Справа № 826/9768/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/9768/14
інстанції: Данилишин В.М.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

Головуючого судді
Аліменка В.О.,

суддів
Безименної Н.В., Карпушової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві на Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Форум-Менеджмент груп» до Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Форум-Менеджмент
груп» звернулися до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві, в якому просили
суд визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
27.06.2014 №.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
серпня 2014 року зазначений
адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить Постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити по
справі нове рішення, яким в задоволені
адміністративного позову відмовити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції було не правильно
застосовано норми матеріального права
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи,
посадовими особами Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві у період із 28
травня по 03 червня 2014 року проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин із товариством з
обмеженою відповідальністю «Найсвін»,
товариством з обмеженою
відповідальністю «Мета-Днепр» та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Віп Сервістрейд» за
період 01 січня по 28 лютого 2014 року.

За результатами перевірки складено акт
№ 628/26-54-22-03/35847749 від 16 червня 2014 року,
відповідно до висновків якого,
позивачем занижено ПДВ у загальному
розмірі 4473646,00 грн., утому числі за:
січень 2014 року - 2381707,00 грн., лютий 2014
року - 2091939,00 грн., чим порушено п. 185.1 ст.
185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188,
п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПК
України.

В акті перевірки також міститься
висновок відповідача про відсутність у
позивача права на включення суми
податку у розмірі 22368230,00 грн. до валових
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування у податковій
декларації з податку на прибуток за 2014
рік у зв'язку з порушенням позивачем п.
138.1 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України.

За результатами адміністративного
(досудового) оскарження, висновки акту
перевірки залишені без змін.

На підставі акту перевірки, 27 червня 2014
року відповідачем прийнято
оскаржуване рішення, яким позивачу
збільшено грошове зобов'язання з ПДВ у
розмірі 4473646,00 грн. за основним платежем
та у розмірі 2236823,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Вирішуючи даний спір, колегія суддів
звертає увагу на таке.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пп. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом. (п. 200.2 ст. 200
ПК України).

З акту перевірки вбачається, що
висновок відповідача про порушення
позивачем податкового законодавства
обґрунтований тим, що на підставі даних
системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів виявлено наявність
розбіжностей, які виникли внаслідок
невизнання контролюючим органом
податкових зобов'язань контрагентів
позивача - ТОВ «Найсвін», ТОВ «Віп
Сервістрейд» та ТОВ «Мета-Днепр».

Так, висновки контролюючого органу
щодо незаконності формування
податкового кредиту та нереальності
проведення фінансово-господарських
операцій позивача із ТОВ «Найсвін»
ґрунтуються на обставинах, зазначених
в акті від 02 квітня 2014 року №
942/26-59-22-03/38516676 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Найсвін» щодо підтвердження
господарських відносин із
постачальниками та покупцями за січень
2014 року.

Колегія суддів зауважує, що судова
практика вирішення податкових спорів
виходить із презумпції
добросовісності платників податків та
інших учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника податків, результатом
яких є отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, які містяться у податковій
та бухгалтерській звітності платника, -
достовірними.

Подання платником податків до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо контролюючий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, які
містяться у таких документах.

Доводи контролюючого органу про
отримання платником податків
необґрунтованої податкової вигоди
мають ґрунтуватися на сукупності
доказів, що безспірно підтверджують
існування обставин, які виключають
право платника податків, зокрема, на
формування податкового кредиту.

Неможливість проведення зустрічної
звірки контрагента платника податків
не є імперативною ознакою
протиправності діяльності такого
суб'єкта господарювання та не може
розцінюватись як беззаперечне
свідчення фіктивності усіх
господарських операцій, здійснюваних
таким суб'єктом.

При дотриманні контрагентом
законодавчо встановлених вимог щодо
формування відповідних документів
підстави для висновку про
недостовірність або суперечливість
відомостей, зазначених у таких
податкових накладних, відсутні, якщо не
встановлені обставини, які свідчать
про обізнаність покупця про зазначення
продавцем недостовірних відомостей.

