Справа № 825/2319/14
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/2319/14
1-й інстанції: Лобан Д.В.
Суддя-доповідач: Горбань Н.І.
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Горбань Н.І.,

суддів:
Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі:
Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Козелецької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
22.07.2014 року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Козелецької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до Чернігівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Козелецької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
15.05.2014 № .

Постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від
22.07.2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Козелецька ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області подала
апеляційну скаргу, в якій просить
апеляційну інстанцію скасувати
незаконне, на її думку, судове рішення
та постановити нове про відмову в
позові у повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Козелецькою ОДПІ ГУ Міндоходів у
Чернігівській області проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку ФОП ОСОБА_2 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2011 по 30.09.2013
дотримання законодавства щодо
укладання трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 по
30.09.2013, за результатами якої був
складений акт від 16.12.2013 №281/17/НОМЕР_1 (а.
с. 10-37).

На підставі зазначеного акту перевірки
Козелецькою ОДПІ було прийнято
податкове повідомлення-рішення від
10.01.2014 № , яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму
80737,50 грн, в т.ч. за основним платежем -
64670,00 грн та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 16167,50 грн. (а. с. 41).

ФОП ОСОБА_2 подав скаргу до ГУ
Міндоходів у Чернігівській області на
податкове повідомлення-рішення від
10.01.2014 № (а. с. 42-46).

За результатом розгляду скарги ГУ
Міндоходів у Чернігівській області
прийняло рішення від 18.03.2014 №
272/Д/25-01-10-05-12, яким скасовано податкове
повідомлення-рішення від 10.01.2014 №
та зобов'язано Козелецьку ОДПІ
прийняти нове податкове
повідомлення-рішення про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму
80737,50 грн, в т.ч. за основним платежем -
64670,00 грн та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 16167,50 грн, а скаргу
позивача залишено без задоволення (а. с.
47-50)

ФОП ОСОБА_2 подав повторну скаргу до
Міністерства доходів і зборів України
на податкове повідомлення-рішення від
10.01.2014 № (а. с. 51-60).

На час розгляду скарги Міністерством
доходів і зборів України відповідачем
вже було прийнято нове податкове
повідомлення-рішення від 15.05.2014 №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 80737,50
грн, в т.ч. за основним платежем - 64670,00
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 16167,50 грн. (а. с .66).

За результатом розгляду скарги
Міністерство доходів і зборів України
прийняло рішення від 22.05.2014 №
3306/Д/99-99-10-01-03-14, яким податкове
повідомлення-рішення від 15.05.2014 №
залишено без змін, а скаргу без
задоволення (а. с. 61-65).

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції виходив з того, що висновок
податкового органу про заниження
позивачем податку на додану вартість є
безпідставним, а тому і нарахування
штрафних (фінансових) санкцій, з огляду
на ст. 123 Податкового кодексу України,
також є протиправним.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком з огляду на наступне.

На підставі акту Козелецькою ОДПІ ГУ
Міндоходів у Чернігівській області
було визначено суму нарахування
грошового зобов'язання та складено
податкове повідомлення-рішення від
10.01.2014 № за формою «Р», яке не
відповідало вимогам, визначеним п. 58.1
Податкового кодексу України та п. 2.4
Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків від 28.11.12 № 1236,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 20 грудня 2012 року за № 2135/22447,
оскільки воно не містило підставу для
такого нарахування податкового
зобов'язання, інформацію, необхідну
платнику податків для виконання його
податкового обов'язку, а саме:

1) встановленого порушення з посиланням
на норму Кодексу та/або іншого закону,
порушення якого встановлено, та
відповідно до якого був зроблений
розрахунок грошових зобов'язань;

2) підстава не відповідала дійсності
(було посилання на акт перевірки 281 від
17.12.2013, коли за результатом перевірки
був складений та підписаний двома
сторонами акт №281/17/НОМЕР_1 від 16.12.2013);

3) було відсутнє найменування
одержувача платежу;

4) до податкового повідомлення-рішення
не було надано розрахунок податкового
зобов'язання та штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів), а також іншої
інформації, необхідної для визначення
грошового зобов'язання.

Рішення Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області від
18.03.2014 року є неправомірним, так як
прийнято в порушення приписів Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам податків
від 28.11.2012 № 1236, яке зареєстроване в
Міністерстві юстиції України 20 грудня
2012 року за № 2135/22447, а саме:

Відповідно Розділу V. Порядку № 1236:

5.1. Податкове повідомлення-рішення
вважається відкликаним, якщо:

5.1.1 орган державної податкової служби
скасовує раніше прийняте податкове
повідомлення-рішення про нарахування
суми грошового зобов'язання;

5.1.2 орган державної податкової служби
зменшує нараховану суму грошового
зобов'язання раніше прийнятого
податкового повідомлення-рішення;

5.2. у випадках, визначених підпунктом
5.1.1 пункту 5.1 цього розділу, податкове
повідомлення-рішення вважається
відкликаним з дня прийняття органом
державної податкової служби рішення
про скасування такого податкового
повідомлення-рішення.

5.3. у випадках, визначених підпунктами
5.1.2 пункту 5.1 цього розділу, податкове
повідомлення-рішення вважається
відкликаним з дня надходження до
платника податків податкового
повідомлення-рішення, яке містить
зменшену суму грошового зобов'язання.

5.5. якщо нарахована сума грошового
зобов'язання збільшується внаслідок її
адміністративного оскарження, раніше
надіслане (вручене) податкове
повідомлення-рішення не відкликається.
На суму збільшення грошового
зобов'язання направляється окреме
податкове повідомлення-рішення.

Також відповідно п. 9.2. Порядку
оформлення і подання скарг платниками
податків та їх розгляду органами
доходів і зборів від 25.12.2013 за № 848 при
розгляді скарги орган доходів і зборів
приймає одне з таких рішень: 1) повністю
задовольняє скаргу платника податків
та скасовує рішення органу доходів і
зборів, яке оскаржується; 2) частково
задовольняє скаргу платника податків
та у окремій частині скасовує рішення
органу доходів і зборів, яке
оскаржується; 3) залишає скаргу без
задоволення, а рішення органу доходів і
зборів, яке оскаржується, без змін. При
прийнятті цих рішень орган доходів і
зборів має право зменшити (збільшити)
суму грошового зобов'язання або
податкового боргу, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємне значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків.

Отже, згідно вищенаведеним приписам
скасоване органом державної
податкової служби податкове
повідомлення-рішення вважається
відкликаним і чинне законодавство не
передбачає його заміну.

Однак, в порушення вищезазначених норм
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 15.05.2014 №
без зміни суми грошового зобов'язання.

Зазначене податкове
повідомлення-рішення є неправомірним,
так як прийнято вдруге після
скасування податкового
повідомлення-рішення від 10.01.2014 №
, яким визначено грошове
зобов'язання в сумі 80837,50 грн, з яких
64670,00 грн - сума заниження податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54
Податкового кодексу України, 16167,50 грн -
сума застосованого штрафу за п.п. 123.1 ст.
123 Податкового кодексу України.

Крім того, посилання відповідача
на те, що у позивача відсутні фізичні,
технічні та технологічні можливості
для здійснення господарських операцій
спростовуються матеріалами справи.
Так, на підтвердження здійснення
господарської діяльності та на
спростування доводів відповідача суду
надано: податкові накладні (а. с. 158-214),
податкові декларації з податку на
додану вартість та уточнюючі податкові
декларації з податку на додану
вартість (а. с. 69-100), видаткові накладні
(а. с. 101-156), вантажно-митні декларації (а.
с. 215-226).

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку, що
позивачем було вчинено дії та
досягнуто конкретних результатів, які
визначають саме поняття господарської
операції - факти підприємницької та
іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язань та
фінансових ресурсів.

Крім того, будь-які документи мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Податкові накладні, видані ФОП ОСОБА_2,
містять всі реквізити передбачені п.
201.1 ст. 201 ПК України, а тому згідно п. 201.10
ст. 201 ПК України вони є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Таким чином, надання податковому
органу належним чином оформлених всіх
первинних документів, передбачених
законодавством, є підставою для
формування валових витрат та
податкового кредиту.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано будь-яких інших
доводів та не надано жодних доказів,
які б ставили під сумнів реальність
здійснення господарської діяльності,
невідповідність операцій дійсному
економічному змісту, або засвідчили б
наявність інших обставин, що
підтверджують недобросовісність
позивача, як платника податків, та
виключають право на формування валових
витрат та податкового кредиту.

Всі суми податку на додану вартість
сплачені і віднесені позивачем до
податкового кредиту, підтверджуються
податковими накладними, які
відповідають вимогам Податкового
кодексу України та відображають зміст
господарських операцій, в результаті
яких вони складені.

З огляду на викладене, висновок
податкового органу про заниження
позивачем податку на додану вартість є
безпідставним, а тому і нарахування
штрафних (фінансових) санкцій у
відповідності до ст. 123 Податкового
Кодексу України, також є протиправним.

Підсумовуючи наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Доводи апеляційної скарги та
представника апелянта в судовому
засіданні не спростовують висновків
суду першої інстанції, тому вони не
заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.158, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги
Козелецької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області - відмовити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 22.07.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Н.І.Горбань

Судді:
Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 05.12.2014
року.

.

Головуючий суддя
Горбань Н.І.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.