Справа № 265/4648/14-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 р.Справа №
265/4648/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя від 09.10.2014р. по справі №
265/4648/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 9 жовтня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя про визнання дій не
правомірними та зобов'язання зробити
перерахунок пенсії - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати вказану постанову суду
першої інстанції та ухвалити нову,
якою повністю задовольнити позовні
вимоги. Скаржник зазначає, що приймаючи
зазначену постанову суд першої
інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення ст.60 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об'єктивності розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
позивач в період з 28.11.2006 по 08.01.2007 рік
отримувала пенсію на вислугу років, як
працівник закладу охорони здоров'я.

З 09.01.2007 року виплата пенсії за вислугу
років була припинена, у зв'язку з
працевлаштуванням позивача на посаду
лаборанта до КЛПУ «Міській
наркологічний диспансер м. Маріуполя»
(а.с.8, 18).

10.04.2013 року позивач звернулася до
Управління ПФУ із заявою про
переведення її з пенсії за вислугу
років на пенсію за віком, враховуючи
стаж роботи з 09.01.2007 по 10.04.2013 років у
подвійному розмірі відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

З 10.04.2013 року позивача було переведено
на пенсію за віком, а у загальний
страховий стаж, період роботи з 09.01.2007
по 31.03.2013 року було зараховано в
одинарному розмірі (а.с.9).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що до страхового стажу для
обчислення розміру пенсії періоди
роботи після 01.01.2004 року зараховуються
на загальних підставах, тобто в
одинарному розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком сулу першої інстанції,
виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 60 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» робота в
лепрозорних і протичумних закладах
охорони здоров'я, у закладах
(відділеннях) лікування осіб, заражених
вірусом імунодефіциту людини або
хворих на СНІД, в інших інфекційних
закладах (відділеннях) охорони
здоров'я, у патолого-анатомічних і
реанімаційних відділеннях закладів
охорони здоров'я, а також у
психіатричних закладах охорони
здоров'я зараховується до стажу роботи
у подвійному розмірі.

На сьогоднішній день, принципи, засади
і механізми функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду України визначається Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», який
набрав чинності з 01.01.2004 року.

Стаття 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що право на
отримання пенсії мають, зокрема
громадяни України, які застраховані
згідно із цим Законом та досягли
встановленого цим Законом пенсійного
віку чи визнані інвалідами в
установленому законодавством порядку
і мають необхідний для призначення
відповідного виду пенсії страховий
стаж, а також особи, яким до дня
набрання чинності цим Законом була
призначена пенсія відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
(крім соціальних пенсій) або була
призначена пенсія (щомісячне довічне
грошове утримання) за іншими
законодавчими актами, але вони мали
право на призначення пенсії за Законом
України «Про пенсійне забезпечення».

Тобто, відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» до загальних
умов отримання пенсії відносяться -
пенсійний вік та наявність страхового
стажу.

Відповідно ст.24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», страховий стаж
враховується в одинарному розмірі,
крім випадків, передбачених цим
Законом. Періоди трудової діяльності
та інші періоди, що враховувалися до
стажу роботи для призначення пенсії до
набрання чинності цим Законом,
зараховуються до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло раніше, крім
випадків, передбачених цим Законом.

При цьому, п.16 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. А абзац 2 цього
пункту встановлює, що положення Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
застосовуються лише в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах і за вислугу років.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що положення ст.ст.55,
60 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» як до 01.01.2004 року, так і
після, застосовуються лише для
визначенні права на призначення пенсії
за вислугу років, а не визначення
страхового стажу на пільгових умовах.

Таким чином, до страхового стажу для
обчислення розміру пенсії періоди
роботи після 01.01.2004 року зараховуються
на загальних підставах, тобто в
одинарному розмірі.

Враховуючи той факт, що зазначений
позивачем спірний період роботи (09.01.2007
по 01.04.2013 року) відноситься до часу, який
наступив вже після 01.01.2004 року, тобто
дати набрання чинності Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та не
відноситься до визначенні права на
призначення пенсії, так як пенсія була
вже призначена, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимоги позивача не
підлягають задоволенню.

Отже, доводи апеляційної скарги
позивача про порушення судом першої
інстанції під час розгляду справи
вимог ст.60 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та норм ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи висновків суду не спростовують,
оскільки при розгляді справи суд
першої інстанції, відповідно до вимог
ст. 159 КАС України повно і всебічно, в
межах заявлених вимог, з'ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
наявним у справі доказам, правильно
вирішив питання щодо правовідносин,
зумовлених встановленими фактами, та
вирішив справу на підставі норм
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

З огляду на вищевикладене, постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 09.10.2014р.
по справі № 265/4648/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін
О.А.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Любчич Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 01.12.2014 р.