Справа № 808/6711/14
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року о/об 11 год. 08
хв.Справа № 808/6711/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Прасова О.О. при
секретарі Гудименко Я.А., розглянувши у
місті Запоріжжі у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства
«Український графіт»

про стягнення заборгованості з
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії за віком, призначеної
на пільгових умовах,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя (надалі - позивач або УПФУ в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя) звернулось з
адміністративним позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Український графіт» (надалі -
відповідач або ПАТ «Український
графіт») про стягнення з відповідача
75726 грн. 75 коп. заборгованості з
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії за віком, призначеної
відповідно до п.«б» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

У позові позивач зазначив, що
відповідач у порушення вимог Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» не
відшкодовує витрати на виплату і
доставку пільгових пенсій. У зв'язку з
цим, за підприємством утворилася
заборгованість у сумі 75726 грн. 75 коп. за
період червень-серпень 2014 року, яку
позивач просить стягнути у судовому
порядку.

Представником позивача подано до суду
клопотання про розгляд справи у
порядку письмового провадження; на
задоволенні позовних вимог наполягає.

Представником відповідача подані до
суду письмові заперечення на
адміністративний позов, в яких він не
погоджується з позовними вимогами з
наступних підстав.

По-перше: відповідач посилаючись на
приписи п.6.6 «Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», затвердженої 19.12.2003
постановою Правління Пенсійного фонду
України №21-1 (далі за текстом
заперечення - Інструкція №21-1); п.6
Прикінцевих положень Закону України
№1058-IV від 09.07.2003 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі за текстом - Закон
№1058-IV), який набрав чинності з 01.01.2004,
ст.9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» наполягає на тому, що до
прийняття відповідного закону до
пенсій, передбачених цим Законом,
установлюються надбавки та
здійснюється їх підвищення згідно із
Законом України «Про пенсійне
забезпечення», виплата яких
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України; додаткові
пенсії, доплати, надбавки та підвищення
призначені відповідно до
законодавства України, не включаються
до розміру фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій, що
підлягають відшкодуванню. Посилаючись
на Закон України №5515-VI від 06.12.2012 «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»,
Бюджет Пенсійного фонду України на 2013
рік, затверджений постановою Кабінету
Міністрів України №101 від 11.02.2013,
відповідач вважає, що будь-які доплати,
надбавки та підвищення повинні
виплачуватися пенсіонеру за рахунок
коштів Державного бюджету України. З
огляду на загальні засади пріоритету
законів над підзаконними нормативними
актами, при визначенні розміру
відшкодування витрат на оплату та
доставку пільгових пенсій відповідач
вважає, що позивачу необхідно було
керуватися пунктом 6 Прикінцевих
положень Закону №1058-IV, згідно із яким
не підлягає відшкодуванню
підприємствами й здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України виплата будь-яких надбавок,
підвищень та доплат до пенсій. Всупереч
зазначених положень законодавства для
визначення розміру відшкодування
позивач використовує в розрахунках
розмір пенсій з надбавками за
понаднормативний стаж. Таким чином,
вимоги щодо стягнення з відповідача
суми відшкодування витрат на виплату
та доставку пенсій призначених на
пільгових умовах відповідно до Списку
№1,2 в частині стягнення доплат, в тому
числі за понаднормативний стаж,
надбавок та підвищень, включених до
наданих позивачем розрахунків за
червень-серпень 2014 року, не мають, на
думку відповідача, жодних правових
підстав.

По-друге: відповідач посилаючись на ч.1
п.6.2 постанови Правління Пенсійного
фонду України від 19.12.2003 №21-1 «Про
затвердження Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», абз.3 пп.1 п.2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» вважає, що при
визначенні проценту пільгового стажу,
що підлягає сплаті відповідачем,
позивач має брати до уваги весь
відпрацьований працівником стаж, який
дає право на призначення пільгової
пенсії за Списком №1 чи Списком №2.
Таким чином, по пенсіонерам ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 позивач
розрахував процент пільгового стажу,
що підлягає сплаті відповідачем, а
відтак, й суму відшкодування фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій не пропорційно стажу
роботи на всіх підприємствах, де
працювали ці особи повний робочий день
на роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
Списком №1.

По-третє: відповідач посилаючись на
приписи постанови Ради Міністрів СРСР
від 22.08.1956, ч.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.2 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування», вважає, що зазначені
нормативні акти містять пряму норму,
яка передбачає покриття
підприємствами фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій особам, які
були зайняті повний робочий день на
роботах за Списком №1, затвердженим
Кабінетом Міністрів України і не
містять норми, якою б передбачалось
покриття підприємствами фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій за
Списками №1, затвердженими Положенням
про порядок призначення та виплату
державних пенсій, затвердженим
постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956. Однак, позивач по пенсіонерам
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 при
розрахунку суми відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій необґрунтовано
відніс витрати на виплату та доставку
пенсій особам, які до 01.01.1992 працювали
на роботах зі шкідливими і важкими
умовами праці на ПАТ «Український
графіт». На думку відповідача, позивач
помилково ототожнює норми, які
регулюють призначення особам
пільгових пенсій, а саме: ст.100 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», які стосуються саме
порядку призначення пільгових пенсій,
а не порядку відшкодування
підприємствами фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій та
норми, якими регулюються відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, а саме ч.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Вчетверте: як докази позивачем надані
до матеріалів справи копії протоколів
про призначення пенсій. Однак суми
пенсій, зазначені в цих протоколах є
значно меншими від сум, зазначених в
розрахунках позивача. Позивачем не
надано документів, які б
підтверджували правомірність
нарахування зазначених в розрахунках
сум, з яких би вбачалося з чого
складається сума пенсії, які надбавки
та доплати входять до її складу, коли та
на якій підставі збільшувались суми
пенсій (здійснювався перерахунок).
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Окрім того, оскільки йдеться
мова про відшкодування фактичних
витрат позивача на виплату та доставку
пільгових пенсій, вимозі про
відшкодування коштів має передувати
сам факт здійснення таких витрат.
Позивач має довести, що ним такі
витрати були фактично понесені, тобто,
надати докази на підтвердження факту
отримання коштів пенсіонерами. Такими
доказами мають бути відповідні
розрахункові документи, з яких би прямо
вбачалося перерахування коштів на
відкритий пенсіонеру картковий
рахунок, або видача коштів готівкою
через підприємства зв'язку. Надалі
позивачем довідки не можуть вважатися
належними доказами понесення
позивачем фактичних витрат. Оскільки
вони складені самим позивачем,
свідчать лише про нараховані до
виплати пенсіонерам суми пенсій й не
містять підпису особи про отримання
цих сум. Таким чином, позивачем, в
порушення ст.ст.69, 71 КАС України не
надано жодного належного доказу, яким
би підтверджувався факт понесення
позивачем витрат з виплати та доставки
пенсій в заявленій у позові сумі,
правомірність нарахування зазначених
в розрахунках сум пенсій,
відпрацьований працівниками стаж
роботи. Розмір сум відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій згідно
наданих розрахунків на загальну суму
75726 грн. 75 коп. визначено позивачем з
порушенням чинного законодавства. ПАТ
«Український графіт» в жодному разі не
відмовляється від сплати сум
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
однак сума наданих позивачем
розрахунків значно перевищує суму, яку
повинно відшкодувати ПАТ «Український
графіт» відповідно до законодавства.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув. Причини
неприбуття суду не повідомив. Судом не
визнано обов'язкову участь
відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Розглянувши наявні матеріали та
фактичні обставини справи, дослідивши
і оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд з'ясував наступне.

ПАТ «Український графіт» є юридичною
особою зареєстрованою за адресою: 69600,
м.Запоріжжя, вул.Північне шосе, буд.20.
Відповідач має ідентифікаційний код
00196204.

Судом з'ясовано, що колишнім
працівникам ПАТ «Український графіт»:
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_10,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_2,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_4 призначена
пенсія за віком на пільгових умовах
відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, не є обґрунтованим посилання ПАТ
«Український графіт» у запереченнях на
нормативні документи, які
регламентують відшкодування
заборгованості з фактичних витрат на
виплату та доставку пенсії за віком,
призначеної відповідно до п.«а» ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки предметом
розгляду справи є пенсії, призначені не
за Списком №1, а за Списком №2.

