Справа № 21-293а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючогоКривенка
В.В.,суддів:Гриціва М.І., Гусака М.Б.,
Коротких О.А., Кривенди О.В.,
Маринченка В.Л., Панталієнка П.В.,
Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л.,
Терлецького О.О., -

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва (далі -
управління ПФУ) до державного
підприємства "Український
науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут
будівельних матеріалів та виробів
"НДІБМВ" (далі - Підприємство) про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року управління ПФУ
звернулося до суду з позовом, у якому
просило стягнути з відповідача
заборгованість з відшкодування
різниці фактичних витрат на виплату
пенсії, призначеної відповідно до
Закону України від 13 грудня 1991 року №
1977-XII "Про наукову і науково-технічну
діяльність" (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 1977-XII), і сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, за період з 1 грудня
2011 року по 31 березня 2012 року в сумі 88 112
грн 15 коп.

На обґрунтування позову управління ПФУ
зазначило, що Підприємство має
заборгованість з відшкодування
зазначених витрат і на його адресу було
надіслано повідомлення про наявність
заборгованості з проханням погасити
відповідну суму боргу, проте її не було
сплачено. У зв'язку з чим управління ПФУ
звернулося до суду з зазначеним
позовом.

Окружний адміністративний суд міста
Києва постановою від 17 липня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2012 року, відмовив у
задоволенні позову.

Вищий адміністративний суд України
постановою від 22 січня 2014 року
скасував зазначені судові рішення та
прийняв нове, яким частково
задовольнив позов, постановивши
стягнути з Підприємства на користь
позивача заборгованість у сумі 55 539 грн
71 коп.

Ухвалюючи рішення, касаційний суд
виходив із того, що відповідач є
державним небюджетним підприємством і,
незалежно від обсягів та джерел
фінансування, зобов'язаний
відшкодовувати управлінню ПФУ різницю
у розмірі пенсії відповідно до статті 24
Закону № 1977-XII та Порядку фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних небюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність", та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
24 березня 2004 року № 372 (далі - Порядок).

У заяві про перегляд судових рішень
Верховним Судом України
Підприємство, посилаючись на
неоднакове застосування касаційним
судом положень Закону № 1977-XII та
Порядку, просить скасувати постанову
Вищого адміністративного суду України
від 22 січня 2014 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

На обґрунтування наведених у заяві
доводів додано ухвали Вищого
адміністративного суду України на які
відповідач посилається як на підставу
для допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Вищий адміністративний суд України,
допускаючи цю справу до провадження
Верховного Суду України, виходив із
того, що в доданій до заяви копії ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 31 жовтня 2013 року (справа № К/9991/12626/11)
по-іншому, ніж у справі, що
розглядається, застосовано положення
Закону № 1977-XII та Порядку.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України Верховний Суд
України переглядає судові рішення в
адміністративних справах з підстави
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

У справі, що розглядається, висновки
суду касаційної інстанції ґрунтуються
на тому, що згідно зі своїм статутом
Підприємство засновано на державній
формі власності, здійснює свою
діяльність на засадах госпрозрахунку,
а отже, є державним небюджетним
підприємством і, незалежно від обсягів
та джерел фінансування, зобов'язане
відшкодувати ПФУ різницю у розмірі
пенсії відповідно до статті 24 Закону №
1977-ХІІ та Порядку.

В ухвалі від 3 лютого 2010 року (справа №
К-19252/08), копію якої додано на
підтвердження неоднакового
правозастосування, Вищий
адміністративний суд України послався
на норми Закону № 1977-ХІІ і положення
Порядку, проте скасував рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
направив справу на новий розгляд до
суду першої інстанції в зв'язку з
неповним з'ясуванням обставин справи і
своєї правової позиції щодо
застосування зазначених норм
матеріального права не формував.

В ухвалах Вищого адміністративного
суду України від 27 березня та 26
вересня 2012 року, 21 березня та 31 жовтня
2013 року (справи №№ К/9991/20971/11, К/9991/8213/11,
К/9991/30915/12, К/9991/12626/11, відповідно), копії
яких надано заявником для порівняння,
суд касаційної інстанції, іншої,
відмінної від правової позиції,
зазначеної у справі, що розглядається,
не висловлював.

За таких обставин немає підстав для
висновку про наявність неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 244
Кодексу адміністративного судочинства
України Верховний Суд України
відмовляє у задоволенні заяви, якщо
обставини, які стали підставою для
перегляду справи, не підтвердилися.

Ураховуючи наведене та керуючись
статтями 241, 242, 244 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви державного
підприємства "Український
науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут
будівельних матеріалів та виробів
"НДІБМВ" відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
В.В. КривенкоСудді:
М.І. Гриців М.Б. ГусакО.А.
Коротких О.В. КривендаВ.Л.
Маринченко П.В.
ПанталієнкоО.Б. Прокопенко О.О.
Терлецький І.Л. Самсін