військовій прокуратурі, стажистами в
органах прокуратури, слідчими, суддями,
на посадах начальницького складу
органів внутрішніх справ, офіцерських
посадах Служби безпеки України,
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою, в науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися в прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах, частково
оплачувана відпустка жінкам по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років.

Статтею 1 Закону України «Про вищу
освіту» визначено, що вищий навчальний
заклад - це освітній, освітньо-науковий
заклад, який заснований і діє
відповідно до законодавства про
освіту, реалізує відповідно до наданої
ліцензії освітньо-професійні програми
вищої освіти за певними освітніми та
освітньо-кваліфікаційними рівнями,
забезпечує навчання, виховання та
професійну підготовку осіб відповідно
до їх покликання, інтересів, здібностей
та нормативних вимог у галузі вищої
освіти, а також здійснює наукову та
науково-технічну діяльність.

За змістом п. 1 ст. 9 Закону України «Про
вищу освіту» вищий навчальний заклад,
вище професійне училище, центр
професійно-технічної освіти мають
право видавати документ про вищу
освіту державного зразка тільки з
акредитованого напряму
(спеціальності).

Законом України «Про вищу освіту»
визначено, що акредитований напрям - це
напрям, за яким вищий навчальний заклад
певного типу отримав право провадити
освітню діяльність, пов'язану із
здобуттям вищої освіти та
кваліфікації, акредитована
спеціальність - спеціальність
відповідного
освітньо-кваліфікаційного рівня, за
якою вищий навчальний заклад певного
типу отримав право провадити освітню
діяльність, пов'язану із здобуттям
вищої освіти та кваліфікації.

Згідно ст. 43 Закону України «Про
освіту», ст. 25 Закону України «Про вищу
освіту» університет - багатопрофільний
вищий навчальний заклад четвертого
рівня акредитації, який провадить
освітню діяльність, пов'язану із
здобуттям певної вищої освіти та
кваліфікації широкого спектра
природних, гуманітарних, технічних,
економічних та інших напрямів науки,
техніки, культури і мистецтв, проводить
фундаментальні та прикладні наукові
дослідження, є провідним
науково-методичним центром, має
розвинуту інфраструктуру навчальних,
наукових і науково-виробничих
підрозділів, відповідний рівень
кадрового і матеріально-технічного
забезпечення, сприяє поширенню
наукових знань та здійснює
культурно-просвітницьку діяльність.

Аналізуючи зміст поняття «вища
юридична освіта», суд враховує, що
відповідно до Переліку спеціальностей,
за якими здійснюється підготовка
фахівців у вищих навчальних закладах
за освітньо-кваліфікаційними рівнями
спеціаліста і магістра, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№787 від 27.08.2010 року, така галузь знань,
як «право», включає в себе такі
освітньо-кваліфікаційні рівні
спеціаліста та магістра, як
«правознавство» та «правоохоронна
діяльність».

Слід також зазначити, що відповідно до
п. 4 ст. 7 Закону України «Про вищу
освіту» вищу освіту мають особи, які
завершили навчання у вищих навчальних
закладах, успішно пройшли державну
атестацію відповідно до стандартів
вищої освіти і отримали відповідний
документ про вищу освіту державного
зразка.

Згідно ст. 30 Закону України «Про вищу
освіту», факультет - це основний
організаційний і навчально-науковий
структурний підрозділ вищого
навчального закладу третьої та
четвертого рівнів акредитації, що
об'єднує відповідні кафедри і
лабораторії. За спеціалізацією і
напрямками навчання є юридичний,
економічний, історичний та інші
факультети.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
оскільки позивач закінчив юридичний
факультет, рішенням Державної
екзаменаційної комісії Одеського
державного університету імені
Мечникова йому присвоєно кваліфікацію
«юрист», то він є особою, яка закінчила
вищий навчальний заклад.

Крім того, Вищий Адміністративний Суд
України в своїх Узагальненнях судової
практики розгляду справ, пов'язаних з
перерахунком пенсій деяким категоріям
державних службовців та науковим
(науково-педагогічним) працівникам від
25.12.2006 року зазначив, що період роботи
на посаді стажиста помічника прокурора
та половина строку навчання у вищому
навчальному закладі, після навчання в
якому особа отримала вищу юридичну
освіту за спеціальністю правознавство
підлягає зарахуванню до стажу роботи,
що дає право на пенсію за вислугою
років згідно Закону України «Про
прокуратуру».

Таким чином, не зарахування
відповідачем періоду навчання ОСОБА_1 з
01.09.1991 року по 26.06.1996 року на юридичному
факультеті в Одеському державному
університеті імені Мечникова до стажу
роботи за вислугу років є
безпідставним, оскільки він є вищим
юридичним навчальним закладом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах, щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням всіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо; добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення;
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Стаття 64 Конституції України
передбачає, що конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсії
призначаються з дня звернення за
пенсією.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов до
наступного висновку, що в діях
Управління пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси
вбачається неправомірність, оскільки
відповідно до ч. 6 ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» до 21-річного стажу
роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років, зараховується половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах.

Таким чино, судом встановлено, що
позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою про
призначення пенсії за вислугу років 16
вересня 2014 року, то відповідно до
правил ст.83 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», в такому
випадку пенсія за вислугу років
призначається з дня звернення.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України,
встановлено, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтвердженні судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа), які, згідно
з п. 1 ч. 3 ст. 87 цього Кодексу, зокрема,
складаються з витрат, пов'язаних з
розглядом справи, до яких належать і
витрати на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 25, 30, 43 Закону
України «Про освіту», ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру», ст. 83 Закону
України « Про пенсійне забезпечення»,
ст.ст. 19, 46, 64 Конституції України , ст.ст.
2,10,11, 160-162, 167, 183-2, ч. 1 ст. 256 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Управління пенсійного фонду
України в Суворовському районі м. Одеси
№ 94 від 24 вересня 2014 року про відмову у
призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси, призначити ОСОБА_1 пенсію за
вислугу років згідно ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» з часу
звернення за її призначенням, а саме з 16
вересня 2014 року.

Стягнути з Державного казначейства
України на користь ОСОБА_1
відшкодування витрат зі сплати
судового збору у розмірі 73гривень 08
копійок.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Суворовський районний суд м. Одеси
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя: