Справа № 826/9378/14
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/9378/14
інстанції: Добрівська Н.А.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Гром Л.М., Троян Н.М.;

за участю секретаря: Кінзерської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Печерському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 25
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Айпітрейд» до Державної податкової
інспекції у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року, позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м.Києві про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії. Свої позовні
вимоги мотивував тим, що відповідачем
допущено порушення положень
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України), Порядку проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№1232 від 27.12.2010 р. (надалі - Порядок №1232),
Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затверджених
наказом Державної податкової
адміністрації України №236 від 22.04.2011 р.
під час винесення актів про
неможливість проведення зустрічних
звірок, а саме, протиправно зафіксовані
висновки про відсутність реальних
господарських операцій під час
проведення зустрічної звірки. Позивач
категорично не погоджується з
відповідністю дій відповідача при
здійсненні заходів скерованих на
проведення зустрічних звірок
імперативним приписам податкового
законодавства, оскільки відповідачем
порушено процедуру проведення
зустрічних звірок; а висновки,
викладені в актах на переконання
позивача є такими, що не відповідають
фактичним обставинам справи, що у свою
чергу призводить до порушення прав та
законних інтересів позивача як
суб'єкта господарювання.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 25
вересня 2014 року позов задоволено
повністю.

Визнано протиправними дії ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів
м.Києва при складанні акту
№1714/26-55-22-10/38441983 від 19.06.2014 року та акту
№1749/26-55-22-10/38441983 від 20.06.2014 року.

Зобов'язано ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів м.Києва вилучити з АІС
«Податковий блок» інформацію про
результати проведення зустрічної
звірки ТОВ «Айпітрейд», результати
яких оформлені актом №1714/26-55-22-10/38441983
від 19.06.2014 року та актом № 749/26-55-22-10/38441983
від 20.06.2014 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
згідно свідоцтва про державну
реєстрацію від 19.11.2012 року №0028215,
виданого Печерською районною у м. Києві
державною адміністрацією, ТОВ
«Айпітрейд» ( ),
зареєстроване за адресою: 04073, м.Київ,
Оболонський район, вул.Куренівська буд.
14-6.

Позивача взято на податковий облік в
органах державної податкової служби
від 20.11.2012 року за №68159. На момент
проведення звірок, ТОВ «Айпітрейд»
перебувало на обліку в ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві.

19 червня 2014 року Державною податковою
інспекцією у Печерському районі ГУ
Міндоходів м.Києва вчинено заходи щодо
проведення зустрічної перевірки
позивача, за результатами якої
складено акт №1714/26-55-22-10/38441983 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Айпітрейд» (код
ЕДРПОУ 38441983) з питань підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за березень, квітень 2014 року.

Зі змісту акту №1714/26-55-22-10/38441983
вбачається, що відповідач дійшов до
висновку про відсутність будь-якої
інформації про наявні складські
приміщення, наявність автомобільного
чи іншого транспорту, устаткування, а
також трудових ресурсів, що необхідно
для здійснення
фінансово-господарської діяльності
позивача та визнав правочини між ТОВ
«Айпітрейд» та його контрагентів за
березень, квітень 2014 року, такими, що не
були спрямовані на реальне настання
правових наслідків. Також відповідач
встановив, що позивач здійснював
діяльність спрямовану на здійснення
операцій, пов'язаних з наданням
податкової вигоди третіх осіб.

Фактичні обставини справи свідчать про
те, що 20 червня 2014 року відповідачем
здійснено заходи щодо проведення
зустрічної звірки за результатами якої
було складено акт №1749/26-55-22-10/38441983 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Айпітрейд» з питань
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за березень,
квітень 2014 року.

Зі змісту акту №1749/26-55-22-10/38441983
вбачається, що відповідач дійшов до
висновку про не підтвердженість
реальності здійснення операцій ТОВ
«Айпітрейд» придбання товарів, робіт
(послуг) від контрагентів -
постачальників за травень 2014 року; -
маніпулювання даними податкового
обліку та податкової звітності з
податку на додану вартість; -
відсутність будь-якої інформації про
наявні складські приміщення, наявність
автомобільного чи іншого транспорту,
устаткування, а також трудових
ресурсів, що необхідно для здійснення
фінансово-господарської діяльності
підприємства. З огляду на
вищевикладені доводи, відповідачем
встановлено проведення ТОВ
«Айпітрейд» транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
з метою штучного формування
податкового кредиту, які не мають
реального товарного характеру.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам необхідно зазначити наступне.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, який,
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно статті 74 Податкового Кодексу
України, податкова інформація, зібрана
відповідно до цього Кодексу, може
зберігатися та опрацьовуватися в
інформаційних базах контролюючих
органів або безпосередньо посадовими
(службовими) особами контролюючих
органів. Перелік інформаційних баз, а
також форми і методи опрацювання
інформації визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.
Зібрана податкова інформація та
результати її опрацювання
використовуються для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій та завдань.

Відповідно до ст.74 Податкового Кодексу
України, податкова інформація є
власністю держави і може
використовуватися лише для визначених
Податковим кодексом цілей.

Податкова інформація є різновидом
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби, у
відповідності до п.п. 62.1.2 п.62.1 ст.62 ПКУ,
який у свою чергу, є способом
здійснення податкового контролю.

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України,
податковий контроль - система заходів,
що вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримали законодавства з питань
регулювання обігу готівки,
проведення розрахункових та касових
операцій, патентування, ліцензування
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Статтею 62 Податкового кодексу України
передбачено, що податковий контроль
здійснюється шляхом: - ведення обліку
платників податків; -
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; -
перевірок та звірок відповідно до
вимог цього Кодексу, а також перевірок
щодо отримання законодавства, контроль
за дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Згідно з приписами статті
72 Податкового кодексу
України, для інформаційно -
аналітичного забезпечення
діяльності державної
податкової служби
використовується інформація, що
надійшла, зокрема, від
платників податків,
податкових агентів, органів влади
чи органів місцевого самоврядування,
Національного банку України, банків,
інших фінансових установ,
органів влади інших держав,
міжнародних організацій або
нерезидентів, підрозділів податкової
служби та митних органів.

Водночас, згідно до пункту 73.1
статті 73 Податкового
кодексу України, інформація,
визначена у статті 72 цього Кодексу,
безоплатно надається органам
державної податкової служби
періодично або на окремий письмовий
запит органу державної податкової
служби у терміни, визначені пунктом 73.2
цього Кодексу.

Пунктом 73.3 статті 73 Податкового
кодексу України передбачено, що органи
державної податкової служби мають
право звернутися до платників податків
та інших суб'єктів інформаційних
відносин із письмовим запитом про
подання інформації (вичерпний перелік
та вистави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на органи державної
податкової служби функцій, завдань, та
її документального підтвердження.

В силу приписів абзацу 3 пункту 73.3
статті 73 цього Кодексу, письмовий запит
про подання інформації надсилається
платнику податків або іншим суб'єктам
інформаційних відносин, зокрема, у разі
проведення зустрічної звірки.

Так, згідно з абзацом 1 пункту 73.5 статті
73 Податкового кодексу України, з метою
отримання податкової інформації
органи державної податкової служби
мають право проводити зустрічні звірки
даних суб'єктів господарювання щодо
платника податків.

Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і
проводяться в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок
складається довідка, яка надається
суб'єкту господарювання у десятиденний
термін.

Механізм проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок визначений Порядком
проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, який
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2010 р.
№1232 (далі - Порядок).

Пунктом 2 вказаного Порядку
передбачено, що зустрічні звірки
проводяться у суб'єктів господарювання
щодо здійснення операцій з якими під
час перевірки платника податків та
зборів виникають сумніви стосовно
факту здійснення таких операцій або
якщо існують розбіжності
задекларованих у деклараціях з податку
на додану вартість показників
податкового кредиту та податкових
зобов'язань.

Відповідно до пункту 3 Порядку
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок, з
метою проведення зустрічної звірки
орган державної податкової служби
(ініціатор) надсилає органу державної
податкової служби (виконавцю), на
обліку в якому перебуває суб'єкт
господарювання, запит про проведення
зустрічної звірки для підтвердження
отриманих від платника податків та
зборів даних.

Зустрічна звірка може бути проведена
органом державної податкової служби
ініціатором) самостійно у разі, коли
суб'єкт господарювання перебуває на
обліку в тому ж органі податкової
служби, в якому перебуває платник
податків, або в межах одного населеного
пункту.

В силу положень пункту 4 Порядку
проведення органами державної
податкової служби звірок, орган
державної податкової служби
(виконавець), який проводить зустрічну
звірку, складає довідку за наявності
інформації, для отримання якої
надіслано запит органом державної
податкової служби (ініціатором), та її
документального підтвердження. У разі
відсутності запитуваної органом
державної податкової служби
(ініціатором) інформації орган
державної податкової служби
(виконавець) надсилає завірений
печаткою запит про подання інформації
та її документального підтвердження
суб'єкту господарювання за його
адресою (місцезнаходженням, податковою
адресою) рекомендованим листом з
повідомленням про вручення чи особисто
вручає суб'єкту господарювання або
його законному чи уповноваженому
представникові під розписку.

Водночас, у випадку проведення
зустрічної звірки органом державної
податкової служби (ініціатором),
відповідно до положень пункту 3.3
Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затверджених
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.04.2011 року №
236, обов'язок здійснення відповідних
заходів (направлення запитів,
повторних запитів, здійснення
моніторингу відповідей, що надходять,
тощо) з метою забезпечення своєчасного
та у повному обсязі проведення
зустрічних звірок, у тому числі і по
ланцюгу проходження ТМЦ (робіт, пінних
паперів, нематеріальних активів тощо)
покладається на орган ДПС - ініціатора.
При ньому, обов'язок направлення запиту
на адресу суб'єкта господарювання та
забезпечення проведення зустрічної
звірки покладається на орган ДПС -
виконавця, в якому такий суб'єкт
господарювання перебуває на обліку
(крім випадків, визначених у абзаці
шостому п. 3.1 Методичних рекомендацій).

Таким чином, Порядком проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок, передбачено
надіслання податковим органом запиту
про подання інформації та її
документального підтвердження
суб'єкту господарювання за його
адресою (місцезнаходженням, податковою
адресою) у разі відсутності
запитуваної органом державної
податкової служби (ініціатором)
інформації.

Крім того, необхідно звернути увагу на
те, що складання податковим органом
довідки про проведення зустрічної
звірки (у разі отримання від платника
податків інформації, визначеної у
запиті, та її документального
підтвердження) або акта про
неможливість проведення зустрічної
звірки (у разі неподання платником
податків інформації, визначеної у
запиті, та її документального
підтвердження, у тому числі внаслідок
відсутності суб'єкта господарювання
та/або його посадових осіб за
місцезнаходженням (податковою адресою)
здійснюється виключно у разі
дотримання податковим органом
законодавчо визначеної процедури
інформування такого платника податків
про необхідність подання інформації та
її документального підтвердження
шляхом надіслання рекомендованим
поштовим відправленням, яке відповідає
вимогам законодавства, або вручення
під розписку відповідного запиту.

Відповідачем не надано суду доказів
направлення рекомендованими листами з
повідомленням про вручення
відповідних запитів позивачу про
надання інформації та її
документального підтвердження, як того
вимагають норми чинного податкового
законодавства. Також не надані докази,
що такі запити вручалися позивачу
шляхом їх вручення під розписку його
уповноваженому представнику.

При цьому, як слідує зі змісту актів
№№1714/26-55-22-10/38441983, 1749/26-55-22-10/38441983
підставою їх складення було
незнаходження ТОВ «Айпітрейд» за
юридичною адресою, про що було складено
акти про незнаходження за місцем
реєстрації.

