Справа № 2а-8855/11/0170/5
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/27529/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 11
серпня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року у справі за управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и
л а:

У липні 2011 року управління Пенсійного
фонду України в Совєтському районі
Автономної Республіки Крим звернулось
до суду з позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за рішенням №117 від
04.06.2011 у розмірі 170 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 11 серпня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року, у задоволенні
адміністративного позову управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим
відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в
Совєтському районі Автономної
Республіки Крим подало касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на допущені
судами порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 11
серпня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року скасувати та прийняти нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суди попередніх інстанцій
виходили з того, що відповідно до
пункту 5 частини 9 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
редакції, яка діяла до 01.01.2011, було
передбачено застосування виконавчими
органами ПФУ до страховиків за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою або
подання недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ фінансових санкцій, а саме
накладення штрафу у встановленому
розмірі, проте із набранням чинності з
01.01.2011 Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» наведена вище
норма матеріального права із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» була
виключена.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх
інстанції, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_4
зареєстрований як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Совєтському районі АР Крим.

На підставі акту №39 від 13.05.2011 та згідно
з пунктом 5 частини 9 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
управлінням Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим прийнято рішення №117
від 04.06.2011, в якому, з посиланням на
пункт 5 частини 9 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
застосовано фінансові санкції в
розмірі 170 грн. за неподання звітності
по персоніфікованому обліку за 2010 рік.

За період до 1 січня 2011 року відносини,
що виникали між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулювалися
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Зазначеним Законом
визначалися платники страхових
внесків, порядок їх нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками.

Згідно з пунктом 5 частини дев'ятої
статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за неподання, несвоєчасне
подання, подання не за встановленою
формою або подання недостовірних
відомостей, що використовуються в
системі персоніфікованого обліку та
іншої звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 7
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України від 8 липня 2010 року №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», що набрав
чинності з 1 січня 2011 року, стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Згідно зі статтею 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави вважати, що управлінням
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим
протиправно винесено рішення про
застосування до відповідача
фінансових санкцій за несвоєчасне
подання звітності до органів
пенсійного фонду за 2010 рік на підставі
пункту 5 частини дев'ятої статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки зазначена норма
Закону втратила чинність з 1 січня 2011
року згідно із Законом України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» і не діяла на
дату прийняття пенсійним органом
рішення про застосування .

Аналогічна правова позиція викладена
у постановах Верховного Суду України
від 20 листопада 2012 року №21-367а12 та від 04
червня 2013 року №21-170а13.

Враховуючи викладене колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, про
неправомірність застосування
фінансових санкцій позивачем та
відповідно необґрунтованого
стягнення заборгованості.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій
оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для їх
скасування не вбачається. Доводи
касаційної скарги висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі Автономної Республіки Крим
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 11
серпня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: