Справа № 826/12934/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 грудня 2014 року № 826/12934/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Келеберди В.І.,
суддів Данилишин В.М. Качура І.А.
розглянувши у письмовому провадженні
справу

за позовом ОСОБА_1 до Державної
фіскальної служби України третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору: Жовтнева об'єднана державна
податкова інспекція м. Маріуполя ГУ
Міндоходів у Донецькій області
провизнання бездіяльності
протиправною О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
Державної фіскальної служби України,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору: Жовтнева об'єднана
державна податкова інспекція м.
Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправною
бездіяльність щодо прийняття рішення
за результатами розгляду скарги
позивача, зобов'язання вважати скаргу
задоволеною.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що рішенням Жовтневої
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Маріуполя ГУ Міндоходів у
Донецькій області від 15.05.2014 було
відмовлено у включення до Свідоцтва
платника єдиного податку нового виду
діяльності позивача - видача займов за
рахунок власного майна, внаслідок чого
позивачем подано скаргу до
Міністерства доходів та зборів
України. Проте, рішення за результатом
розгляду його скарги позивач досі не
отримав.

Позивач клопотав про вирішення справи
за його відсутності.

В судовому засіданні судом замінено
відповідача Міністерство доходів і
зборів України на процесуального
правонаступника Державну фіскальну
службу України.

Відповідач - Державна фіскальна служба
України - заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
викладених у письмових запереченнях,
які долучено до матеріалів справи.

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору - Жовтнева об'єднана
державна податкова інспекція м.
Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій
області - письмових пояснень по суті
позовних вимог суду не надала, явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечила, хоча була
належним чином повідомлена про час,
дату та місце судового вирішення
справи.

Відповідно до положень п.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення. Більше того, відповідно
до рішень Європейського суду з прав
людини, що набули статусу остаточного,
зокрема "Іззетов проти України", "Пискал
проти України", "Майстер проти України",
"Субот проти України", "Крюков проти
України", "Крат проти України", "Сокор
проти України", "Кобченко проти
України", "Шульга проти України", "Лагун
проти України", "Буряк проти України",
"ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик
проти України" суду потрібно
дотримуватись розумного строку для
судового провадження.

Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у різі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст.
128 КАС України ухвалено про вирішення
справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2014 позивач звернувся до Жовтневої
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Маріуполя ГУ Міндоходів у
Донецькій області з заявою про зміну
виду діяльності, а саме: видача займов
за рахунок власного майна.

Листом від 15.05.2014 №8373-05-81-17-03-13-3 Жовтнева
об'єднана державна податкова інспекція
м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій
області повідомила позивача що не
можуть бути платниками єдиного податку
суб'єкти господарювання, які
здійснюють діяльність у сфері
фінансового посередництва, крім
діяльності у сфері страхування, яка
здійснюється страховими агентами,
визначеними Законом України «Про
стархування», тобто відсутні правові
підстави для внесення змін до
свідоцтва платника єдиного податку, що
вказаних позивачем видів
господарської діяльності.

В подальшому, 27.06.2014 позивачем подано
скаргу до Міністерства доходів і
зборів України на рішення Жовтневої
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Маріуполя ГУ Міндоходів у
Донецькій області від 15.05.2014
№8373-05-81-17-03-13-3.

Одним із основних прав платників
податків, закріплених у ст. 17
Податкового кодексу України, є право
оскаржувати в порядку, встановленому
цим Кодексом, рішення, дії
(бездіяльність) контролюючих органів
(посадових осіб), а також надані
контролюючими органами роз'яснення (п.
17.1.7 ст. 17 Податкового кодексу України ).

Оскарженням рішень контролюючих
органів є оскарження платником податку
податкового повідомлення-рішення про
визначення сум грошового зобов'язання
платника податків або будь-якого
рішення контролюючого органу в порядку
і строки, які встановлені цим Кодексом
за процедурами адміністративного
оскарження, або в судовому порядку (п.
14.1.7 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового
кодексу України рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.

Згідно із п. 56.2. ст. 56 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків вважає, що контролюючий орган
неправильно визначив суму грошового
зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству
або виходить за межі повноважень
контролюючого органу, встановлених цим
Кодексом або іншими законами України,
він має право звернутися до
контролюючого органу вищого рівня із
скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до п. 56.3. ст. 56 Податкового
кодексу України скарга подається до
контролюючого органу вищого рівня у
письмовій формі (за потреби - з належним
чином засвідченими копіями документів,
розрахунками та доказами, які платник
податків вважає за потрібне надати з
урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44
цього Кодексу) протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
платником податків податкового
повідомлення-рішення або іншого
рішення контролюючого органу, що
оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових
інспекцій подаються до контролюючих
органів в Автономній Республіці Крим,
містах Києві та Севастополі, областях,
міжрегіональних територіальних
органів.

Скарги на рішення контролюючих органів
в Автономній Республіці Крим, містах
Києві та Севастополі, областях,
міжрегіональних територіальних
органів та митниць подаються до
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Судом встановлено, що в порушення норм
п. 56.3. ст. 56 Податкового кодексу України
позивачем подано скаргу на рішення
податкової інспекції подано не до
Головному управлінню Мін доходів у
Донецькій області, а до Міністерства
доходів і зборів України.

Згідно із п. 56.7. ст. 56 Податкового
кодексу України у разі порушення
платником податків вимог пунктів 56.3 і
56.6 подані ним скарги не розглядаються
та повертаються йому із зазначенням
причин повернення.

З матеріалів справи вбачається, що
листом від 17.07.2014 №4738/Б/999-17-02-02-14
відповідач повідомив позивача, що у
зв'язку з неодноразовим зверненням
позивача (листи від 04.04.2014 та від 25.06.2014,
який направлено з комітету Верховної
Ради України з питань податкової та
митної політики) позивачу було надано
відповіді з зазначеного питання.

Враховуючи, що скарга подана позивачем
з порушенням п. 56.3. ст. 56 Податкового
кодексу України, що є підставою для
повернення такої скарги без розгляду,
оскільки відповідачем листом від 17.07.2014
повідомлено позивача щодо порушеного
ним питання, отже суд не вбачає
бездіяльності відповідача щодо
прийняття рішення за результатами
розгляду скарги позивача від 27.06.2014, що
свідчить про необґрунтованість
позовних вимог.

Оскільки, як зазначено вище, відповідач
листом від 17.07.2014 повідомив позивача
щодо порушеного ним у скарзі від 27.06.2014
питання, отже твердження позивача, що
скарга задоволена є безпідставним.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, доведено суду
правомірність дій при вирішенні скарги
позивача.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва, за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий Суддя
В.І. Келеберда

Судді
В.М. Данилишин

І.А. Качур