З такими доводами відповідача
неможливо погодитися, з огляду про
наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах
справи виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців по ТОВ «Айпітрейд»
станом на 21.05.2014 року місцезнаходженням
ТОВ «Айпітрейд» є: 04073, м.Київ,
вул.Куренівська, будинок 14-Б. Записів
щодо відсутності позивача за
місцезнаходженням чи про повідомлення
про відсутність за місцезнаходженням,
Єдиний державний реєстр не містить.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.16 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних та фізичних
осіб-підприємців», Єдиний державний
реєстр створюється з метою
забезпечення органів державної влади,
а також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
Єдиного державного реєстру.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що твердження
відповідача про неможливість провести
зустрічну звірку позивача з посиланням
на відсутність позивача за
місцезнаходженням, є безпідставним.

Доводи відповідача про нереальність
господарських операцій позивача та
його контрагентів за спірний період
спростовані, з огляду на таке.

Так, при встановленні факту здійснення
господарської операції дослідженню
підлягають усі первинні документи, які
належать складати залежно від певного
виду господарської операції - договори,
акти виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.
Перевірці підлягають фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, зокрема: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі засобів для
перевезення, приміщень для зберігання
товарів тощо, можливість здійснення
операцій з відповідною кількістю
певного товару у відповідності строки
з урахуванням терміну його
придатності, доступності на ринку тощо;
наявність відповідних ліцензій та
інших дозвільних документів, що
необхідні для ведення певного виду
господарської діяльності.

В той час як відповідачем не
досліджувалась первинна документація
позивача, а відтак доводи відповідача
щодо нереальності операцій є
необґрунтованими та не носять
правового підґрунтя.

Критичне ставлення до доводів
відповідача про те, що правочини
позивача укладені з його контрагентами
порушують публічний порядок,
суперечать інтересам держави та
суспільства, вчинені з метою ухилення
від сплати податків, з огляду про
наступне.

Відповідно до ч.2 ст.234 Цивільного
кодексу України, фіктивний правочин
визнається судом недійсним.

Згідно ч.1 статті 204 Цивільного кодексу
України, правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаним судом
недійсним (презумпція правомірності).

Таким чином, головною підставою
вважати правочин нікчемним являється
її недійсність, встановлена законом.

Крім того, згідно постанови пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
року, вимога про встановлення
нікчемності правочину підлягає
розгляду у разі наявності відповідної
суперечки. Такий позов може
пред'являтися окремо, без застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. В цьому випадку в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову н цьому. Вимога про
застосування наслідків недійсності
правочину може бути заявлена як
одночасно з вимогою про визнання
оспорюваного правочину недійсним, так
і у вигляді самостійної вимоги у разі
нікчемності правочину і наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним. Наслідком визнання
правочину (договору) недійсним не може
бути його розірвання, оскільки це
взаємовиключні вимоги. Якщо позивач
посилається ні нікчемність правочину
для обґрунтування іншої заявленої
вимоги, суд не має права посилатися па
відсутність судового рішення про
встановлення нікчемності правочину і
повинен дати оцінку таким аргументам
позивача. Відповідно до статей 215 і 216 ЦК
Україні вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним і про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемною правочину можуть бути
заявлені як однією із сторін правочину,
так і іншою зацікавленою особою, права
і законні інтереси якої порушені
здійсненням правочину.

Таким чином, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства посилаючись на їх
нікчемність.

Фактичні обставини справи свідчать про
те, що відповідачем не прийнято до
увагу принцип презумпції
правомірності правочину, визначеного
на законодавчому рівні ст. 204 ЦК
України.

Крім того, в силу положень ч.3 ст.228
Цивільного кодексу України, питання
недійсності правочину у разі
недодержання вимоги щодо його
відповідності інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам
вирішується виключно судом.

Відповідного рішення суду про визнання
недійсними правочинів, укладених між
позивачем та його контрагентами,
матеріали справи не містять.

У свою чергу органи державної
податкової служби не наділені
повноваженнями визнавати нікчемними
правочини, укладені між суб'єктами
господарювання та роботи відповідні
висновки в актах перевірок.

Таким чином висновки відповідача про
не підтвердженість реальності
здійснення операцій ТОВ «Айпітрейд» з
контрагентами без дослідження
первинної документації, оформленої за
результатами проведення таких
операцій, є такими, що не носять
правового підґрунтя.