Пенсія призначена на підставі Довідок,
які встановлюють характер праці та
право на призначення пільгових пенсій,
виданих ПАТ «Український графіт», та на
підставі Протоколів про призначення
пенсій, наявних в матеріалах справи.

Судом з'ясовано, що пенсіонер ОСОБА_8
працював на підприємстві відповідача
та виконував роботу, яка згідно
законодавства дає йому право на пенсію
на пільгових умовах. Стаж роботи на ПАТ
«Український графіт» становить 12
років, 06 місяців. Відповідно частка
плати даного підприємства становить
100%. Отже, відповідач повинен
відшкодувати до Пенсійного фонду
України 4620 грн. 03 коп.

ОСОБА_9 працював на підприємстві
відповідача та виконував роботу, яка
згідно законодавства дає йому право на
пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи
на ПАТ «Український графіт» становить
07 років, 06 місяців. Відповідно частка
плати даного підприємства становить
100%. Отже, відповідач повинен
відшкодувати до Пенсійного фонду
України 5793 грн. 55 коп.

ОСОБА_1 працював на підприємстві
відповідача та виконував роботу, яка
згідно законодавства дає йому право на
пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи
на ПАТ «Український графіт» становить
06 років 3,60 місяців. Відповідно частка
плати даного підприємства становить 63%.
Отже, відповідач повинен відшкодувати
до Пенсійного фонду України 6408 грн. 74
коп.

ОСОБА_7 працювала на підприємстві
відповідача та виконувала роботу, яка
згідно законодавства дає їй право на
пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи
на ПАТ «Український графіт» становить
10 років. Відповідно частка плати даного
підприємства становить 100%. Отже,
відповідач повинен відшкодувати до
Пенсійного фонду України 4629 грн. 39 коп.

ОСОБА_10 працювала на підприємстві
відповідача та виконувала роботу, яка
згідно законодавства дає їй право на
пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи
на ПАТ «Український графіт» становить
08 років. Відповідно частка плати даного
підприємства становить 100%. Отже,
відповідач повинен відшкодувати до
Пенсійного фонду України 3144 грн. 48 коп.

ОСОБА_6 працював на підприємстві
відповідача та виконував роботу, яка
згідно законодавства дає йому право на
пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи
на ПАТ «Український графіт» становить
10 років. Відповідно частка плати даного
підприємства становить 100%. Отже,
відповідач повинен відшкодувати до
Пенсійного фонду України 3764 грн. 22 коп.

ОСОБА_5 працював на підприємстві
відповідача та виконував роботу, яка
згідно законодавства дає йому право на
пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи
на ПАТ «Український графіт» становить
07 років 6,00 місяців. Відповідно частка
плати даного підприємства становить
100%. Отже, відповідач повинен
відшкодувати до Пенсійного фонду
України 6930 грн. 51 коп.

ОСОБА_11 працювала на підприємстві
відповідача та виконувала роботу, яка
згідно законодавства дає їй право на
пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи
на ПАТ «Український графіт» становить
10 років. Відповідно частка плати даного
підприємства становить 100%. Отже,
відповідач повинен відшкодувати до
Пенсійного фонду України 5589 грн. 06 коп.

ОСОБА_12 працював на підприємстві
відповідача та виконував роботу, яка
згідно законодавства дає йому право на
пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи
на ПАТ «Український графіт» становить
05 років. Відповідно частка плати даного
підприємства становить 100%. Отже,
відповідач повинен відшкодувати до
Пенсійного фонду України 7689 грн. 72 коп.

ОСОБА_2 працював на підприємстві
відповідача та виконував роботу, яка
згідно законодавства дає йому право на
пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи
на ПАТ «Український графіт» становить
06 років, 0,73 місяців. Відповідно частка
плати даного підприємства становить
80,82%. Отже, відповідач повинен
відшкодувати до Пенсійного фонду
України 3842 грн. 76 коп.

ОСОБА_13 працював на підприємстві
відповідача та виконував роботу, яка
згідно законодавства дає йому право на
пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи
на ПАТ «Український графіт» становить
03 роки, 0,90 місяців. Відповідно частка
плати даного підприємства становить
30,75%. Отже, відповідач повинен
відшкодувати до Пенсійного фонду
України 3657 грн. 30 коп.

