Справа № 804/11548/13-а
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2014 рокусправа № 804/11548/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
жовтня 2013 року

у справі № 804/11548/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Бузякова Рената Муратовича -
начальника Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області

про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Бузякова Рената Муратовича -
начальника Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області, в якому просила скасувати
постанову Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області про застосування фінансових
санкцій у сумі 1700 грн. від 25.06.2013 №009662.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
поїздка на належному позивачу
автомобілі мала приватний характер без
мети отримання прибутку та
здійснювалась не позивачем, а ОСОБА_3,
який орендував автомобіль на підставі
договору оренди транспортного засобу
№03 від 25.03.2013. При цьому нерегулярні
пасажирські перевезення здійснювались
для власних потреб з наявністю всіх
необхідних для цієї поїздки документів
у водія, а саме: страхового полісу серії
АС №3652901 від 18.05.2013, списку пасажирів
поїздки, договору найму (оренди)
транспортного засобу №03 від 25.05.2013 та
акту прийому передачі до договору від
25.05.2013, що свідчить про безпідставність
застосованих фінансових санкцій за
порушення абз.3 ч.1 ст.60 Закону України
«Про автомобільний транспорт».

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
03.10.2013 позов задоволено. Скасовано
постанову про застосування фінансових
санкцій №009662 від 25.06.2013 у сумі 1700,00 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області подало апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
позивачем жодним чином не було
засвідчено факту використання
автомобіля для власних потреб, навпаки,
складеними актами перевірки від 31.05.2013,
15.06.2013, 05.08.2013 підтверджено факт
неодноразового систематичного
здійснення позивачем перевезень
пасажирів в напрямку
Дніпропетровськ-Кирилівка. Згідно з
актом проведення перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом №021418 від 31.05.2013 водій
жодних пояснень не надав, натомість,
було зафіксовано факт відсутності всіх
необхідних документів, передбачених
Законом України «Про автомобільний
транспорт», зокрема, договору
страхування від нещасних випадків на
транспорті.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені судом належним
чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, 31.05.2013
уповноваженими особами управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області проведено перевірку
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
водієм ОСОБА_4, за результатами якої
складений акт №02/4-18.

Місце перевірки: Якимівський район, с.
Лиманське.

Згідно вказаному акту проведена
перевірка транспортного засобу DODGE
SPRINTER, держномер НОМЕР_2, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1
(позивачу).

Під час перевірки виявлено порушення:
відсутній тахограф, відсутній трафарет
«нерегулярні перевезення пасажирів», у
тому числі, порушення,
відповідальність за які передбачена
ст.60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», - надання
послуг нерегулярних перевезень
пасажирів без оформлення документів,
перелік яких визначений ст.39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
а саме: ліцензійної картки, договору із
замовником, квитанцій за сплату послуг
перевезення, договору обов'язкового
страхування пасажирів на транспорті.

Як вбачається з акту перевірки, водій з
актом перевірки ознайомлений, від
підпису акту перевірки відмовився.

На підставі акту перевірки 25.07.2013
начальником управління
Головавтотрансінспекції у
Дніпропетровській області за
результатами розгляду справи про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт відносно
ОСОБА_1 прийнято постанову № 009662 про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 1700 грн. відповідно до абз.3 ч.1
ст.60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» (а. с.9).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
доведений той факт, що водій ОСОБА_4
виконував поїздку не з метою отримання
прибутку, поїздка мала приватний
характер, отже, квитки на проїзд у
транспорті пасажирів не видавалися,
кошти за них не отримувалися. Всі
необхідні документи для поїздки
приватного характеру були наявні у
водія.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
не погоджується з висновками суду
першої інстанції.

Відповідно до абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
№2344-III від 05.04.2001 за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються санкції
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
ст.ст. 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

За приписами ст.1 Закону України №2344-III
від 05.04.2001 «Про автомобільний
транспорт» послуга з перевезення
пасажирів чи вантажів - це перевезення
пасажирів чи вантажів транспортним
засобом на договірних умовах із
замовником послуги за плату;

автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

Відповідно до статті 29 Закону №2344-III
автомобільним перевізником та
автомобільним самозайнятим
перевізником, які здійснюють
перевезення пасажирів на договірних
умовах, є суб'єкти господарювання, які
відповідно до законодавства та
одержаної ліцензії надають послуги за
договором перевезення пасажирів
транспортним засобом, що
використовується ними на законних
підставах.

За визначенням в ст..1 Закону №2344-III
нерегулярні перевезення - перевезення
пасажирів автобусом, замовленим
юридичною або фізичною особою з
укладанням письмового договору на
кожну послугу, в якому визначають
маршрут руху, дату та час перевезень,
інші умови перевезень та форму оплати
послуги, або перевезення за власний
кошт;

Відповідно до п.п.51, 52 Правил надання
послуг пасажирського автомобільного
транспорту, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 176 від
18.02.1997, нерегулярні перевезення
здійснюються на замовлення юридичної
або фізичної особи як разові
перевезення організованої групи
пасажирів за визначеним маршрутом.

До нерегулярних перевезень належать,
зокрема, одноразові перевезення до
місць відпочинку, інші перевезення, що
не заборонені пунктом 55 цих Правил.

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону
№2344-III автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Відповідно до п. 4 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 1567 від
08.11.2006, державний контроль на
автомобільному транспорті
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю у
форменому одязі, які мають відповідне
службове посвідчення, направлення на
перевірку, сигнальний диск (жезл) та
індивідуальну печатку, шляхом
проведення планових, позапланових та
рейдових перевірок (перевірок на
дорозі).

Відповідно до п. 15 вказаного порядку,
під час проведення рейдової перевірки
перевіряється виключно, зокрема -
наявність визначених статтями 39 і 48
Закону України «Про автомобільний
транспорт» №2344-III від 05.04.2001 документів,
на підставі яких здійснюються
перевезення автомобільним
транспортом.

Згідно статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» №2344-III
автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.
Документами для нерегулярних
пасажирських перевезень є:

для автомобільного перевізника -
ліцензія, документ, що засвідчує
використання автобуса на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, договір із
замовником транспортних послуг,
документ, що засвідчує оплату
транспортних послуг, інші
документи, передбачені
законодавством України.

Відповідно до Розділу 1 Положення про
ліцензійну картку, що додається до
ліцензії на надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом,
затвердженого Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України 22 липня
2010 року № 514, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 серпня
2010 року за №681/17979, визначено, що
ліцензійна картка - документ, який
додається до ліцензії на надання
послуг з перевезення пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом.

Ліцензійні картки оформлюються на
власні автотранспортні засоби або
автотранспортні засоби, що
використовуються на інших законних
підставах та якими будуть надаватися
послуги з перевезення пасажирів і
вантажів.

Ліцензійна картка видається на
автотранспортний засіб, тип якого
відповідає виду здійснюваних робіт
згідно з ліцензією.

Ліцензійна картка повинна бути в
автотранспортному засобі під час його
використання для надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів.

Виходячи з наведених норм,
відповідальність за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, зокрема за здійснення
пасажирських перевезень без
ліцензійної картки покладається на
автомобільних перевізників, а
ліцензійні картки оформлюються на
власні автотранспортні засоби або
автотранспортні засоби, що
використовуються на інших законних
підставах та якими будуть надаватися
послуги з перевезення пасажирів і
вантажів.

З огляду на наявні в матеріалах справи
докази, апеляційний суд вважає, що в
даному випадку автомобільним
перевізником виступає саме ОСОБА_1, а
ОСОБА_4 є водієм.

Колегія суддів не приймає в якості
належного доказів долучений позивачем
до справи договір найма (оренди)
транспортного засобу №03 від 25.05.2013,
укладений між позивачем (Наймодавець)
та гр.ОСОБА_4 (Наймач), за умовами якого
Наймодавець передає, а Наймач приймає у
тимчасове платне користування
належний Наймодавцю автомобіль НОМЕР_1,
2006 р. в., колір - білий, строком дії до
31.12.2015, а також складений на виконання
цього договору акт прийому-передачі
автомобіля від 25.05.2013.

З вказаних документів вбачається, що в
оренду гр.ОСОБА_4 переданий Mercedes-Benz,
тоді як 31.05.2013 перевірка проведена
іншого транспортного засобу -
автомобіля марки DODGE SPRINTER.

Докази укладення позивачем договору
оренди транспортного засобу DODGE SPRINTER,
держномер НОМЕР_2, свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_3, або іншого
договору, за яким до іншої особи
перейшло б право користування вказаним
автомобілем, позивачем не подано.

Згідно ч.2 ст.18 Закону № 2344-III контроль
за роботою водіїв транспортних
засобів має забезпечувати належне
виконання покладених на них обов'язків
і включає організацію перевірок
режимів їх праці та відпочинку, а також
виконання водіями транспортних
засобів вимог цього Закону та
законодавства про працю.

Відповідно до вказаної статті та з
метою організації безпечної праці та
ефективного контролю за роботою водіїв
колісних транспортних засобів
Міністерством транспорту та зв'язку
України прийнято Наказ від 07.06.2010 № 340,
яким затверджено Положення про робочий
час і час відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів.

Так, за вимогами п.6.1 Положення № 340
автобуси, що використовуються для
нерегулярних і регулярних спеціальних
пасажирських перевезень, для
регулярних пасажирських перевезень на
міжміських автобусних маршрутах
протяжністю понад 50 км, вантажні
автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн
повинні бути обладнані діючими та
повіреними тахографами.

Відповідно до п.6.3 Положення № 340 до
набрання чинності пунктом 6.1 цього
розділу водій, який керує ТЗ, що
зазначений у пункті 6.1 цього розділу та
не обладнаний тахографом, веде
індивідуальну контрольну книжку водія
(додаток 3).

Відповідно до п.3.3 Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті", затвердженої наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України № 385 від 24.06.2010, водій
транспортного засобу, обладнаного
тахографом: використовує тахокарти (у
разі використання аналогового
тахографа) або у разі використання
цифрового тахографа - особисту картку
водія кожного дня, протягом якого
керував транспортним засобом; має при
собі: протокол про перевірку та
адаптацію тахографа до транспортного
засобу; заповнені тахокарти у
кількості, що передбачена ЄУТР, або
картку водія чи роздруківку даних
роботи тахографа у разі обладнання
транспортного засобу цифровим
тахографом.

Також пунктом 58 наведених вище Правил
надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту
встановлено, що під час здійснення
нерегулярних перевезень пасажирський
перевізник забезпечує в установленому
законодавством порядку страхування
пасажирів.

Положенням про обов'язкове особисте
страхування від нещасних випадків на
транспорті, затвердженим Постановою
КМУ від 14.08.96 № 959, з визначається
порядок здійснення обов'язкового
особистого страхування від нещасних
випадків на транспорті: пасажирів
залізничного, морського, внутрішнього
водного, автомобільного і
електротранспорту, крім внутрішнього
міського, під час поїздки або
перебування на вокзалі, в порту, на
станції, пристані (п.1 вказаного
Положення).

При цьому, за положенням даної норми
обов'язкове особисте страхування не
поширюється на пасажирів:
автомобільного і електротранспорту на
міських маршрутах.

Згідно п.2 Положення застрахованими
вважаються: пасажири з моменту
оголошення посадки в морське або
річкове судно, поїзд, автобус або
інший транспортний засіб до моменту
завершення поїздки; водії тільки на час
обслуговування поїздки.

Так, за змістом цього Положення
свідченням здійснення страхування є
страховий поліс.

Положення Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає не лише
обов'язок суб'єкта владних повноважень
(відповідача у справі) щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але
й обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС
України).

Наявність у водія ОСОБА_4 на момент
проведення перевірки при здійсненні
нерегулярних пасажирських перевезень
означених вище обов'язкових документів
позивачем суду не доведена.

Долучена до матеріалів справи копія
протоколу перевірки та адаптації
тахографа № 000208 від 16.04.2013 не є належним
доказом, оскільки виданий стосовно
іншого транспортного засобу
автомобіля марки DODGE SPRINTER, держномер
НОМЕР_4, на ім'я іншого суб'єкта
господарювання - ФОП ОСОБА_5, м.
Іллічівськ.

Також апеляційний суд не приймає
посилання позивача на пояснення ОСОБА_4
(водія) - а.с.22, а також ОСОБА_6 - а.с.27,
оскільки вказані пояснення не мають
відношення до спірних правовідносин,
крім того, складені без дотримання
вимог чинно законодавства для надання
їм статусу письмового доказу.

Доказів наявності під час перевірки
списку осіб - пасажирів поїздки 31.05.2013,
затвердженого позивачем (а.с.13), інших
доказів використання транспортного
засобу для власних потреб позивачем
суду не надано, будь-які зауваження до
акту перевірки від 31.05.2013 відсутні, як
відсутні і пояснення щодо використання
транспортного засобу для власних
потреб із зазначенням про наявність
вищевказаного списку осіб, що
перевозились (родичів).

Отже, виходячи з наявних в матеріалах
справи доказів в їх сукупності,
висновки управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області про порушення позивачем
наведених вище правових норм не
спростовуються, внаслідок чого колегія
суддів вважає, що відповідач під час
прийняття постанови про застосування
фінансових санкцій №009662 від 25.07.2013 діяв
у межах повноважень та у спосіб
визначений законом.

Суд першої інстанції під час розгляду
даної справи не в повному обсязі
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, неправильно застосував
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
відповідно до ст.202 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового судового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
жовтня 2013 року у справі № 804/11548/13-а
скасувати.

В позові відмовити.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко