Справа № 814/1315/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
814/1315/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
Центрального району м. Миколаєва на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2013
року по справі за адміністративним
позовом Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
Центрального району м. Миколаєва до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м.Миколаєва про
скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

27.03.2013р. Комунальне ЖЕП Центрального
району м.Миколаєва звернулось до
Миколаївського окружного
адміністративного суду із позовом УПФУ
в Заводському районі м. Миколаєва про
скасування рішення №640 від 19.03.2013р.,
яким до нього за несвоєчасну сплату
єдиного внеску застосовано штрафні
фінансові санкції в розмірі 503,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
заначив, що спірним рішенням
відповідача йому були нараховані
штрафні санкції в сумі 503,99 грн. за
несвоєчасну сплату єдиного внеску,
хоча ним своєчасно сплачувався єдиний
внесок у відповідності із Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2013
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції, директор
КЖЕП Центрального району м.Миколаєва
07.05.2013 р. подав апеляційну скаргу, в якій
зазначив, що судом, при винесенні
оскаржуваної постанови порушено норми
матеріального і процесуального права
та просив скасувати постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15.04.2013р. і
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та/або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, та
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
будь яких законних підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

КЖЕП Центрального району м. Миколаєва
зареєстроване в якості юридичної особи
державним реєстратором виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
24.11.2000 р. та є платником єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

15.03.2013р. працівниками УПФУ було
проведено планову перевірку КЖЕП
Центрального району м. Миколаєва з
питань правильності нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.03.2012 р. по 01.02.2013 р., в ході якої було
встановлено, що позивач, в порушення ч.8
ст.9 Закону при виплаті авансових
платежів по заробітній платі не
своєчасно сплачував єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, про що було
складено Акт №71.

На підставі зазначеного акту, у
відповідності з п.6 ч.11 ст.25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», 19.03.2013р.
уповноваженою особою відповідача було
прийнято Рішення №640 про застосування
до КЖЕП Центрального району м.
Миколаєва штрафних санкцій у вигляді
штрафу в сумі 503,99 грн. за неповну сплату
єдиного внеску одночасно з видачею сум
виплат, на які нараховується єдиний
внесок (авансових платежів).

Непогоджуючись з вказаним вище
рішенням пенсійного органу, позивач
оскаржив його до суду.

Вирішуючи справу по суті, суд першої
інстанції виходив з необґрунтованості
позовних вимог, а також того, що
відповідачем було правомірно
застосовано до позивача спірні штрафні
санкції за неповну сплату суми єдиного
внеску одночасно із видачею заробітної
плати.

Судова колегія, уважно дослідивши
матеріали справи, погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції і вважає їх обгрунтованими,
виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

При цьому, платники, зазначені у п.1 ч.1
ст.4 цього Закону, під час кожної
виплати заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення), на суми якої
(якого) нараховується єдиний внесок,
одночасно з видачею зазначених сум
зобов'язані сплачувати нарахований на
ці виплати єдиний внесок у розмірі,
встановленому для таких платників
(авансові платежі). Кошти
перераховуються одночасно з
отриманням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплату доходу, грошового
забезпечення), у тому числі в
безготівковій чи натуральній формі.
Базовим звітним періодом є календарний
місяць.

Виходячи з цього, колегія суддів
зазначає, що Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», окрім
загального правила сплачувати єдиний
внесок, нарахований за відповідний
базовий звітний період, не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом, є й спеціальні,
зокрема, для платників, зазначених у п.1
ч.1 ст.4 цього Закону, до яких саме
відноситься КЖЕП Центрального району
м. Миколаєва, як таке, що використовує
працю фізичних осіб.