Крім того, акти про неможливість
проведення зустрічної звірки, в яких
податковий орган робить висновок про
порушення цивільного законодавства,
відсутність факту реального
здійснення діяльності спрямованої на
проведення операцій, пов'язаних з
наданням податкової вигоди третім
особам, не відповідають визначеному
змісту акта про неможливість
проведення зустрічної звірки та на
переконання суду не носять правового
підґрунтя.

Водночас, визначені чинним
законодавством заходи, які
здійснюються податковим органом з
метою проведення зустрічних звірок
суб'єктів господарювання, мають на меті
лише отримання від таких осіб
податкової інформації.

Виходячи із вищевикладених правових
норм та аналізуючи дані акту, можливо
дійти висновку, що складений
відповідачем акт є необґрунтованим.

На час звернення до суду із
адміністративним позовом, чинними є
Методичні рекомендації щодо
організації та проведення камеральних
перевірок податкової звітності
платників податків, крім перевірок
податкової декларації про майновий
стан і доходи та податкової декларації
платника єдиного податку - фізичної
особи - підприємця, затверджені наказом
Міністерства доходів і зборів України
№165 від 14.06.2013 р. (надалі - Методичні
рекомендації №165).

Вказані Методичні рекомендації №165
були запроваджені в органах
Міністерства доходів і зборів України
з метою поліпшення адміністрування
податків, повноти декларування
податкових зобов'язань в умовах
впровадження спеціального програмного
забезпечення для удосконалення діючих
процедур проведення камеральних
перевірок, що покращить якість
матеріалів перевірок та сприятиме
зменшенню термінів їх проведення.

В п.1.3 Методичних рекомендацій №165
визначено, що під час реалізації
Методичних рекомендацій
використовуються такі програмні
продукти: підсистеми інформаційної
системи «Податковий блок» -
«Реєстрація ПП», «Обробка податкової
звітності та платежів», «Податковий
аудит», «Аналітична система», «Облік
платежів»; єдиний реєстр податкових
накладних; АРМ «Митниця»; підсистема
«Реєстрація та облік РРО та книг обліку
розрахункових операцій АІС «Реєстри
платників податків».

Єдина система «Податковий блок» та її
підсистеми є програмними продуктами,
створеними для використання органами
Державної податкової служби для
обробки зібраної інформації в
автоматичному режимі.

З урахуванням того, що висновки,
викладені у актах №№1714/26-55-22-10/38441983,
1749/26-55-22-10/38441983 не можуть бути підставою
для внесення змін до податкової
звітності з податку на додану вартість
та враховуючи помилковість висновків
вказаних актів, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що дії
відповідача щодо внесення інформації,
відображеної в актах до
автоматизованої системи є
протиправними.

Разом з тим, оскільки, доводи, викладені
відповідачем у актах №№1714/26-55-22-10/38441983,
1749/26-55-22-10/38441983 не знайшли свого
документального підтвердження, були
спростовані фактичними обставинами
справи та імперативними приписами
чинного законодавства, а збереження
внесених даних та їх використання у
подальшому може призвести до визнання
нікчемними угод, укладеними за
ланцюгами постачання, до визнання
відсутньою бази об'єкта оподаткування
податком на додану вартість і
негативно відобразиться на
взаємовідносинах з контрагентами
позивача та державою, позовна вимога
про зобов'язання відповідача вилучити
з АІС «Податковий блок» інформацію про
результати проведення зустрічної
звірки ТОВ «Айпітрейд», результати
яких оформлені актом №1714/26-55-22-10/38441983
від 19.06.2014 року та актом №1749/26-55-22-10/38441983
від 20.06.2014 року, підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, з урахуванням всіх
встановлених фактичних обставин по
справі та вимог законодавства, не довів
правомірність своїх дій.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м.Києві -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 25 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте на неї може бути
подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
цієї ухвали у повному обсязі, тобто з 18
листопада 2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено - 13
листопада 2014 року.

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Гром Л.М.

Троян Н.М.