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи доказів, 30 квітня 2013 року між
позивачем, як замовником, та ТОВ
«Найсвін», як виконавцем, укладено
договір № 47 комплексного
рекламно-маркетингового
обслуговування, за умовами якого
виконавець, тобто ТОВ «Найсвін»,
зобов'язався виконати роботи із
виготовлення зовнішньої реклами та
відповідних їй рекламних засобів
(тимчасових та стаціонарних
конструкцій), а також із розміщення
реклами, а замовник - прийняти та
оплатити виконані роботи.

25 грудня 2013 року між позивачем та ТОВ
«Найсвін» підписано додаток № 9 до
договору № 47, яким визначено перелік та
вартість робіт на січень 2014 року.

На виконання умов договору № 47 ТОВ
«Найсвін» виписано позивачу податкові
накладні від 31 січня 2014 року №№ 16-57 на
загальну суму 1799922,00 грн.

Факт надання ТОВ «Найсвін» позивачу
послуг підтверджується актами
здачі-приймання робіт від 31 січня 2014
року №№ 16-57, фотографіями та ескізами
рекламних повідомлень замовника, що
розміщувались ТОВ «Найсвін» на
рекламних носіях.

Оплату за надані послуги проведено
через установу банку шляхом
зарахування позивачем безготівкових
коштів на розрахунковий рахунок ТОВ
«Найсвін», що підтверджується наявними
у матеріалах справи копіями
банківських виписок з рахунку
позивача.

У ході розгляду справи судом з'ясовано,
що висновок відповідача про
відсутність підтвердження реального
здійснення господарських операцій за
участю позивача та ТОВ «Віп
Сервістрейд» ґрунтуються на
обставинах, зазначених у довідці від 28
квітня 2014 року № 546/04-62-22-3/38598738, а саме,
що за результатами звірки у ТОВ «Віп
Сервістрейд» частково наявні
документи щодо взаємовідносин із
позивачем, у податковому обліку
відображені господарські операції та
розрахунки із позивачем за лютий 2014
року.

Доводи щодо відсутності підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій за участю позивача та ТОВ «Віп
Сервістрейд» відсутні як у вказаній
довідці, так і в акті перевірки.

При цьому, у матеріалах справи
містяться документи, які підтверджують
реальність здійснених господарських
операцій за участю позивача та ТОВ «Віп
Сервістрейд».

Зокрема, 13 січня 2014 року між позивачем
та ТОВ «Віп Сервістрейд» укладено
договір № 27 комплексного технічного
обслуговування будівель, інженерних
систем та комунікацій, за умовами якого
замовник замовляє та оплачує, а
виконавець якісно та своєчасно надає
послуги (виконує роботи) із технічного
обслуговування інженерних систем та
комунікацій у майнових комплексах.

До договору № 27 підписано додаток від 31
січня 2014 року № 1, договір підряду від
13 січня 2014 року № 28 та додатки до нього
(договірна ціна - 9060925,00 грн. з ПДВ).

На виконання умов договору ТОВ «Віп
Сервістрейд» виписано позивачу
податкові накладні від 28 лютого 2014 року
№№ 305-349, №№ 66-80 на загальну суму 2091939,00
грн.

Факт виконання робіт ТОВ «Віп
Сервістрейд» на користь позивача
підтверджується актами
здачі-приймання робіт від 28 лютого 2014
року №№ 305-349, №№ 66-80, актом
приймання-передачі виконаних робіт,
договірною ціною, локальним кошторисом
2-1-1, довідкою про вартість виконаних
робіт на виконання ремонтних робіт,
підсумковою відомістю ресурсів та
відомістю витрачених ресурсів
замовника.

Оплату за надані послуги проведено
через установу банку шляхом
зарахування позивачем безготівкових
коштів на розрахунковий рахунок ТОВ
«Віп Сервістрейд», що підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
банківських виписок з рахунку
позивача.

Висновки відповідача щодо не
підтвердження реальності
господарських взаємовідносин позивача
із ТОВ «Мета-Днепр» ґрунтуються на
обставинах, зазначених в акті від 31
березня 2014 року № 465/04-62-22-3/38530549, а саме:
відсутність ТОВ «Мета-Днепр» за
податковою адресою; реєстрація за
адресою масової реєстрації; не надання
до звірки первинних документів;
ненадання бухгалтерських регістрів;
відсутність складських приміщень;
незначна кількість трудових ресурсів;
не підтвердження фактів отримання
товарів (робіт, послуг) по ланцюгу
постачання.

За переконанням представника позивача,
викладене не підтверджується
належними доказами та не може
прийматись до уваги при прийнятті
рішення щодо правомірності включення
до складу податкового кредиту позивача
сум, сплачених на рахунок ТОВ
«Мета-Днепр», оскільки податкове
законодавство України не містить норм,
які б ставили у залежність право
платника податків на формування
податкового кредиту від можливих
порушень податкової дисципліни з боку
його контрагентів або зобов'язували
платників податків контролювати
дотримання своїми контрагентами
податкового законодавства.

Можливі порушення контрагентами
платника податків податкової
дисципліни не є підставою для
позбавлення платника податків права на
податковий кредит за операціями з
такими контрагентами.

Під час здійснення господарської
операції із недобросовісним суб'єктом
господарювання платник податків може
бути необізнаним стосовно дійсного
стану правосуб'єктності свого
контрагента, але реально отримати
товари (роботи, послуги) від фізичних
осіб, які діють від імені такого
контрагента та мають наміри порушити
податкове законодавство.

У такому випадку дії платника податків
є добросовісними та такими, що не
порушують податкове законодавство.

У матеріалах справи наявні належним
чином складені первинні документи, які
підтверджують реальність
господарських операцій за участю
позивача та ТОВ «Мета-Днепр», а саме
копії договору від 25 грудня 2013 року № 59
комплексного технічного
обслуговування інженерних систем та
комунікацій будівель, додатку №1,
податкових накладних від 31 січня 2014
року №№ 15222-15269 та актів
здачі-приймання робіт від 31 січня 2014
року.

Поряд з цим, незважаючи на вище
викладені обставини, правомірність
формування позивачем податкового
кредиту за підставі первинних
документів, складених за наслідками
його фінансово-господарських
взаємовідносин із ТОВ «Найсвін», ТОВ
«Віп Сервістрейд» та ТОВ «Мета-Днепр»,
відповідачем не визнається.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
податкові накладні які містяться в
матеріалах справи повністю
відповідають вимогам, встановлених до
первинних документів, які
пред'являються п.2 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п.2 Положення
про документальне - забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. 201.6 ст. 206 Податкового
кодексу України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу, що на
момент складання податкових накладних
контрагенти позивача - ТОВ «Найсвін»,
ТОВ «Віп Сервістрейд» та ТОВ
«Мета-Днепр», були зареєстровані як
платники ПДВ у встановленому
законодавством порядку. Вище викладені
обставини відповідачем не спростовано.

На момент здійснення господарських
операцій та складання податкових
накладних свідоцтва про реєстрацію ТОВ
«Найсвін», ТОВ «Віп Сервістрейд» та ТОВ
«Мета-Днепр» платниками ПДВ були
чинними, а тому вказані суб'єкти
господарювання мали право видавати
податкові накладні на кожну поставку
товарів (робіт, послуг).

Отже, з наведеного вбачається, що судом
першої інстанції вірно встановлені
фактичні обставини справи, первинні
документи повністю відповідають
вимогам чинного законодавства, а
господарська діяльність позивача
характеризується наявністю ділової
мети та спрямована на досягнення
позитивного економічного ефекту, а
тому, колегія суддів дійшла висновку
про необґрунтованість висновків
податкового органу, що призвело до
безпідставного прийняття податкового
повідомлення-рішення.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 серпня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

О.В. Карпушова

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Карпушова О.В.