Загальне правило, передбачене абз. 1 ч.8
ст.9 вказаного вище Закону щодо сплати
єдиного внеску до 20 числа місяца, що
настає за базовим звітним періодом,
стосується перш за все платників,
зазначених у п.4, 5 ч. 1 ст. 4 Закону, а саме
фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності, та
особи, які забезпечують себе
роботою самостійно - займаються
незалежною професійною діяльністю
(науковою, літературною, артистичною,
юридичною та ін.), за умови, що такі
особи не є найманими працівниками чи
підприємцями.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем 30.03.2012р. був виплачений аванс
по заробітній платі за березень 2012р. у
сумі 15956,52 грн. і одночасно був
перерахований єдиний соціальний
внесок в Пенсійний фонд у сумі 4022 грн.
Недонарахована сума, яка складала 1352,69
грн., була доперерахована лише 20.04.2012р.
платіжним дорученням №156.

Також, по справі встановлено, що 28.04.2012р.
підприємством був виплачений аванс по
заробітній платі за квітень 2012р. у сумі
18000 грн. і одночасно був перерахований
єдиний соціальний внесок в Пенсійний
фонд у сумі 2700 грн. Недонарахована сума,
яка складала 3256,74 грн., була
доперерахована 17.05.2012 р. платіжним
дорученнями №156 і191.

30.05.2012р. був виплачений аванс по
заробітній платі за травень 2012р. у сумі
20856,92 грн. і одночасно був перерахований
єдиний соціальний внесок в Пенсійний
фонд у сумі 6540 грн. Недонарахована сума
в розмірі 430,46 грн. була доперерахована
13.06.2012р. платіжним дорученням №227.

Таким чином, судова колегія, як і суд 1-ї
інстанції, вважає, що позивач повинен
був одночасно з виплатою авансу по
заробітній платі перерахувати
нарахований на цю виплату єдиний
соціальний внесок в повному обсязі.
Отже, в зв'язку з вказаним, сплата
єдиного внеску в даному випадку
пов'язана сааме з виплатою грошового
забезпечення (аванс, зарплата та ін.), а
не з граничним строком сплати єдиного
внеску.

До того ж, норми п.п. 4.3.7 п. 4.3 «Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» №21-5
від 27.09.2010р. (зареєстр. в Міністерстві
юстиції 27.10.10р. за №994/18289) та Закону
України №2464 встановлюють, що платники
під час кожної виплати заробітної
плати (доходу, грошового забезпечення),
на суми якої (якого) нараховується
єдиний внесок, одночасно з видачею
зазначених сум зобов'язані сплачувати
нарахований на ці виплати єдиний
внесок у розмірі, встановленому для
відповідних платників (авансові
платежі). Крім того, кошти
перераховуються одночасно з
отриманням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплата доходу, грошового
забезпечення), у тому числі в
безготівковій чи натуральній формі.

Слід зазначити, що всі факти цих
порушень підтверджуються видатковим
касовими ордерами, відомостями про
виплату грошей, про що, в свою чергу,
також зазначено і в п.2.10 розділу III Акту
перевірки №71 від 15.03.2013.

Згідно з п.6 ч.11 ст.25 Закону №2464, за
несплату, неповну сплату або
несвоєчасну сплату суми єдиного внеску
одночасно з видачею сум виплат, на які
нараховується єдиний внесок (авансових
платежів), накладається штраф у розмірі
10 % таких несплачених або несвоєчасно
сплачених сум.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
судів погоджується з висновками суду
І-ї інстанції про те, що позивач, в
данному випадку, повинен був одночасно
з виплатою авансу по заробітній платі
перерахувати нарахований на цю виплату
єдиний соціальний внесок в повному
обсязі.

До того ж, згідно із приписами ст.ст.11,71
КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд, у відповідності до ст.86 цього ж
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції при
розгляді даної справи не було порушено
норми матеріального і процесуального
права, а наведені в апеляційній скарзі
доводи не відповідають обставинам
справи та ґрунтуються на невірному
тлумаченні норм діючого у цій сфері
законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, суд апеляційної
інстанції, відповідно до ст.200 КАС
України, залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
Центрального району м. Миколаєва -
залишити без задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2013
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко