Справа № К/9991/57164/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/57164/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Червоногвардійського районної
адміністрації Макіївської міської
ради Донецької області на рішення
Червоногвардійського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 26
серпня 2010 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 22 липня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення
Червоногвардійського районної
адміністрації Макіївської міської
ради Донецької області про стягнення
щорічної грошової допомоги,

в с т а н о в и л а :

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з
вказаним адміністративним позовом.
Посилався на те, що відповідач в
порушення вимог Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» сплатив йому
щорічну грошову допомогу у розмірі, що
не співвідноситься з мінімальною
пенсією за віком, внаслідок чого за
2009-2010 роки утворилася заборгованість
по її виплаті, яку просив стягнути.

Рішенням Червоногвардійського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 26 серпня 2010 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 22 липня 2011 року, позов задоволено:
стягнуто недоотриману суму щорічної
допомоги у розмірі, передбаченому
частиною п'ятою статті 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» за 2009 рік - у
розмірі 3 106 грн., за 2010 рік - у розмірі 3 591
грн., а всього стягнуто 6 697 грн.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм процесуального і матеріального
права, відповідач просив скасувати
судові рішення та ухвалити нове про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до вимог
частини п'ятої статті 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» щорічно до 5
травня позивач мав право на одержання
разової грошової допомоги у розмірі
семи мінімальних пенсій за віком, яку у
2009 році позивачу сплачено у розмірі 380
грн., а у 2010 році - в розмірі 420 грн.

Вирішуючи спір та задовольняючи
позовні вимоги суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
виплачений розмір щорічної грошової
допомоги не відповідав встановленому
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» розміру.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Частиною п'ятою статті 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, було встановлено, що
інвалідам війни ІІІ групи щорічно до 5
травня виплачується разова грошова
допомога у розмірі семи мінімальних
пенсій за віком.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» передбачено, що
щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 цього Закону,
здійснюють органи праці та соціального
захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків
(шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача) пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії, а особам, які
не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового
утримання.

Відповідно до вимог статті 17 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевого бюджетів.

Законами України про державний бюджет
України встановлювався на відповідний
рік розмір щорічної разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
Кабінету Міністрів України надано
право у 2009, 2010 роках встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

У 2009 році щорічна грошова допомога до 5
травня позивачу виплачена відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 18 березня 2009 року №211 «Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується в 2009 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» у сумі 380 грн., а у 2010
році відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 07 квітня 2010 року
№ 299 «Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2010 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» у сумі 420
грн.

Проте, стаття 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
стаття 70 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» передбачає
встановлення в абсолютних сумах
розмірів лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно, її дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Отже, на час виникнення спірних
правовідносин, законодавчих підстав
для відмови в застосуванні положень
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» не було. Тому нарахування та
виплата у 2009, 2010 роках особам, що мають
статус інваліда війни щорічної разової
грошової допомоги повинна
здійснюватися відповідно до норм
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Вирішуючи спір суд першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
правильного висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Судові рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, передбачених статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
під-став для його скасування і
ухвалення нового рішення не
вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Червоногвардійського районної
адміністрації Макіївської міської
ради Донецької області залишити без
задоволення, а рішення
Червоногвардійського районного суду
міста Макіївки Донецької області від 26
серпня 2010 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 22 липня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/