Справа № 522/12477/13-а
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
522/12477/13-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Терьохін С.Є.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

при секретарі - Ложніковій Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою
Реєстраційної служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку на постанову Приморського
районного суду м. Одеси від 31 травня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нерум» до
Реєстраційної служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку, третя особа - Державний
реєстратор прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Ворошилівського
районного управління юстиції м.
Донецька Андреєва Тетяна Валеріївна,
про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку про зобов'язання вчинити
певні дії про зобов'язання відповідача
оформити та видати товариству з
обмеженою відповідальністю «Нерум»
свідоцтва про право власності на
будівлю дельфінарію «А-3» по вул.
Стадіонній, 1-з у Ворошиловському
районі м. Донецька загальною площею 1985,4
кв.м.; зобов'язання відповідача
здійснити державну реєстрацію права
власності Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нерум» на будівлю
дельфінарію «А-3» по вул. Стадіонній, І-з
у Ворошиловському районі м. Донецька
загальною площею 1985,4 кв.м.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 31 травня 2013 року
позовні вимоги ТОВ «Нерум» до
реєстраційної служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку про зобов'язання вчинити
певні дії - задоволено.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Реєстраційної
служби Ворошиловського районного
управління юстиції у місті Донецьку,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

21 березня 2013 року Шкурат О.П., що діє від
імені ТОВ «Нерум» на підставі
довіреності звернулася до
Реєстраційної служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку кого РУЮ із заявою про
державну реєстрацію права власності на
будівлю дельфінарію, яка розташована
на території парку культури та
відпочинку імені О.С.Щербакова за
адресою: м. Донецьк, вулиця Стадіонна,
будинок 1з.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у місті Донецьку Андреєвої Т.В.
№1305125 від 02 квітня 2013 року відмовлено
ТОВ «Нерум» у будівлі дельфінарію,
44ержавній реєстрації права власності
(форма власності: приватна), на
території парку культури та відпочинку
ім. О.С.Щербакова за адресою: м. Донецьк,
вул. Стадіонна, буд. 1 -з.

При прийнятті рішення про відмову у
видачі свідоцтва державний реєстратор
виходив з того, що у ТОВ «Нерум»
відсутнє зареєстроване право
власності чи право користування
земельною ділянкою, на якій
розташована будівля дельфінарію.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що в
розпорядженні відповідача маються всі
необхідні документи для видачі
свідоцтва про право власності та
здійснення державної реєстрації права
власності позивача на нерухоме майно -
нежитлову будівлю дельфінарію, проте
відповідачем не проведено державної
реєстрації прав з видачею свідоцтва
про право власності, а оскільки позивач
є власником майна, то суд першої
інстанції визнав необґрунтованою
відмову відповідача у видачі та
оформленні позивачу свідоцтва про
право власності на вказане нерухоме
майно.

З такою позицією суду першої інстанції
колегія суддів погодитися не може з
огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" -
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

У державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують. За
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень (п.4 ч.1, ч.2 ст. 24 вказаного
Закону).

Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, який
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України №703 від 22 червня 2011
року передбачено, що під час розгляду
заяви про державну реєстрацію і
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках); повноважень заявника;
відомостей про нерухоме майно, речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
наявних у Державному реєстрі прав та
поданих документах; наявності обтяжень
прав на нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону; наявності факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав (п.12).

У разі проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно заінтересованою
особою є власник (власники), інший
правонабувач (правонабувачі), сторона
(сторони) правочину, відповідно до
якого виникло право власності та інше
речове право (п.25). Для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком
(п.26).

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є: укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно, чи його дублікат;
свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; свідоцтво
про право на спадщину, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; свідоцтво
про придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно;
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; закон, яким встановлено сервітут
на нерухоме майно; рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; інші
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону
(п.27).

Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України
право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України визначено,
що об'єкти нерухомого майна підлягають
державній реєстрації. Відмова у
державній реєстрації може бути
оскаржена до суду ( ч. 3 ст. 182 ЦК України).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що згідно договору
оренди №17/09 укладеного між ТОВ «Нерум»
та комунальною установою культури
«Парк культури та відпочинку імені О.С.
Щербакова», орендарем ТОВ «Нерум»
прийнято у тимчасове користування
площу для розміщення дельфінарію.

На замовлення ТОВ «Нерум», КП БТІ м.
Донецька виготовлено технічний
паспорт на громадський будинок літ
«А-3» по вул.. Стадіонна, 1-з, м. Донецьк,
згідно якого загальна площа будівля
дельфінарію літ «А-3» складає 1985,4 кв. м.

13 березня 2013 року Інспекцією
державного архітектурно будівельного
контролю у Донецькій області було
зареєстровано декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації №
ДСН8, згідно з якою будівля
дельфінарію по вул. Стадіонній, 1 «з» у
Ворошиловському районі м. Донецька
загальною площею 1985,4 кв.м є закінченим
будівництвом об'єктом, готовим до
експлуатації.

Проте, як свідчать матеріали справи,
строк дії договору оренди №17/09 від
01.09.2009 року скінчився.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку, що судом першої інстанції
помилково не прийнято до уваги той
факт, що на момент звернення позивача
до відповідача з заявою про державну
реєстрацію права власності на будівлю
дельфінарію, право користування
земельною ділянкою згідно договору
оренди №17/09 скінчився ще 01.11.2011 році.

Таким чином, підстав для державної
реєстрації права власності позивача на
будівлю дельфінарію на підставі
договору оренди №17/09 від 01.09.2009 року,
який був наданий до заяви у відповідача
не має.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
належні докази на підтвердження
виникнення у встановленому законом
порядку права власності на нерухоме
майно, а відтак не зрозумілим є те, з
яких міркувань виходив суд першої
інстанції зазначаючи, що позивач
являється власником нерухомого майна.

Отже, надані позивачем документи не
дають змогу державному реєстратору
можливість встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, що помилково не було вірно
встановлено судом першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів
приходить щодо правомірного прийняття
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Ворошилівського районного управління
юстиції м. Донецька Андреєвої Тетяни
Валеріївни №1305125 від 02 квітня 2013 року,
яким відмовлено у державній реєстрації
права власності ТОВ «Нерум» на
будівлю дельфінарію, оскільки рішення
відповідає таким критеріям
правомірності, як законність,
обґрунтованість, добросовісність та
розсудливість, у зв'язку з чим позовні
вимоги є необґрунтованими й відповідно
не підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів не приймає
довід позивача стосовно того, що дана
справа повинна розглядатися місцевим
адміністративним судом за вибором
позивача.

Відповідно до ч.1 ст.18 КАС України,
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним судам; усі адміністративні
справи з приводу рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень у справах про притягнення
до адміністративної відповідальності;
усі адміністративні справи щодо спорів
осіб з суб'єктами владних повноважень з
приводу обчислення, перерахунку
соціальних виплат.

Відповідно до ч.2 ст.18 КАС України,
справи, у яких однією зі сторін є орган
державної влади, інший державний орган,
їх посадова особа чи службова особа,
крім справ з приводу їхніх рішень, дій
чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки, підсудні
окружним адміністративним судам.

Отже на думку колегії суддів, основою
для визначення предметної підсудності
місцевих загальних судів як
адміністративних є суб'єктний склад
сторін у справі, а саме відповідачем у
справі є державний орган - реєстраційна
служба Ворошиловського районного
управління юстиції у м. Донецьку, що
виключає можливість розгляду даного
спору Приморським районним судом м.
Одеси.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів доходить до висновку про те, що
Приморський районний суд м. Одеси, який
відкрив провадження в
адміністративній справі без
дотримання правил предметної
підсудності, не є компетентним у її
розгляді (пункт 2 частини першої статті
22 КАС України). Порушення правил
предметної підсудності є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, з огляду на те, що судом
першої інстанції при вирішенні справи
порушені норми процесуального права
та дану справу розглянуто
неповноважним судом, колегія суддів,
керуючись п. 4 ст. 202 КАС України вважає
необхідним скасовуючи постанову суду
першої інстанції, прийняти нову
постанову про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.3, п.4
ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ч.5 ст. 254
КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Реєстраційної
служби Ворошиловського районного
управління юстиції у місті Донецьку -
задовольнити повністю.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 31 травня 2013 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні адміністративного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нерум» - відмовити
повністю.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
судового рішення в повному обсязі
(після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції).

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв