Справа № 308/3461/14
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
Справа №
9252/14/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання -
Коцур В.К.,

за участю:

представника позивача -
Брушнівського С.М..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 26 березня
2014 року у справі за позовом 94
прикордонного загону Західного
регіонального управління ДПС України
до ОСОБА_2 про примусове видворення, -

ВСТАНОВИЛА:

94 прикордонний загін Західного
регіонального управління ДПС України
звернувся з позовом до ОСОБА_2 про
примусове видворення.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що вищевказаний
громадянин 16.03.2014 року затриманий
прикордонним нарядом «Група
реагування» від відділу прикордонної
служби «Ужгород» за спробу незаконного
перетину державного кордону з України
в Словаччину. На момент затримання,
документів які посвідчують особу
відповідач не мав, відтак 17.03.2014 року
начальником 94 прикордонного загону
було прийнято рішення про необхідність
ОСОБА_2 залишення території України в
термін до 19.03.2014 року. Однак,
відповідач територію України не
покинув через відсутність документів,
що дають право на перетин Державного
кордону України та наявності достатніх
коштів, у зв'язку з чим 94 прикордонний
загін змушений був звернутись до суду з
позовом про примусове видворення гр.
Афганістану ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
межі території України.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 26 березня 2014 року, - позов
задоволено.

Примусово видворено гр. Афганістану
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи,
зокрема протоколом про
адміністративне затримання (а.с. 4), що
ОСОБА_2 16 березня 2013 року був затриманий
прикордонним нарядом «Група
Реагування» відділу прикордонної
служби «Ужгород» за спробу незаконного
перетину державного кордону України з
Словаччину поза межами пункту
пропуску. На момент затримання,
документів які посвідчують особу,
позивач не мав.

Начальником 94 прикордонного загону
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
17.03.2014 року було прийнято рішення про
примусове повернення за межі України
ОСОБА_2 та роз'яснено, що він
зобов'язаний негайно покинути
територію України.

Водночас, через відсутність
документів, що дають право на перетин
кордону та через відсутність грошових
коштів, ОСОБА_2 територію України у
встановлений термін не покинув. Відтак,
позивач звернувся до суду з вимогою
його примусового видворення.

Згідно з вимогами п. 1 статті 30 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства», центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органи охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетину державного
кордону України), або органи Служби
безпеки України на підставі винесеної
за їх позовом постанови
адміністративного суду можуть
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства.

Отже, звернення до суду з позовом про
видворення особи, за відсутності в неї
можливості виконати рішення
центрального органу виконавчої влади,
є обов'язком позивача.

Іноземець або особа без громадянства
можуть бути примусово повернуті в
країну походження або третю країну,
якщо їх дії порушують законодавство
про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства, або суперечать
інтересам забезпечення національної
безпеки України чи охорони
громадського порядку, якщо це
необхідно для охорони здоров'я, захисту
прав і законних інтересів громадян
України за рішенням центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу Служби безпеки
України або органу охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України), з подальшим
повідомленням протягом 24 годин
прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення (частина 1 статті 26 Закону
України ,,Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства").

Тобто, примусовому видворенню іноземця
чи особи без громадянства передують
дві обставини: 1) прийняття рішення
відповідним компетентним органом про
примусове видворення; 2) ухилення від
виїзду після прийняття рішення про
повернення або наявність
обґрунтованих підстав вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення.

При цьому, обов'язковим є попереднє
прийняття вказаними органами рішення
про примусове повернення.

З матеріалів справи вбачається, що 17
березня 2014 року начальником відділу по
роботі з іноземцями та
адміністративного провадження штабу 94
прикордонного загону було прийнято
рішення про примусове повернення
ОСОБА_2 за межі України до 19 березня 2013
року, а також встановлено, що особа
ухилялась від добровільного виконання
такого рішення органу центральної
влади. Відтак, підстави для видворення
відповідача за межі території України
були очевидними.

Оскільки, позивачем подано позов на
виконання обов'язку передбаченого
Законом України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства», а
судом встановлено, що фактично були
наявні усі підстави для видворення
апелянта та відсутні обставини, які б
перешкоджали такому видворенню, а тому
колегія суддів прийшла до переконання
про необхідність примусового
видворення ОСОБА_2, громадянина
Афганістану.

Таким чином, перевіривши дійсні
обставини справи та додатково
проаналізувавши зібрані документальні
докази по матеріалах справи, колегія
суддів прийшла до неспростовного
переконання про те, що суд першої
інстанції у відповідності до вимог
ст.200 КАС України, правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст. 198,
ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 26 березня 2014 року у справі
№ 308/3461/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
C.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст ухвали виготовлено 08.12.2014
року