Справа № 2а/0543/183/12 (543/2270/12)
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/800/56795/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

здійснивши попередній розгляд
касаційної скарги управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області на постанову
Селидівського міського суду Донецької
області від 6.06.2012р. та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6.09.2012р. у
справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Управління Пенсійного
фонду України в м. Селидове Донецької
області

про перерахунок пенсії у зв'язку з
втратою годувальника , -

В С Т А Н О В И В :

4.05.2012р. ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
(далі Пенсійний фонд), в якому просила
визнати дії відповідача щодо відмови в
перерахунку пенсії протиправними та
зобов'язати перерахувати з 4.10.2011р.
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
відповідно до ч.1 ст.37 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в розмірі 50%
пенсії за віком померлого
годувальника.

Постановою Селидівського міського
суду Донецької області від 6.06.2012р.,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 6.09.2012р., позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів
попередніх інстанції, Пенсійний фонд
звернувся з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просив їх скасувати та відмовити в
задоволенні позову. При цьому
відповідач зазначив, що суди дійшли
помилкового висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на
обліку в Пенсійному фонді та отримує
пенсію по втраті годувальника.

4.04.2012р. позивач звернулась до
відповідача із заявою про призначення
їй пенсії по втраті годувальника, який
загинув у зв'язку з нещасним випадком
на виробництві.

Пенсійним фондом їй була призначена
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
з 7.10.2009 відповідно до вимог Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9.07.2003№1058-IV (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - Закон №1058-IV)
встановлено види пенсійних виплат і
соціальних послуг й, зокрема, в частині
першій зазначено, що відповідно до
цього Закону за рахунок коштів ПФУ в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: пенсія за віком;
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Розділом V вказаного Закону визначено
умови призначення пенсії у зв'язку з
втратою годувальника (стаття 36), розмір
такої пенсії (стаття 37), період, на який
вона призначається, зміна розміру
(стаття 38), призначення однієї пенсії у
зв'язку з втратою годувальника на всіх
членів сім'ї, виділення частки пенсії
(стаття 39).

Так, зокрема, відповідно до частини 1
статті 37 цього Закону пенсія у зв'язку з
втратою годувальника на одного
непрацездатного члена сім'ї
призначається в розмірі 50 % пенсії за
віком померлого годувальника.

Разом з тим згідно з частиною 8 статті 36
Закону №1058-IV пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначаються відповідно до Закону
України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (в редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин; далі -
Закон №1105-XIV).

Відповідно до частини 4 статті 33 Закону
№1105-XIV пенсія у разі смерті
годувальника призначається і
виплачується згідно із законодавством.

Тобто вказана норма містить посилання
на законодавство про пенсійне
забезпечення, оскільки, як визначено
абзацом сьомим частини 2 статті 5 Закону
№1058-IV, виключно цим Законом
визначаються умови набуття права та
порядок визначення розмірів пенсійних
виплат.

Абзацом першим пункту 16 Прикінцевих
положень Закону №1058-IV, який прийнятий
пізніше Закону №1788-XII, встановлено, що
до приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом другим пункту 16
Прикінцевих положень Закону №1058-IV
положення Закону №1788-XII застосовуються
в частині визначення права на пенсію за
віком на пільгових умовах і за вислугу
років. Цим абзацом було доповнено
вказаний пункт згідно із Законом №3108-IV.

Таким чином, враховуючи, що Закон №1058-IV,
який прийнятий останнім у часі та, як
зазначено у його преамбулі,
розроблений відповідно до Конституції
України та Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів ПФУ, що
формуються за рахунок страхових
внесків роботодавців, бюджетних та
інших джерел, передбачених цим Законом,
а також регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом, а
також те, що він чітко визначає, в якій
частині застосовується Закон №1788-XII,
пріоритетному застосуванню до
відносин, пов'язаних з призначенням і
виплатою пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, підлягає Закон № 1058-IV.

Право на призначення пенсії у зв'язку з
втратою годувальника закріплено,
зокрема, абзацом другим частини 1
статті 36 Закону №1058-IV, відповідно до
якого батьки і чоловік (дружина)
померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.

Аналогічна правова позиція була
висловлена Верховним Судом України,
зокрема, у постанові від 15.04.2014 № 21-67а14.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що призначення і виплата пенсії
у зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві, його дружині має
здійснюватись відповідно до вимог
Закону №1058-IV, а отже й погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо визнає,
що суд апеляційної інстанції не
допустив порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231, 254 КАС
України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області залишити без
задоволення, а постанову Селидівського
міського суду Донецької області від
6.06.2012р. та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 6.09.2012р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України в
порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС
України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз