Справа № 810/2998/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2998/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

03 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 26 травня 2014
року позов задоволено, визнано
протиправною та скасовано вимогу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про сплату боргу (недоїмки) від
21.11.2013 № Ф-1145.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 зареєстрований як фізична
особа-підприємець 09.10.2000, перебуває на
спрощеній системі оподаткування та є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Позивачу у 2010 році призначено пенсію за
віком відповідно до положень статті 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із зниженням пенсійного
віку на 5 років відповідно до вимог
статті 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» як особі, що постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю і
відноситься до категорії 4.

Відповідачем 21.11.2013 прийнято вимогу про
сплату боргу (недоїмки) №Ф-1145,
відповідно до якої визначено суму
боргу зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 8944,30 грн.

Позивач, вважаючи дану вимогу
неправомірною, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
колегія суддів.

Згідно Закону України від 07.07.2011 № 3609-VІ
«Про внесення змін до Податкового
кодексу України те деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України»
доповнено статтею 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» частиною
четвертою такого змісту: фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком, відповідно до
ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Крім того, згідно вищезазначеної
статті такі особи можуть бути
платниками єдиного внеску виключно за
умови їх добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачені такі види
пенсійних виплат, як пенсія за віком,
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства) та пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Таким чином, положення частини 4 статті
4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
поширюється на осіб, яким призначено
пенсію за віком згідно Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих
положень Закону "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", до приведення
законодавства у відповідність із цим
законом, закони та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому закону.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (із змінами, внесеними
Законом № 3609 від 07.07.2011 та набули
чинності 06.08.2011), тимчасово, до
прийняття відповідного закону: матері
інвалідів з дитинства, які виховали їх
до шестирічного віку, мають право на
призначення дострокової пенсії за
віком, але не раніше ніж за 5 років до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього закону,
за наявності не менше 15 років
страхового стажу. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років.

З наведеного вбачається, що особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
статті 4, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Отже, для вищезазначених платників,
починаючи з серпня 2011 року, обов'язок
щодо сплати єдиного внеску є
добровільним, а тому оскаржувана
вимога про сплату боргу (недоїмки) від
21.11.2013 № Ф-1145 винесена неправомірно.

Враховуючи наведене, висновок суду
першої інстанції про задоволення
позовних вимог є обґрунтованим.

В свою чергу, доводи апелянта
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства, а отже,
не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.