ОСОБА_14 працював на підприємстві
відповідача та виконував роботу, яка
згідно законодавства дає йому право на
пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи
на ПАТ «Український графіт» становить
12 років, 6 місяців. Відповідно частка
плати даного підприємства становить
100%. Отже, відповідач повинен
відшкодувати до Пенсійного фонду
України 15818 грн. 25 коп.

ОСОБА_4 працювала на підприємстві
відповідача та виконувала роботу, яка
згідно законодавства дає їй право на
пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи
на ПАТ «Український графіт» становить
05 років 10,07 місяця. Відповідно частка
плати даного підприємства становить
72,99%. Отже, відповідач повинен
відшкодувати до Пенсійного фонду
України 3838 грн. 74 коп.

Контррозрахунку сум відшкодувань, які
на думку ПАТ «Український графіт» є
правомірними, представник відповідача
до суду - не надав.

Згідно з п.«б» ч.1 ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від міста останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

У ч.4 ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» зазначено, що порядок
пенсійного забезпечення осіб, які
працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
законодавством, що діяло раніше,
визначається статтею 100 даного Закону.

Згідно з ст.100 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» особам, які
працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:
а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством; б) особам, які не
мають повного стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці,
вік, необхідний для призначення пенсії
відповідно до статті 12, знижується
пропорційно наявному стажу в порядку,
передбаченому статтями 13-14 цього
Закону, виходячи з вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

Згідно матеріалам справи, пенсії
призначені вище вказаним пенсіонерам
після введення у дію Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди вищезазначеним
особам пенсії призначаються за нормами
цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
«Про пенсійне забезпечення» (п.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»).

У цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (п.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»).

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом, а саме відповідно
до норм Законів України «Про пенсійне
забезпечення», «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» (п.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»).

Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є, зокрема, суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи.

За правилами абз.4 п.1 ст.2 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 даного
Закону.

Відповідно до абз.3 п.1 ст.4 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» ставка
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування становить 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Виходячи з наведених норм, відповідач,
як юридична особа, є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що
страховими внесками є кошти
відрахувань на соціальне страхування,
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування та страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені (які підлягають
сплаті) згідно із законодавством, що
діяло раніше; надходження від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Аналогічно визначається поняття
страхових внесків «Інструкцією про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»,
затвердженої Постановою правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
№21-1, зареєстрованій в Міністерстві
юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (далі -
«Інструкція про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України).

Отже, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди осіб, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, суми відшкодування
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах таким
особам, сплачуються як збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування і відносяться до страхових
внесків за визначенням, наведеним у
Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та «Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України».

Порядок відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
визначений розділом 6 «Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України».

Підпунктом 2.1.1 п.2.1 «Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України» встановлено,
що платниками страхових внесків є
підприємства, установи й організації,
створені відповідно до законодавства
України, незалежно від форм власності,
виду діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами), фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи
юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування -
фіксований податок, єдиний податок та
фіксований сільськогосподарський
податок), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру.

Згідно з п.6.1 «Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України» відшкодуванню підлягають
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до п.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в таких
розмірах: для платників, зазначених у
підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції
(крім тих, які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), -
також 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень цього Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за Списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.6.2 «Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України» витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
особам, які мають стаж, що дає право на
призначення цих пенсій на декількох
підприємствах, покриваються цими
підприємствами пропорційно стажу
роботи з урахуванням вимог абзацу
третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». При цьому стаж
роботи на останньому підприємстві
враховується у повному розмірі, а з
попередніх місць роботи осіб він
додається до стажу, необхідного для
призначення пенсій на пільгових
умовах. При визначенні частки сплати
окремого підприємства стаж
ураховується в місяцях (шляхом
переведення років у місяці). Якщо
пенсія на пільгових умовах призначена
із взаємним зарахуванням періодів
роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», які дали право на цю
пільгову пенсію, то відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку цих пенсій здійснюється тими
підприємствами, на яких цей стаж було
вироблено у розмірах, передбачених
частиною 2 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

На думку суду, відповідач прийшов до
хибного висновку щодо застосування п.6.2
«Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України» через не врахування в цілому
приписів норми п.6.2 «Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України».

