Справа № 2а-4488/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
Справа № 48440/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 1 лютого 2012
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління юстиції у
Закарпатській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання змінити
формулювання та дати звільнення,
стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

20.09.2011 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Головного
управління юстиції у Закарпатській
області, в якому просить визнати
формулювання причин звільнення по п.4
ст.40 КЗпП України за прогул невірною;
змінити формулювання причин
звільнення, вказавши формулювання
звільнення - за згодою сторін по п.1 ст.36
КЗпП України; змінити дату звільнення з
роботи з 21 березня 2011 року на день
закінчення розгляду справи в суді;
зобов'язати відповідача виплатити йому
середньомісячну заробітну плату за час
вимушеного прогулу; стягнути з
відповідача на його користь
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 10 000,00 грн., з яких 5000 грн.
перерахувати на користь
Чинадіївського дитячого будинку.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 1 лютого 2012 року позов
залишено без розгляду.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивачем пропущено
строк звернення до суду із вказаними
позовними вимогами без поважних
причин.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
винесеною з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
позивач - ОСОБА_1 оскаржив її в
апеляційному порядку. У апеляційній
скарзі просить скасувати постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 1 лютого 2012
року та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що судом
першої інстанції безпідставно не
враховано, що на прийомі у начальника
Головного управління юстиції у
Закарпатській області, 29.03.2011 року,
позивача було повідомлено про те, що з
приводу не прийняття відповідних
рішень по його заявам про звільнення
його згодою сторін, поданим через
начальника МВ ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
Медвідь І.М., останньому оголошено
догану.

Крім того, вказує на те, що після
отримання ним повідомлення з наказом
про його звільнення 22.03.2011 року та 28.03.2011
року він неодноразово звертався до
Головного управління юстиції у
Закарпатській області і питання зміни
наказу про його звільнення на той час
було відкритим.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі, суд
апеляційної інстанції виходить із
такого.

Встановлено, підтверджено матеріалами
справи, що наказом Головного
управління юстиції у Закарпатській
області від 12 серпня 2009 року № 492/06-04
ОСОБА_1 призначений на посаду
державного виконавця міського відділу
державної виконавчої служби
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції.

Наказом Головного управління юстиції у
Закарпатській області від 21 березня 2011
року №310/06-04 ОСОБА_3 було звільнено із
займаної посади державного виконавця
МВ ДВС Мукачівського міськрайонного
управління юстиції за прогул, п.4 ст. 40
КЗпП України, за поданням начальника
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції Медвідь І.М. від
11.03.2011 р. №544/06-10, та на підставі акту від
03.03.2011 р., акту від 04.03.2011 р., акту 09.03.2011 р.

Не погоджуючись із формулювання причин
звільнення у вказаному наказі по п.4
ст.40 КЗпП України за прогул, 20.09.2011 року
ОСОБА_3 звернувся до суду із позов про
зміну формулювання причин звільнення,
вказавши формулювання звільнення - за
згодою сторін по п.1 ст.36 КЗпП України, а
також просить змінити дату звільнення
з роботи з 21 березня 2011 року на день
закінчення розгляду справи в суді,
зобов'язати відповідача виплатити йому
середньомісячну заробітну плату за час
вимушеного прогулу, стягнути з
відповідача на його користь
відшкодування моральної шкоди.

Наведений спір розглянутий та
вирішений неповноважним судом, що
підтверджується наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська або Севастопольська
міська рада, їх посадова чи службова
особа, крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ з приводу їхніх
рішень, дій чи бездіяльності у справах
про адміністративні проступки та
справ, які підсудні місцевим загальним
судам як адміністративним судам.

Із ч. 2 ст. 18 КАС України випливає, що
справи, у яких однією зі сторін є орган
державної влади, інший державний орган,
їх посадова чи службова особа, підсудні
окружним адміністративним судам.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
виходячи із суб'єктного складу сторін
та предмету спору дана справа за
підсудна окружному адміністративному
суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КАС України (в
редакції, діючій на момент розгляду
справи судом апеляційної інстанції)
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки справа розглянута
неповноважним складом суду (тобто, із
порушенням правил предметної
підсудності), тому оскаржуване рішення
місцевого загального суду, як
адміністративного суду, підлягає
скасуванню із прийняттям нового
рішення по суті заявлених позовних
вимог.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд
зазначає наступне.

У відповідності до п.15 ч.1 ст.3 КАС
України публічна служба - це діяльність
на державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Отже позивач - ОСОБА_3 - державний
виконавець у період з 12.08.2009 року по
21.03.20111 року (день звільнення) перебував
на публічній службі.

В силу ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст.99 КАС України встановлено,
що для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Для звернення до
суду у справах щодо прийняття громадян
на публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Як слідує із матеріалів справи, на
адресу ОСОБА_1 Головним управлінням
юстиції у Закарпатській області було
направлено для ознайомлення наказ
Головного управління юстиції у
Закарпатській області від 21.03.2011 року
про звільнення ОСОБА_1 , про що свідчить
копія листа від 22.03.2011 року № 06-20, з
одночасним повідомленням про
необхідність з'явитися до відповідача
для отримання трудової книжки. Листом
ГУЮ в Закарпатській області від 28.28.03.2011
року № 06-2 ОСОБА_1 повторно повідомлено
про необхідність з'явитися до
відповідача для отриманн - трудової
книжки. Однак позивач за трудовою
книжкою жодного разу не з'явився, листа
на адресу відповідача щодо можливості
надіслання такої поштою не надходило.

Про отримання ОСОБА_1 зазначених листів
Головного управління юстиції у
Закарпатській області від 22.03.2011 року №
06-20 та від 28.28.03.2011 року № 06-2 також
підтверджується апелянтом у поданій
ним апеляційній скарзі.

Крім того, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що ОСОБА_1 29.03.2011
року звернувся до начальника Головного
управління юстиції у Закарпатській
області із заявою про скасування
наказу про його звільнення від 21
березня 2011 року №310/06-04, відповідь на
яку йому було надано листом 21.04.2011 року,
який позивачем отримано.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України у
редакції, що була чинною на час
винесення оскаржуваної постанови,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та
обставин справи суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
позивачем позов про визнання невірним
формулювання причин його звільнення по
п.4 ст.40 КЗпП України за прогул у наказі
від 21.03.2011 року №310/06-04, зміну
формулювання причин звільнення та дати
звільнення з роботи, зобов'язання
виплатити середньомісячну заробітну
плату за час вимушеного прогулу,
стягнення моральної шкоди, подано з
пропущенням строку звернення до
адміністративного суду, та відсутні
підстави для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, а тому такий підлягає
залишенню без розгляду.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
підлягає скасуванню з постановленням
ухвали про залишення позову без
розгляду.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197,
ст.198, п.4 ст.202, ст.205, 206, 254 КАС КАС
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити
частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 1 лютого 2012 року у справі
№2а-4488/11 скасувати та постановити
ухвалу, якою адміністративний позов
ОСОБА_1 до Головного управління юстиції
у Закарпатській області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
змінити формулювання та дати
звільнення, стягнення моральної шкоди
залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник