Справа № 2а-5622/11
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"03" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/29309/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до управління праці та
соціального захисту населення
Бородянської районної державної
адміністрації (далі - УПСЗН), третя
особа - Головне управління
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Київської
обласної державної адміністрації про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року, -

встановив:

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом, у якому просила визнати
неправомірними дії УПСЗН щодо відмови
їй у встановленні статусу інваліда
війни та видачі посвідчення інваліда
війни та зобов'язати відповідача
встановити їй статус інваліда війни та
видати відповідне посвідчення.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона як
особа, залучена до складу формувань
невоєнізованої Цивільної оборони під
час ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, і яка є інвалідом
внаслідок захворювання, пов'язаного з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи, відповідно до пункту 9
частини 2 статті 7 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» має право на
встановлення статусу інваліда війни.

Постановою Бородянського районного
суду Київської області від 14 листопада
2011 року позов задоволено. Визнано
протиправними дії УПСЗН щодо відмови у
встановлені ОСОБА_4 статусу інваліда
війни та видачі посвідчення інваліда
війни. Зобов'язано УПСЗН встановити
ОСОБА_4 статус інваліда війни та видати
посвідчення інваліда війни.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року постанову суду першої інстанції
скасовано. Прийнято нову постанову про
відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_4
звернулася з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить його скасувати як таке,
що ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права і правової
оцінки обставин у справі у межах,
визначених статтею 220 КАС України,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Встановлено, що у 1986 році ОСОБА_4
працювала у Корогородській сільській
раді Чорнобильського району Київської
області.

З 29 квітня по 30 квітня 1986 року позивач
приймала участь в ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у складі
невоєнізованого формування ЦО
Чорнобильського району.

28.04.1986, 03.05.1986, 04.05.1986, 21.04.1987, 26.05.1987, 22.09.1987
позивач приймала участь в ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, займаючись розноскою йодистих
препаратів жителям села по будинкам та
насипанням піску в мішки під погрузуу
на вертольоти для гасіння пожежі на 4-му
енергоблоці Чорнобильської АЕС,
проведенням організаційних робіт по
евакуації громадської та колгоспної
худоби, проведенням організаційних
робіт по евакуації населення сіл
Корогод, Замошшя, Глінка, та обміром
неврахованих будівель жителів села для
оплати держстрахом.

16.05.1995 ОСОБА_4 встановлена ІІ група
інвалідності профзахворювання,
пов'язаного з роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

У 2007 році позивач, звернувшись до УПСЗН
із заявою про встановлення їй статусу
інваліда війни, отримала відмову з
посиланням на відсутність необхідних
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач,
інвалідність якої пов'язана з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, була залучена до
складу формувань Цивільної оборони в
період ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується відповідними
документами, а тому має право
встановлення статус інваліда війни з
видачею відповідного посвідчення.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд, посилаючись на
листи Міністерства праці та соціальної
політики України за № 4 від 25.09.2009,
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Київської обласної державної
адміністрації № 05728 від 14.03.2008 прийшов
до висновку щодо необґрунтованості та
безпідставності позовних вимог,
оскільки вони не підтверджені
належними доказами.

Колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду апеляційної
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» до інвалідів війни належать
особи, залучені до складу формувань
Цивільної оборони, які стали
інвалідами внаслідок захворювань,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Положенням про Цивільну оборону СРСР,
затвердженим постановою КПРС і Ради
Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року №
1111, та Положенням про невоєнізовані
формування Цивільної оборони СРСР,
затвердженим наказом начальника ІДО
СРСР від 06.06.1975 № 90, формування
Цивільної оборони, в тому числі
невоєнізовані, створювались для
виконання заходів по ліквідації
аварій, катастроф, стихійних лих,
великих пожеж та їх наслідків, а також
при ліквідації аварій, катастроф,
стихійних сил, великих пожеж, та їх
наслідків, а також при застосуванні
засобів масового ураження (у воєнний
час), захисту і організації
життєзабезпечення населення. Завдання
щодо виконання завдань виробничого
характеру на них не покладалися та не
покладаються.

Пунктами 7, 10 Положення про порядок
видачі посвідчень і нагрудних знаків
ветеранів війни, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.05.1994 № 302 визначено, що
«Посвідчення інваліда війни»
видаються органами праці та
соціального захисту населення за
місцем реєстрації громадянина на
підставі довідки медико-соціальної
експертної комісії про групу та
причину інвалідності.

Таким чином особи, які залучались до
складу формувань Цивільної оборони у
квітні 1986 року, інвалідність яких
пов'язана з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, за
наявності документів, підтверджуючих
право на отримання статусу інваліда
війни, мають право отримати такий
статус з видачею відповідного
посвідчення.

Враховуючи, що позивач в квітні 1986
приймала участь в ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та є
інвалідом, захворювання якої пов'язане
з ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що підтверджується
довідкою Управління з питань
надзвичайних ситуацій Київської ОДА №
01-08/1082 від 30.10.2007 та витягом з акту
огляду у МСЕК до довідки серії МСЕ-№
206950, суд приходить до висновку, що
відмова відповідача надати ОСОБА_4
статус інваліда війни з видачею
відповідного посвідчення є
протиправною.

Крім того, слід зазначити на
безпідставність посилання суду
апеляційної інстанції на листи
Міністерства праці та соціальної
політики України за № 4 від
25.05.2009та Головного управління праці та
соціального захисту населення
Київської обласної державної
адміністрації № 05728 від 14.03.2008, якими
вимагається для підтвердження
залучення особи до формувань Цивільної
оборони надання органам соціального
захисту населення, крім довідки
управління з питань надзвичайних
ситуацій, додаткових документів, а
саме: довідки, що містить інформацію
про наказ чи розпорядження про
залучення особи до формувань Цивільної
оборони, займану посаду та документів
про роботу, яку виконував громадянин
під час ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС.

Ці листи - роз'яснення носять
інформаційний характер, не мають ознак
нормативно-правового акту, а тому не
можуть бути використані, як правова
підстава, що врегульовує порядок для
прийняття рішення про встановлення
статусу інваліда війни.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
задоволення позову, а суд апеляційної
інстанції помилково скасував законне
рішення суду першої інстанції.

Згідно із статтею 226 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
ухвалене відповідно до закону але
помилково скасоване судом апеляційної
інстанції.

Виходячи з наведеного, постанова суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а постанова суду першої
інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року - скасувати, залишивши в силі
постанову Бородянського районного
суду Київської області від 14 листопада
2011 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді