Справа № 2а-1209/09/1970
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

25 листопада 2014 року м.
Київ В/800/4599/14

судді-доповідача Маринчак Н.Є.,

суддів: Вербицької О.В., Голубєвої Г.К.,
Костенка М.І., Федорова М.О.

перевіривши заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

про допуск до перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 09
липня 2014 року

у справі №2-а-1209/09/1970

за позовом Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції

до Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_2 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 09
липня 2014 року у справі №2-а-1209/09/1970 за
позовом Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції до
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, а з підстав, передбачених
пунктом 3 частини першої статті 237 цього
Кодексу, - безпосередньо до Верховного
Суду України.

Згідно п.1 ст.237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2391 КАС України до
заяви мають бути додані копії різних за
змістом судових рішень, в яких має
місце неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування вимог заяви про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 09
липня 2014 року Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_2 вказує на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження мотивів перегляду
вказаної ухвали суду касаційної
інстанції Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_2 посилається на ряд
ухвал Вищого адміністративного суду
України, а саме: від 14 січня 2014 року
(К/9991/13434/11), від 26 квітня 2012 року (К-22711-10),
від 18 липня 2013 року (К/9991/4712/12), від 02
липня 2013 року (К/9991/25173/12).

В оскаржуваній ухвалі Вищий
адміністративного суду України
предметом позову є стягнення
заборгованості зі штрафних санкцій. В
ухвалі від 09 липня 2014 року Вищий
адміністративний суд України
погодився з висновками судів
попередніх інстанції про те, що
стягнення заборгованості з
відповідача є обґрунтованою, оскільки
судовими рішеннями, які набрали
законної сили, було відмовлено Суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_2 в
задоволенні позовних вимог щодо
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, в
результаті несплати якого у
відповідача виникла заборгованість.

Разом з тим, в ухвалах Вищого
адміністративного суду України, а саме:
від 14 січня 2014 року (К/9991/13434/11), від 26
квітня 2012 року (К-22711-10), від 02 липня 2013
року (К/9991/25173/12) предметом розгляду є
скасування рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 18 липня 2013 року суд
касаційної інстанції погодився з
висновками суду апеляційної інстанції
про те, що податковим органом було
пропущено строк звернення до суду.

Крім того, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 14
січня 2014 року були скасовані рішення
судів попередніх інстанцій в частині
задоволення позовних вимог з
направленням справи в цій частині на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Слід зазначити, що направлення справи
на новий розгляд виключає можливість
формулювання судом касаційної
інстанції остаточної правової позиції
у справі, оскільки застосування норм
матеріального права можливе лише на
підставі повного і всебічного
встановлення обставин справи.
Водночас, неповне встановлення
обставин справи виключає можливість
ствердження того факту, що матеріальні
норми були по-різному застосовані саме
в подібних відносинах, оскільки зміст
цих відносин у такому разі не є
остаточно встановленим.

Отже, в згаданих вище рішеннях Вищого
адміністративного України, яке
оскаржується та на які посилається
скаржник в заяві, різні обставини
справи.

Таким чином, підстави для допуску
справи до провадження для перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 09
липня 2014 року відсутні.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_2 в допуску справи для перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 09
липня 2014 року у справі №2-а-1209/09/1970.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
___________________Н.Є. Маринчак

___________________О.В. Вербицька

___________________Г.К. Голубєва

___________________ М.І. Костенко

___________________ М.О. Федоров