Справа № 2а-4204/11
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року Справа №
876/483/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ужгородському районі
Закарпатської області на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 01 грудня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області про зобов'язання провести
нарахування та виплату підвищення до
пенсії, як дитині війни,-

ВСТАНОВИВ :

30 серпня 2011 року позивач звернувся в
суд із позовом до відповідача. У
позовній заяві просить поновити строк
звернення до суду, визнати дії
відповідача неправомірними та
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування та виплату недорахованої
щомісячної надбавки до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період 2011 року і надалі протягом усього
часу дії Закону.

Позивач свої позовні вимоги мотивував
тим, що відповідно до статті 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» він є дитиною війни. Згідно з
статтею 6 цього закону йому повинна
виплачуватись щомісячна державна
соціальна допомога у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, однак така
допомога виплачувалась в не повному
обсязі. Просив позов задовольнити.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 01
грудня 2011 року позовну заяву ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області про зобов'язання провести
нарахування та виплату підвищення до
пенсії, як дитині війни за період з
01.01.2011 року по 29.02.2011 року - залишено без
розгляду.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 01 грудня 2011 року позов
задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Ужгородському районі
Закарпатської області щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1 як
дитині війни, підвищення до пенсії
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 30.02.2011 року по 18.06.2011 року -
неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Ужгородському районі
Закарпатської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 як дитині війни,
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 30.02.2011
року по 18.06.2011 року, з урахуванням
проведених виплат.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позову повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
залишається невизначено яким саме
органом, за рахунок яких коштів і
джерел та в якому процедурному порядку
здійснюється призначення і виплата
підвищення пенсій дітям війни.
Стверджує, що при ухваленні
оскаржуваного рішення судом не були
враховані положення бюджетного
законодавства України, а також
видаткові можливості основного
фінансового документу держави і
Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, колегія
суддів приходить до переконання, що
подану апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, оскільки статтею 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» визначено, що дитиною
війни є особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (2
вересня 1945 року) Другої світової війни
було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30 %
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу в
передбаченому ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" розмірі
за вказаний період, колегія суддів не
вбачає.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивача здійснює Пенсійний
фонд України в особі відповідача, а
також виходячи з вимог п.15 Положення
про Пенсійний фонду України, затв.
постановою КМУ № 1261 від 24.10.2007р.,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни" доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Відповідно до ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність заявлених позовних вимог
в частині зобов'язання відповідача
провести нарахування та виплату на
користь позивача підвищення до пенсії
з 01.03.2011 року, у відповідності до
заявлених вимог.

В той же час, колегія суддів вважає за
необхідне вказати на те, що суд першої
інстанції при вирішенні позовних вимог
по 18.06.2011 року порушив норми
матеріального права з огляду на
наступне.

Так, 14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
який набрав чинності 19 червня 2011 року.
Пунктом 7 ч.1 цього Закону Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено п.4, яким установлено, що у 2011
році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», ст.ст.
14, 22, 37 та ч.3 ст.43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», - 06 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 745 «Про встановлення
деяких виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету»,
яка набрала чинності 23 липня 2011 року,
чим обмежено дію ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, колегія суддів вважає
підставними заявлені вимоги позивача в
частині зобов'язання відповідача
нараховувати і виплачувати підвищення
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 01.03.2011 року
по 22.07.2011 року включно, оскільки дія
норм ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» не була
зупинена чи обмежена іншими
нормативними актами.

За таких обставин судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Наведене в силу ст. 202 КАС України є
підставою для скасування постанови, що
оскаржується, та прийняття нового
рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області задовольнити частково,
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 01 грудня 2011 року у справі №
2а-4204/11 - скасувати, прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області щодо не нарахування та
невиплати ОСОБА_1 передбаченого ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» підвищення до пенсії у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, обчисленої виходячи з вимог ч.
1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» як дитині війни за період
з 01.03.2011 року по 22.07.2011 року включно.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Ужгородському районі
Закарпатської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 передбаченого ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» підвищення до пенсії, як
дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, обчисленої виходячи з
вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 01.03.2011 року по
22.07.2011 року включно, з урахуванням
проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов