Справа № 808/7886/14
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/7886/14

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року

Справа № 808/7886/14

ДО/808/924/14

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калашник Ю.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» до Маріупольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов’язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна Комунального підприємства «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» (далі – позивач, КП «МТТУ») до Маріупольської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі – відповідач, Маріупольська ОДПІ), у якій позивач просить:

- стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1827 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що у зв’язку із скрутним фінансовим становищем звертався до головного розпорядника коштів – Департаменту розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, з проханням надати фінансову підтримку на виплату заробітної плати та сплати єдиного внеску. Проте, оскільки будівля Маріупольської міської ради 17.04.2014 була захоплена, Департамент фінансів не профінансував видатки. Кошти надійшли на рахунок позивача 23.04.2014, та 24.04.2014 позивач сплатив єдиний внесок. Проте, оскільки сплата відбулася із порушенням строку, відповідачем винесено рішення, яким нараховані штрафні санкції та пеню за несвоєчасне перерахування єдиного внеску. Також у позові вказано, що приписами Закону «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» введено мораторій на нарахування пені та штрафів. З урахуванням викладеного просить позов задовольнити.

03.12.2014 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, 28.11.2014 надіслав на адресу суду письмові заперечення на позов. Зокрема вказує, що позивачем порушені приписи податкового законодавства у частині своєчасності сплати єдиного внеску, а тому оскаржуване рішення є правомірним. Просив відмовити у задоволенні позову. Також просив розглядати справу без його часті.

Згідно із ч.4 ст.122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, справу розглянуто в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Розглянувши матеріали і з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлені наступні обставини.

КП «МТТУ» є юридичною особою, метою діяльності якого є, зокрема, задоволення потреб населення у пасажирських перевезеннях.

09 квітня 2014 року позивач звернувся до директора Департаменту розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради листом №1-03/637, у якому вказано, що недоїмка коштів на першочергові платежі до Пенсійного фонду терміном сплати до 20 числа, складає 470 тис.грн. Позивач просив департамент вирішити питання перерозподілу коштів.

22 квітня 2014 року позивач надіслав на адресу відповідача лист №1-03/763, у якому повідомляв, що у зв’язку із дефіцитом бюджету, складною політичною ситуацією, а також неможливістю працівників Департаменту фінансів дістатись своїх робочих місць, фінансування КП здійснювалось несвоєчасно. Кошти для сплати платежів до ПФ перераховані не були. Просив відповідача не застосовувати штрафні санкції та не нараховувати пеню, оскільки затримка виплат сталася не з вини КП «МТТУ».

Кошти на рахунок КП «МТТУ» надійшли 23 квітня 2014 року, а 24 квітня 2014 року позивач сплатив єдиний внесок у повному обсязі. Указаний факт підтверджений випискою по рахунках від 23.04.2014 та від 24.04.2014.

Вважаючи таке рішення протиправним позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі – Закон №2464).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 4 Закону №2464, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

Позивач є платником єдиного внеску у розумінні приписів Закону №2464.

Частиною 2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону №2464 єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності, зокрема, якщо клас професійного ризику – 25, то розмір єдиного внеску – 37,33%.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач відноситься до підприємств із класом ризику 25, а тому розмір єдиного внеску становить 37,33%.

Абзацом 1 ч.8 ст.9 Закону №2464 встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця...

Частиною 12 статті 9 Закону №2464 передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем прострочено сплату єдиного внеску терміном сплати до 20.04.2014. Внесок сплачений 24.04.2014.

Відповідно до ч.10 ст. 25 Закону №2464, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 ч. 11 ст. 25 Закону №2464 встановлено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно із ч.14 ст.25 Закону №2464, про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Вирішуючи справу по суті, суд також керувався приписами спеціального законодавства.

Так, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб’єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», внесені зміни, зокрема, до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування», а саме, розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнений пунктом 9-3 такого змісту: «… Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов’язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються. Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р, м.Маріуполь Донецької області відноситься на такого переліку.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідачем під час винесення оскаржуваного рішення не враховані приписи Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якого штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» за невиконання обов’язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Оскільки КП «МТТУ» знаходиться на території, де здійснювалася антитерористична операція, у відповідача відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску, а також, відсутні підстави для нарахування пені.

Так, відповідно до пп.66.1.5 п.66.1 ст. 66 Податкового кодексу України, підставами для внесення змін до облікових даних платників податків є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили.

Внесення змін до облікових даних платників податків здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п.66.2 ст.66 Податкового кодексу України).

Тобто, постанова суду про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, яка набрала законної сили, є обов’язковою підставою для внесення змін до облікових даних платників. Тому у суду відсутні законні підставі для зобов’язання податкового органу вносити зміни до облікових даних позивача шляхом виключення нарахованих штрафних санкцій та пені.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов’язок доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Отже, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваного рішення.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає часткового задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адіністративний позов задовольнити частково.

3. В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В.Калашник