Справа № 810/6444/14
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року 810/6444/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючий суддя: Головенко О.Д.,

при секретарі судового засідання
Гололобові В.Ю.,

за участю:

представника позивача: Хасіна І.Б.

представника відповідача:
Вязьмітінової Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві адміністративну
справу за позовом Приватного
підприємства «Деліція» до Київської
митниці Міндоходів України, третя
особа Головне управління Державної
казначейської служби України у
Київській області про визнання
протиправними, скасування рішення про
коригування митної вартості товару,
картки відмови в прийнятті митної
декларації та стягнення надмірно
сплаченої суми податку на додану
вартість -

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «Деліція»
звернулось до суду з позовом до
Київської митниці Міндоходів України,
третя особа Головне управління
Державної казначейської служби
України у Київській області про
визнання протиправними, скасування
рішення про коригування митної
вартості товару № 125000003/2014/000700/2 від
06.11.2014, картки відмови в прийнятті
митної вартості декларації, в митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України № 125130013/2014/00094 від 06.11.2014
та стягнення надмірно сплаченої суми
податку на додану вартість у розмірі 11
018,97 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує, що у листопаді 2014 року
відповідачем було прийнято спірне
рішення про коригування митної
вартості товару, а саме «Арахіс, Е
фракція 2/3 подріблений, обсмажений»,
виробник - PRODEMAN S.A., торгівельної марки -
PRUDEMAN S.A., що надійшов позивачу на умовах
зовнішньоекономічного контракту
№ 2/EXP/2010 від 18.02.2010, укладеного ним з
компанією «ATLANTA POLAND S.A.».

Позивач вважає, що оскаржуване рішення
про коригування митної вартості є
протиправним, оскільки були прийняті з
порушенням визначеного законом
порядку, без дотримання основних
принципів митного регулювання.

Крім того, зазначає, що відповідачем
було прийнято картку відмови в
прийнятті митної вартості декларації,
в митному оформленні чи пропуску
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України № 125130013/2014/00094 від
06.11.2014.

На думку позивача ним було вірно
визначена митна вартість товару із
застосуванням 1-го методу, а саме за
ціною договору. Крім того вказує, що до
митних декларацій були надані
комплекти обов'язкових документів для
визнання митної вартості товару,
передбачений ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу
України (надалі - МК України).

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив та
просив відмовити у його задоволенні.
Подав суду письмові заперечення проти
позову, у якому вказав, що оскаржуване
рішення винесені правомірно, оскільки
метод визначення за ціною договору не
застосовувався, оскільки декларантом
не подано додаткові документи для
підтвердження митної вартості. Вказав,
що другий метод був використаний з
урахуванням інформації, наявної в
митному органі. Вважає, що перелік
вимог щодо надання додаткових
документів, передбачений ч. 3 ст. 53 МК
України був дотриманий.

Також вважає, що картка відмови в
прийнятті митної вартості декларації,
в митному оформленні чи пропуску
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України №
125130013/2014/00094 від 06.11.2014 є правомірною та
стягнення податку на додану вартість у
розмірі 11 018,97 грн. не є підтвердженим.

На думку відповідача спірне рішення та
картка відмови в прийнятті митної
вартості декларації є законним та
такими, що винесені в межах визначеного
законом порядку.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, заслухавши
пояснення представника позивача та
відповідача суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 18.02.2010 між
позивачем (покупець) та «ATLANTA POLAND S.A.», м.
Гданськ, Польща (продавець) укладено
договір № 2/ЕХР/2010 про поставку арахісу
смаженого, подрібненого для
використання його в господарській
діяльності позивача, а саме
виготовлення кондитерських виробів.

Ціна та кількість товару визначені
сторонами згідно параграфу 2
зовнішньоекономічного договору та
додатку № 27 від 12.08.2014 і становить 2,05
доларів США за кілограм.

30.10.2014 між сторонами даного договору
було укладено додаток № 27/2 про
здійснення чергової поставки партії
арахісу подрібненого в кількості 20 280,00
кг за ціною 2,05 доларів США за кг.

На виконання умов договору та додатку
«ATLANTA POLAND S.A.» відповідно до інвойсу ZK
від 30.10.2014 поставила на територію
України для позивача вказаний товар у
обумовленій кількості та за узгодженою
сторонами ціною, саме по 2,05 долара США
за кілограм. Всього товару було
поставлено загальною вартістю 41 574,00
дол. США. Форма оплати - передоплата, яку
було здійснено в повному обсязі.

Для митного оформлення товару
позивачем було визначену митну
вартість товару за першим методом
(ціною договору), оскільки, ст. 57 МК
України встановлено, що основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

З метою митного оформлення зазначеного
товару позивач подав відповідачу всі
необхідні документи, передбачені ч. 2
ст. 53 МК України, а саме: вантажно митну
декларацію, договір поставки, додаток
до договору № 27/2, сертифікат про
походження товару № PL/MF/AK 0652685 від
30.10.2014, інвойс, транспортні (перевізні)
документи, експортну декларацію № 14 PL
32202015B2EE94, калькуляцію від 30.10.2014
вартості товару цього продавця, інвойс
від 09.10.2014 компанії Peanut Traders LLC,
Аргентина на поставку арахісу для
компанії «ATLANTA POLAND S.A.».

На думку позивача подані документи
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню, які
підтверджували ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, тобто підтверджували митну
вартість товарів за ціною договору
згідно з вимогами ч. 4 та 5 ст. 58 МК
України.

Суд погоджується з твердженням
позивача, оскільки надані відповідачу
документи на підтвердження вартості
товару, у тому числі і додаткові
документи, не містять розбіжностей та
дають можливість однозначно визначити
митну вартість товару за наданими
документами.

Тобто позивачем було надано необхідні
та усі наявні документів, які повинні
бути надані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК
України для підтвердження заявленої
митної вартості.

Натомість відповідач повідомив ПП
«Деліція», що відповідно до ст. 53 МК
України необхідно подати додаткові
документи.

У зв'язку з виникненням сумнівів у
достовірності задекларованої
позивачем митної вартості товару
митному органу було надано додаткові
документи, зокрема, експертний
висновок Київської ТПП від 04.11.2014 № Ц-715,
яким підтверджено правомірність
застосування договірної ціни 2,05
доларів США за кілограм та її
відповідність ринковим цінам.

Проте, відповідач відмовив позивачу в
митному оформленні та пропуску товарів
та видав картку відмови № 125130013/2014/00094
від 06.11.2014, а також прийняв оскаржуване
рішення про коригування митної
вартості товарів № 125000003/2014/000700/2 від
06.11.2014, в якому вартість товару визначив
за ціною договору щодо ідентичних
товарів, а саме за ціною 2,28 доларів США
за кілограм.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 49 МК України визначено, що
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 55 МК України у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

Відповідно до ч. 9 ст. 55 МК України у разі
надання декларантом або уповноваженою
ним особою додаткових документів
митний орган розглядає подані
додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Однак, додаткові подані документи не
стали підставою для підтвердження
заявленої митної вартості товару,
оскільки вони містять розбіжності.

З огляду на вищевказане суд зазначає
таке. Стаття 53 МК України визначає
перелік документів, що подаються
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості. Так,
відповідно до ч. 2 цієї статті
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

декларація митної вартості, що
подається у випадках та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості (у випадку, коли такі витрати
не включені до складу митної вартості;

зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі - продажу);

якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

якщо здійснювалося страхування -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Усі наявні та обов'язкові документи
були надані митному органу під час
здійснення митного оформлення товарів.

Разом з тим, ч. 3 ст. 53 МК України
передбачає виключний перелік підстав,
за яких митним органом можуть бути
затребувані додаткові документи. До
таких випадків належать: 1) у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки; 2) якщо такі
документи не містять всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів; 3)
якщо такі документи не містять
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

В такому випадку декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи,
виключний перелік яких зазначений у ч. 3
ст. 53 МК України.

Позивачем на виконання вимог митного
органу були надані усі наявні
документи.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 57 МК
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

На думку суду надані позивачем
документи містили усю необхідну
інформацію про вартість товару та
транспортних послуг, а також реквізити,
необхідні для ідентифікації ввезеного
товару.

В результаті коригування митної
вартості товарів загальна сума податку
на додану вартість, що підлягає сплаті
позивачем при здійсненні митного
оформлення товарів, збільшилися на 11
018,97 гривень.

Зважаючи на неправомірність спірних
рішень відповідача, на підставі яких
позивачем до Державного бюджету
України додатково сплачено кошти в
сумі 11 018,97 грн. то на думку суду
зазначені суми підлягають поверненню
позивачу шляхом стягнення через
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Київській області.

Відповідно до п. 3 п. 9 розділу VI
Прикінцевих та перехідних положень
Бюджетного кодексу України у разі
безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
Державна казначейська служба України
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання.

Водночас п. 19 Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ встановлено, що безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету та/або
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

Оскільки неправильна оцінка митної
вартості товарів призвела до зайвої
сплати позивачем мита та податку на
додану вартість, а тому порушене право
позивача підлягає поновленню шляхом
стягнення з Державного бюджету України
зайво сплаченого податку на додану
вартість в сумі 11 018,97 грн. шляхом
зарахування на рахунок позивача.

Щодо посилань митного органу на митну
декларацію від 28.10.2014
№ 110100000/2014/229763 на підставі якої було
скориговано митну вартість товару
поставлено позивачу за ціною договору
щодо ідентичних товарів суд вважає їх
безпідставними, оскільки в даному
випадку декларувався інший вид товару.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
державні органи та їх посадові особи
діють у спосіб, в межах повноважень та
на підставах, передбачених
Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, суд дійшов висновку, що митним
органом не доведено правомірності
своїх дій при винесенні рішення про
коригування митної вартості товару №
125000003/2014/000700/2 від 06.11.2014, картку відмови
в прийнятті митної вартості
декларації, в митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№ 125130013/2014/00094 від
06.11.2014.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122,
159-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товару № 125000003/2014/000700/2 від
06.11.2014.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
вартості декларації, в митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України № 125130013/2014/00094 від 06.11.2014.

Стягнути Державного бюджету України на
користь Приватного підприємства
«Деліція» надмірно сплачену суму
податку на додану вартість у розмірі 11
018 (одинадцять тисяч вісімнадцять) грн.
97 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
«Деліція» судовий збір в сумі 1 973 (одна
тисяча дев'ятсот сімдесят три) грн. 16
коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Головенко О.Д.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 02 грудня 2014 р.