Справа № К/9991/29058/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/29058/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18 травня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області про скасування наказів,
поновлення на роботі та зарахування
часу вимушеного прогулу до стажу
роботи,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом до відповідача.
Просив скасувати накази начальника
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області № 1048 від 25 листопада 2010 про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності та № 1127 о/с від 7
грудня 2010 року про його звільнення з
органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів УРСР №
114 від 29 липня 1991 року (далі - Положення),
поновити його на службі в органах
внутрішніх справ, зарахувати час
вимушеного прогулу до стажу роботи в
органах внутрішніх справ.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
його незаконно притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення, оскільки він не
порушував службової дисципліни.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
травня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та направлення
справи на новий судовий розгляд.

Перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач з серпня 2001
року проходив службу в органах
внутрішніх справ, та з серпня 2010 року
виконував обов'язки старшого слідчого
слідчого відділення Обухівського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області.

Наказом начальника Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області № 1018
від 25 листопада 2010 року «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників органів
внутрішніх справ» за порушення
службової дисципліни, що виразилось у
порушенні вимог ст. 7 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ,
затвердженого Законом України від 22
лютого 2006 року № 3460-IV в частині
дотримання законодавства, неухильного
виконання вимог присяги працівника
органів внутрішніх справ України, норм
професійної та службової етики, що
призвело до створення конфліктної
ситуації з ОСОБА_5, позивача звільнено з
органів внутрішніх справ за п. «є» ст. 64
(за порушення дисципліни) Положення.

Вказаний наказ виконано шляхом видачі
наказу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області № 1127 від 7 грудня 2010
року, яким ОСОБА_4 звільнено із займаної
посади за п. «є» ст. 64 (за порушення
дисципліни) Положення, з 8 грудня 2010
року.

Підставою для видання наказів про
звільнення позивача стали висновки
службових розслідувань, затверджених 7
жовтня 2010 року начальником відділу ВБ в
Київській області СВБ ГУБОЗ
Міністерства внутрішніх справ України,
та 31 жовтня 2010 року - заступником
начальника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області, в ході яких
встановлено порушення службової
дисципліни позивачем, що виразилось у
порушенні норм Етичного кодексу
працівника органів внутрішніх справ,
схваленого колегією Міністерства
внутрішніх справ України № 7км8 від 5
жовтня 2000 року. В ході розслідування
було встановлено, що 25 вересня 2010 року
близько 23 год. 00 хв. позивач,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння в приміщенні кафе «Дібровка»,
розташованого за адресою: м. Українка,
вул. Будівельників, погрожував
пістолетом ОСОБА_5

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що звільнення позивача є правомірним,
оскільки службовим розслідуванням
встановлено факт порушення позивачем 25
вересня 2010 року службової дисципліни,
порядок звільнення дотримано.

Порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, їх права і
обов'язки визначені Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 114 від 29 липня 1991
року.

Відповідно до п. «є» ст. 64 Положення
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за порушення
дисципліни.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України»
дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Частиною 1 ст. 5 цього ж Закону
передбачено, що за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» передбачено,
що службова дисципліна базується на
високій свідомості та зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького
складу, зокрема, з гідністю і честю
поводитися в позаслужбовий час, бути
прикладом у дотриманні громадського
порядку, припиняти протиправні дії
осіб, які їх учиняють.

Виходячи зі змісту ст. 12 Закону України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 14 цього ж Закону при
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо. Звільнення осіб
рядового і начальницького складу з
органів внутрішніх справ як вид
стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу.

Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» такі
дисциплінарні стягнення, як звільнення
з посади, пониження в спеціальному
званні та звільнення з органів
внутрішніх справ, вважаються
виконаними після видання наказу по
особовому складу.

Враховуючи вищенаведене, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
правомірність дій відповідача при
звільненні позивача з органів
внутрішніх справ на підставі п. 64 «є»
(за порушення дисципліни) Положення,
оскільки факт вчинення позивачем
дисциплінарного проступку 25 вересня 2010
року доведено, звільнення проведено з
дотриманням вимог статей 14, 18 Закону
України «Про дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України».

Згідно частини 1 статті 220 КАС України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу,
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про
незаконність судового рішення,
порушення норм матеріального та
процесуального права безпідставні, не
ґрунтуються на доказах та матеріалах
справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
травня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк