Справа № 333/8235/14-а
Суддя: Холод Р. С.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/8235/14-а
Провадження № 2-а/333/196/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.11.2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Холод Р.С.,
при секретарі Шевченко І.П., за участю
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Циганок А.В., розглянувши
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 22.10.2014 року звернулась
до суду із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя,
зазначивши, що у неї є донька - ОСОБА_3,
1990 року народження, яка відповідно до
медичного висновку № 64 від 10.09.1999 року є
інвалідом дитинства. ІНФОРМАЦІЯ_3 року
їй виповнилося 50 років і вона має
загальний трудовий стаж повних 24 роки.
Враховуючи, що відповідно до
пенсійного законодавства (ст. 17 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення») передбачено
право на призначення дострокової
пенсії за віком, у випадку виховання
інваліда з дитинства, певного стажу
роботи та досягнення 50-ти річного віку,
вона 08.09.2014 року звернулася до
відповідача із заявою про призначення
дострокової пенсії за віком, як матері
інваліда з дитинства.

Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя за її
зверненням надало витяг з протоколу
засідання комісії з суперечливих
питань № 40 від 17.09.2014 року, згідно якого
у призначенні їй дострокової пенсії за
віком як матері інваліда з дитинства,
відмовлено. Позивач вважає дії
відповідача протиправними та просить
суд скасувати зазначене рішення
комісії з суперечливих питань та
зобов'язати відповідача призначити їй
дострокову пенсію за віком як матері
інваліда з дитинства з 08.09.2014 року.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, просила їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені у позові. Крім
того, ОСОБА_1 пояснила, що дійсно у
медичній картці її доньки ОСОБА_3
вперше запис про встановлення
діагнозу: «Уроджений диспластичний
прогресуючий сколіоз грудного та
поперекового відділів хребта ІІ-ІІІ
ступеню» датується 02.04.1998 року, коли
доньці було повних 7 років. Разом із тим,
вона до цього постійно з донькою
відвідувала лікарів, але записи про
огляди лікарями ОСОБА_3 відсутні.
Враховуючи викладене, позивач вважає,
що вона свою доньку виховувала як
інваліда до 6 шести років також.

Представник відповідача - за
дорученням № 123/12 від 09.01.2014 року
Циганок А.В. у судовому засіданні позов
не визнала, надала суду письмові
заперечення, посилаючись на те, що
дійсно ОСОБА_1 зверталася до них із
заявою про призначення дострокової
пенсій, але позивачу було відмовлено
через те, що факт встановлення
інвалідності дитині позивача лише у
8-річному віці, не дає підстав для
призначення пенсії як матері
дитини-інваліду.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши згідно ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства України
безпосередньо, всебічно, повно та
об'єктивно досліджені у судовому
засіданні докази, суд вважає, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1
має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
згідно медичного висновку на
дитину-підлітка з дитинства віком до 16
років № 64 від 10.09.1999 року визнана хворою
з діагнозом: «Уроджений диспластичний
прогресуючий сколіоз ІІІ ступеню з
порушенням опору та руху».

Відповідно до виписки із акту огляду
МСЕК серії АД №104829 від 16.10.2008 року
ОСОБА_3 встановлена друга група
інвалідності з підстави, що остання є
інвалідом дитинства. Випискою із акту
МСЕК серії АД №146355 від 26.10.2010 року
підтверджена друга група інвалідності
доньці позивача. Згідно довідки до акту
огляду МСЕК серії 10 ААБ №493072 від 03.12.2012
року ОСОБА_3 встановлена третя група
інвалідності безстроково з підстави:
інвалідність з дитинства.

Відповідно до листа головного лікаря
КУ «Центр первинної медико-санітарної
допомоги №6» Літвінова В.В. від 25.04.2014
року № 440/02-8 згідно записам в
амбулаторній картці ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, вперше діагноз
«Сколіотична хвороба. Вроджений
S-подібний диспластичний прогресуючий
сколіоз грудного та поперекового
відділів хребта ІІ-ІІІ ступеню з
порушенням опори та руху хребта», було
встановлено 02.04.1998 року ортопедом
поліклінічного відділення КУ «Міська
лікарня №9». До 1998 року відсутні записи
в амбулаторній картці та документи, які
засвідчують обстеження або звернення
до лікарів з приводу сколіотичної
хвороби.

Факт досягнення позивачем 50-річного
віку ІНФОРМАЦІЯ_3 року, тобто на час
звернення із заявою про призначення
пенсії до відповідача та наявність у
неї стажу роботи не менше 15 років
представником Управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі м.
Запоріжжя не оспорювався та
підтверджується матеріалами справи.

08.09.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
відповідача із заявою про призначення
їй дострокової пенсії за віком, як
матері інваліда з дитинства.

Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя за її
зверненням надало витяг з протоколу
засідання комісії з суперечливих
питань № 40 від 17.09.2014 року, згідно якого
у призначенні їй дострокової пенсії за
віком як матері інваліда з дитинства,
відмовлено відповідно до ст. 17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
п.3 розділу 15 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування» відмовлено, оскільки
ОСОБА_3 було визнано інвалідом з
дитинства у 8-річному віці.

Відповідно до статті 17 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до восьмирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на пенсію за віком після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 15
років із зарахуванням до стажу часу
догляду за дітьми. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років, які
мають право на одержання соціальної
пенсії.

Пунктом 3 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком, але не раніше ніж за 5 років до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
за наявності не менше 15 років
страхового стажу. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років.

Таким чином, пенсійним законодавством
передбачено право на призначення
дострокової пенсії за віком, зокрема, у
випадку виховання інваліда з дитинства
до певного віку.

У даному випадку медичний висновок
вперше на дитину-інваліда з дитинства
позивачу було видано 10.09.1999 року, а
взагалі перші медичні документи, які
свідчать про встановлення ОСОБА_3
сколіотичної хвороби датуються 02.04.1998
року, тобто неможна погодитися з
доводами позивача про те, що нею
здійснювалося виховання інваліда з
дитинства до встановленого законом
віку, оскільки, як зазначалося,
відповідний статус дитині встановлено
за межами віку, з яким законодавство
пов'язує право на пенсії матерям
інвалідів з дитинства.

За таких обставин суд виходить з того,
що у призначенні пенсії на підставі
статті 17 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» Управлінням Пенсійного
фонду України в Комунарському районі м.
Запоріжжя відмовлено правомірно.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ
«Про пенсійне забезпечення», ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинення певних дій -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського адміністративного
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
Р.С.Холод