Таким чином, з матеріалів справи суд не
вбачає порушень п.6.2 «Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України» при
розрахунку відповідачу витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
фізичним особам відповідно до п.«б»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Пунктом 6.3 «Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України» передбачено, що у разі
ліквідації або зміни власника
підприємства, суми зазначених витрат
Пенсійному фонду вносять
правонаступники.

Отже, позивачем обґрунтовано
пред'явлено позов до ПАТ «Український
графіт».

Відповідно до п.6.4 «Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України» розмір сум
до відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону (згідно з додатками 6 та
7), які надсилаються підприємствам до
20-го січня поточного року та протягом 10
днів з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

У ст.62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» зазначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідачем не доведено з посиланням
на норми права необхідність надання
позивачем до суду трудових книжок
вказаних вище пенсіонерів та
неправильність інформації про
трудовий стаж цих пенсіонерів,
викладеної в інших документах, що
долучені до цієї адміністративної
справи.

Згідно з п.6.6 «Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України» додаткові пенсії, додаткові
витрати на виплату підвищеного розміру
пенсії відповідно до статті 8 Закону
України «Про підвищення престижності
шахтарської праці», доплати, надбавки
та підвищення, призначені відповідно
до законодавства України, які
виплачуються за рахунок інших джерел,
ніж кошти Пенсійного фонду України не
включаються до розміру фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, що підлягають
відшкодуванню.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за кожний повний
рік страхового стажу понад 35 років
чоловікам і 30 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більш
як на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини.

Статтею 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» врегульовані питання
індексації та перерахунку пенсій у
зв'язку із збільшенням середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України,
прожиткового мінімуму та страхового
стажу.

Згідно з ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійні виплати - це
грошові виплати в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, що
здійснюються у вигляді пенсії,
довічної пенсії або одноразової
виплати; пенсія - це щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, підвищення пенсій, на які
посилається у запереченнях відповідач,
входять до загального розміру пенсії,
яку фактично отримує пенсіонер, та
фінансуються за рахунок коштів
Пенсійного фонду України.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
році до видатків Державного бюджету
України на 2013 рік віднесено дотації на
виплату пенсій, надбавок та підвищень
до пенсій, призначених за різними
пенсійними програмами, а також
покриття дефіциту коштів Пенсійного
фонду України.

Предметом спору є правовідносини, які
виникли у червні-серпні 2014 року, а тому
відповідач не обґрунтовано
посилається на норми Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік».

Відповідно до ч.1 ст.72 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» джерелами
формування коштів Пенсійного фонду є: 1)
надходження від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, у
розмірах, визначених законом, крім
частини страхових внесків, що
спрямовується до накопичувальної
системи пенсійного страхування; 2)
інвестиційний дохід, який отримується
від інвестування резерву коштів для
покриття дефіциту бюджету Пенсійного
фонду в майбутніх періодах; 3) кошти
державного бюджету та цільових фондів,
що перераховуються до Пенсійного фонду
у випадках, передбачених цим Законом;
3-1) кошти, сплачені виконавчій дирекції
Пенсійного фонду за надання послуг з
адміністрування Накопичувального
фонду та послуг недержавним пенсійним
фондам - суб'єктам другого рівня
системи пенсійного забезпечення; 4)
суми від фінансових санкцій та пені
(крім сум пені, сплачених роботодавцем
за несвоєчасне перерахування з його
вини сум страхових внесків
застрахованої особи до
накопичувальної системи пенсійного
страхування), застосованих відповідно
до цього Закону та інших законів до
юридичних та фізичних осіб за
порушення встановленого порядку
нарахування, обчислення і сплати
страхових внесків та використання
коштів Пенсійного фонду, а також суми
адміністративних стягнень, накладених
відповідно до закону на посадових осіб
та громадян за ці порушення; 5)
благодійні внески юридичних та
фізичних осіб; 6) добровільні внески; 7)
інші надходження відповідно до
законодавства.

Згідно з ч.2 ст.72 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» кошти Пенсійного фонду не
включаються до складу Державного
бюджету України.

Як зазначено у ст.73 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», кошти Пенсійного фонду
використовуються на: 1) виплату пенсій,
передбачених цим Законом; 2) надання
соціальних послуг, передбачених цим
Законом; 3) фінансування
адміністративних витрат, пов'язаних з
виконанням функцій, покладених на
органи Пенсійного фонду; 4) оплату
послуг з виплати та доставки пенсій; 5)
формування резерву коштів Пенсійного
фонду. Забороняється використання
коштів Пенсійного фонду на цілі, не
передбачені цим Законом.

З урахуванням зазначеного, кошти
Державного бюджету України спрямовані
Пенсійному фонду України як дотацію на
виплату пенсій, надбавок та підвищень
до пенсій, призначених за різними
пенсійними програмами, стають коштами
Пенсійного фонду України.

З урахуванням матеріалів справи,
доплати, надбавки та підвищення пенсій,
що виплачуються вказаним вище
пенсіонерам, врегульовані ст.42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачуються за рахунок коштів саме
Пенсійного фонду України. Звідси, дані
доплати, надбавки та підвищення пенсій
повинні включатися до розміру
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, що
підлягають відшкодуванню.

Відповідачем не доведено у суді, що
кошти, які виплачуються вказаним вище
пенсіонерам в рахунок доплат, надбавок
та підвищення пенсій, не є коштами
Пенсійного фонду України.

Пунктом 6.8 «Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України» передбачено, що підприємства
щомісяця до 25-го числа вносять до
Пенсійного фонду зазначену в
повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Пунктом 6.9 «Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України» передбачено, що в разі
призначення пенсій на пільгових умовах
особам, які мають необхідний стаж
роботи не за місцем призначення цієї
пенсії, орган Пенсійного фонду за
місцем призначення пенсії надсилає
повідомлення згідно з додатками,
зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції
для зазначених підприємств, у двох
примірниках через орган Пенсійного
фонду за місцезнаходженням цього
підприємства. Відшкодування сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у таких випадках
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Розмір суми до відшкодування фактичних
витрат на виплату і доставку пенсії,
призначеної за віком на пільгових
умовах пенсіонерам: ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_5,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_2, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_4 за червень-серпень 2014
року підтверджується Розрахунками
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до п.«б»-«з»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», які надсилалися
відповідачу.

Суд вважає необґрунтованим довід
відповідача щодо безпідставності
стягнення з нього сум відшкодування
витрат позивача на виплату та доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах відповідно до Списку №2, в
частині доплат, надбавок та підвищень,
включених до розрахунків за період
червень-серпень 2014 року.

Відповідач, заперечуючи проти позову
не надав до суду будь-яких платіжних
документів (платіжних доручень,
виписок з банку), які б свідчили про
повне/часткове відшкодування витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій:
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_10,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_2,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_4, у сумі, яка на
його думку є законною і обґрунтованою.

Також, відповідачем не надано до суду
доказів не отримання вказаними
пенсіонерами пенсій у розмірах
зазначених в документах, що є у даній
адміністративній справі.

Позивачем надано до суду розрахунок
заборгованості відповідача,
відповідно до якого за відповідачем
рахується заборгованість у сумі 75726
грн. 75 коп., яка на час судового розгляду
справи не погашена.

Згідно з ч.15 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» строк давності щодо
стягнення недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що відповідач, як платник
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування та юридична особа,
працівники якої вийшли на пільгову
пенсію, зобов'язаний відшкодовувати
Пенсійному фонду України фактичні
витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій у повному розмірі.
Тому, заборгованість у сумі 75726 грн. 75
коп., яка обліковується за відповідачем
перед органом Пенсійного фонду
України, підлягає стягненню.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.11, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Український графіт» (69600,
м.Запоріжжя, вул.Північне шосе, буд.20,
ідентифікаційний код 00196204) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя (р/р1080, МФО 313957,
ідентифікаційний код 20508396, Банк:
Запорізьке обласне управління ВАТ
«Державний ощадний банк України») 75726
грн. 75 коп. заборгованості з фактичних
витрат на виплату та доставку пенсії за
віком, призначеної відповідно до п.«б»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1,
ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_4
за період червень-серпень 2014 року.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили у строк та
порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС
України.

Постанова суду першої інстанції
оскаржується у строк та порядок
встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі
17.11.2014.

Суддя
О.О. Прасов