Справа № К/9991/67579/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/67579/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради Донецької області на постанову
Червоногвардійського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 05
квітня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 09 вересня 2011 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради Донецької області про стягнення
грошової допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з вказаним адміністративним позовом у
якому зазначав, що відповідач в
порушення вимог статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
сплатив щорічну допомогу на
оздоровлення у 2009-2010 роках в розмірах,
що не співвідносяться з мінімальною
заробітною платою, встановленою
законом України про Державний бюджет
на відповідні роки, внаслідок чого
утворилась заборгованість, яку просив
стягнути.

Постановою Червоногвардійського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 05 квітня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 09 вересня
2011 року, позов задоволено: стягнуто за
рахунок Державного бюджету
недоплачену суму на оздоровлення за 2009
рік у розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат як інваліду
Чорнобильської АЕС ІІІ групи, за 2010 рік
у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат як інваліду Чорнобильської АЕС ІІ
групи.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати судові рішення та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачу до 04 березня
2010 року було встановлено ІІІ групу
інвалідності, а з 04 березня 2010 року
безстроково - ІІ групу інвалідності у
зв'язку з захворюванням, пов'язаним з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, він є постраждалим
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії та учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії і на підставі статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на щорічну
допомогу на оздоровлення, яку за 2009-2010
роки було нараховано у розмірі по 120
грн. щорічно, проте у зв'язку з арештом
рахунків управління така виплата не
проводилась.

Вирішуючи спір районний суд, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
позивачу неправомірно сплачені суми в
розмірі, що встановлений постановою
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року №562.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачені компенсації
(грошова допомога на оздоровлення) за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які
стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату
годувальника.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» було
установлено громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, розмір щорічної допомоги
на оздоровлення, зокрема, інвалідам I і
II групи - 120 грн.; інвалідам III групи - 90
грн.

Проте такий розмір допомоги не
відповідав встановленому статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розміру щорічної допомоги.

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
Статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
надано право Кабінету Міністрів
України встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте, Кабінетом Міністрів України у 2009
та 2010 роках таке право використано не
було, а тому вказані норми не підлягали
застосуванню під час визначення
розміру виплат, передбачених статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про те, що при
визначенні розміру щорічної допомоги
на оздоровлення у 2009, 2010 роках
застосуванню підлягає стаття 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постанова Кабінету Міністрів
України від 12 липня 2005 року № 562, яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав, а нарахований розмір
зазначеної допомоги не відповідає
вимогам закону.

За таких підстав висновок судів
попередніх інстанцій щодо
неправомірності дій відповідача по
нарахуванню щорічної допомоги у 2009, 2010
роках є обґрунтованим.

Судові рішення ухвалені з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
під-став для їх скасування та ухвалення
нового судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Червоногвардійської районної
адміністрації Макіївської міської
ради Донецької області залишити без
задоволення, а постанову
Червоногвардійського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 05
квітня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 09 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/