Справа № 810/5074/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року м. Київ
810/5074/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд»

до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів

про визнання
протиправними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» (надалі
по тексту - позивач) з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів (надалі по тексту - орган
доходів і зборів або відповідач) про
визнання протиправними і скасування
рішень від 13.02.2014 №
100250002/2014/000075/2, від 25.02.2014 № 100250002/2014/000100/2,
від 12.03.2014 № 100250002/2014/000126/2, від
15.04.2014 № 100250002/2014/000168/2, від 18.04.2014
№ 100250002/2014/000177/2, від 07.05.2014 №
100250002/2014/000203/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що при митному оформленні
товару, який ввозився на територію
України, він визначив його митну
вартість за основним методом - за ціною
договору (контракту), заявив цей
показник у деклараціях митної
вартості, до яких додав документи, що її
підтверджують згідно з переліком,
визначеним Митним кодексом України.
Однак, орган доходів і зборів не
погодився із заявленою декларантом
митною вартістю товару, визначеною за
ціною договору (контракту), прийняв
рішення про коригування митної
вартості товару із застосуванням
резервного методу і подальшому
відмовив у прийнятті митних
декларацій, митному оформленні випуску
товарів.

На думку позивача рішення органу
доходів і зборів про коригування
митної вартості товару із
застосуванням резервного методу
прийняті з порушенням чинного
законодавства, а відмова в митному
оформленні товарів є безпідставною.

Позивач просив суд визнати оскаржувані
рішення протиправними та скасувати.

У судове засідання 30.09.2014 з'явився
представник позивача, який підтримав
позовні вимоги.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позовних вимог.
Подав заперечення у письмовій формі та
зазначив, що під час митного оформлення
товару позивачем були надані
документи, які не містили всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товару та містили розбіжності. У свою
чергу, вимога відповідача надати
додаткові документи, позивачем була
виконана не у повному обсязі. У зв'язку
із чим відповідачем було застосвано
резервний метод визначення митної
вартості товару та прийняті відповідні
рішення про коригування митної
вартості товарів.

В ході судового розгляду суд оголосив
перерву у судовому засідання до 01.10.2014.

У судове засідання 01.10.2014 уповноважені
представники сторін не з'явились.

Від позивача до суду надійшла заява від
30.09.2014, в якій позивач просив суд
здійснювати судовий розгляд даної
справи у порядку письмового
провадження за відсутності
представників позивача.

Уповноважені предстанвики відповідача
у судове засідання не з'явились.
Відповідач був належним чином
повідомлений судом про дату, час та
місце судового розгляду, що
підтверджується жаними розписки, яка
наявна у матеріалах справи.

Відповідно до частини четвертої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи вимоги зазначеної статті
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд», є
юридичною особою, що зареєстрована
02.12.2002 Києво-Святошинською районною
державною адміністрацією Київської
області.

25.11.2013 між ТОВ «Фоззі-Фуд» і AIMON GROUP LIMITED
(Китай) укладено контракт № 068/13.

У лютому, березні, квітні і травні 2014
позивач здійснював ввезення на
територію України товару - взуття на
підошві із полімерних матеріалів з
верхом із ремінців, взуття на підошві
із гуми і з верхом з текстильних
матеріалів і меблів придбаних на
підставі контракту від 25.11.2013 № 068/13,
митне оформлення яких здійснювалось
через Київську міжрегіональну митницю
Міндоходів. Загалом упродовж вказаного
періоду позивач здійснював
розмитнення товару на підставі шести
митних декларацій.

Так, з метою митного оформлення
імпортованого товару позивач подав до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів митну декларацію (МД) від
11.02.2014 № 100250002/2014/061295, в
якій задекларував товар (взуття на
підошві із полімерних матеріалів із
ремінців, що кріпляться до підошви
штифтами: - арт. 542147 в'єтнамки для
хлопчика р.28-35, - арт. в'єтнамки для
хлопчика р.28-35, - арт. 542150 в'єтнамки
жіночі р. 28-35, - арт. 542151), заявив його
вартість у загальній сумі 82121,9200 USD, що в
національній валюті України за
офіційним курсом НБУ на дату митного
оформлення становить 702405,21 грн. і
визначив код товару згідно з УКТЗЕД.

До вказаної митної декларації позивач
також додав пакет документів
(перелічені у графі 44 МД), що необхідний
для розмитнення товару, а саме: картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами (код 1602); акт про проведення
огляду (переогляду) товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі і
багажу (код 1701); коносамент (Bill of Lading)
(код 2761); документ, що підтверджує
вартість перевезення товару;
міжнародну автомобільну накладну (СМR)
(код 2730); рахунок-фактуру про надання
транспортних послуг (код 3002);
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу товарів
(крім позначеного кодом 4104), подання
якого для митного оформлення не
супроводжується поданням пов'язаних з
ним посередницьких
(зовнішньоекономічних та/або
внутрішніх) договорів (код 4100);
рахунок-фактуру (інвойс) (код 3105);
інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампу
«Санітарно-епідеміологічний контроль
здійснено») (код 5501); інформацію про
позитивні результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
контролю) (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу «Радіоекологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено) (код 5504); резервна
позиція (код 5511), декларація про
походження товару (код 7014); рішення
органу з сертифікації (код 9000).

11.02.2014 інспектор органу доходів і
зборів, який здійснював митні
процедури, з метою перевірки
відомостей про заявлену митну вартість
задекларованого товару витребував від
декларанта додаткові документи, а саме:
документи, що підтверджують вартість
товарів зовнішньоекономічного
договору (контракту) або документ, який
його замінює, з додатками у разі їх
наявності, банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару, за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару і
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару,
договір (угоду, контракт) із третіми
особами пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів митна
вартість яких визначається, рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами визначеними
договором (угодою, контрактом), рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту), виписку з
бухгалтерської документації, каталоги
специфікації, прейскуранти (прас-листи)
виробника товару, копію митної
декларації країни відправлення,
висновки про якісні і вартісні
характеристики товарів, що
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Листом від 12.02.2014 № 265 позивач надав
документи на підтвердження вартості
товару - копію митної декларації країни
відправлення; фрахт; прайс-лист;
комерційну пропозицію; платіжне
доручення в іноземній валюті і інвойси
до нього; виписку по особовому рахунку;
лист від 11.02.2014 про комерційну таємницю;
постанову суду № 826/18542/13-а
від 25.12.2013 і МД до неї № 100250000/2013/028336 від
29.05.2013; експертний висновок до минулої
поставки № Ц-23 1 від 20.05.2013 року;
експертний висновок до минулої
поставки № Ц-269 від 28.05.2013.

Крім того, позивач зазначив, що інших
додаткових документів на даний час
надати не має можливості (копії будуть
надані пізніше).

13.02.2014 Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів прийняла рішення
№ 100250002/2014/000075/2 щодо коригування митної
вартості товарів, згідно з яким
вартість задекларованого товару була
визначена за резервним методом у сумі
105544,00 USD.

Як вбачається з рішення, орган доходів
і зборів зазначив, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються,
оскільки декларантом не подано основні
документи, які підтверджують відомості
про заявлену митну вартість товарів
(згідно з переліком і відповідно до
умов, наведених у статті 53 Митного
кодексу України); невідповідність
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 Митного
кодексу України. У митного органу
наявна інформація щодо числових
значень складових митної вартості та
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів, яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості. Метод 2-а не був
використаний у зв'язку з відсутністю і
у нової інформації на ідентичні товари.
Метод 2-б не використаний у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
подібні товари. Методи 2в і 2-г не
використані через відсутність основи
для віднімання (додавання) вартості.
Митна вартість, визначена за резервним
методом та ґрунтується на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях. Факти, які вплинули
на коригування: використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально (п. 22 ст. 58). Процедура
консультацій між митним органом та
декларантом проведена.

У подальшому відповідачем прийнято
рішення про відмову у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
оформлене карткою № 100250002/2014/00082.

24.02.2014 позивач подав до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
митну декларацію від 24.02.2014 №
100250000/2013/061798, в якій задекларував товар
(взуття на підошві з гуми та з верхом з
текстильних матеріалів із закритим
верхом), заявив його вартість у
загальній сумі 50789,6600 USD, що в
національній валюті України за
офіційним курсом НБУ на дату митного
оформлення становить 455222,64 грн. і
визначив код товару згідно з УКТЗЕД.

До вказаної митної декларації позивач
також додав пакет документів
(перелічені у графі 44 МД), що необхідний
для розмитнення товару, а саме: картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами (код 1602); акт про проведення
огляду (переогляду) товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі і
багажу (код 1701); коносамент (Bill of Lading)
(код 2761); документ, що підтверджує
вартість перевезення товару;
міжнародну автомобільну накладну (СМR)
(код 2730); рахунок-фактуру про надання
транспортних послуг (код 3002);
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу товарів
(крім позначеного кодом 4104), подання
якого для митного оформлення не
супроводжується поданням пов'язаних з
ним посередницьких
(зовнішньоекономічних та/або
внутрішніх) договорів (код 4100);
рахунок-фактуру (інвойс) (код 3105);
інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампу
«Санітарно-епідеміологічний контроль
здійснено») (код 5501); інформацію про
позитивні результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
контролю) (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу «Радіоекологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено) (код 5504); резервна
позиція (код 5511), декларація про
походження товару (код 7014); рішення
органу з сертифікації (код 9000).

Позивач надав документи на
підтвердження вартості товару: копію
митної декларації країни відправлення;
фрахт; прайс-лист; комерційну
пропозицію; платіжне доручення в
іноземній валюті і інвойси до нього;
виписку по особовому рахунку; лист від
11.02.2014 про комерційну таємницю;
постанову суду № 826/18542/13-а від 25.12.2013 і
МД до неї № 100250000/2013/028336 від 29.05.2013;
експертний висновок до минулої
поставки № Ц-23 1 від 20.05.2013 року;
експертний висновок до минулої
поставки № Ц-269 від 28.05.2013

24.02.2014 Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів прийняла рішення від 24.02.2014
№ 100250002/2014/000100/2 про коригування митної
вартості товарів, згідно з яким
вартість задекларованого товару була
визначена за резервним методом у сумі
71726,16 USD.

Як вбачається з рішення, орган доходів
і зборів зазначив, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються,
оскільки декларантом не подано основні
документи, які підтверджують відомості
про заявлену митну вартість товарів
(згідно з переліком і відповідно до
умов, наведених у статті 53 Митного
кодексу України); невідповідність
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 Митного
кодексу України; У митного органу
наявна інформація щодо числових
значень складових митної вартості та
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості. Метод 2-а не був
використаний у зв'язку з відсутністю і
у нової інформації на ідентичні товари.
Метод 2-б не використаний у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
подібні товари. Методи 2в і 2г не
використані через відсутність основи
для віднімання (додавання) вартості.
Митна вартість, визначена за резервним
методом та ґрунтується на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях. Факти, які вплинули
на коригування: використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально (п. 22 ст. 58). Процедура
консультацій між митним органом та
декларантом проведена.

11.03.2014 позивач подав до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
нову митну декларацію від 11.03.2014 №
100250002/2014/06273, в якій задекларував товар
(взуття на підошві та з верхом з
поліетілену/поліпропілену, взуття на
підошві та з верхом з полімерних
матеріалів з ремінців, що кріпляться до
підошви штифтами), заявив його вартість
у загальній сумі 29863,80 USD, що в
національній валюті України за
офіційним курсом НБУ на дату митного
оформлення складало 275819,07 грн. і
визначив код товару згідно з УКТЗЕД.

До вказаної митної декларації позивач
також додав пакет документів
(перелічені у графі 44 МД), а саме: картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами (код 1602); акт про проведення
огляду (переогляду) товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі і
багажу (код 1701); коносамент (Bill of Lading)
(код 2761); документ, що підтверджує
вартість перевезення товару;
міжнародну автомобільну накладну (СМR)
(код 2730); рахунок-фактуру про надання
транспортних послуг (код 3002);
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу товарів
(крім позначеного кодом 4104), подання
якого для митного оформлення не
супроводжується поданням пов'язаних з
ним посередницьких
(зовнішньоекономічних та/або
внутрішніх) договорів (код 4100);
рахунок-фактуру (інвойс) (код 3105);
інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампу
«Санітарно-епідеміологічний контроль
здійснено») (код 5501); інформацію про
позитивні результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
контролю) (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу «Радіоекологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено) (код 5504); резервна
позиція (код 5511), декларація про
походження товару (код 7014); рішення
органу з сертифікації (код 9000).

Інспектор органу доходів і зборів, який
здійснював митні процедури, з метою
перевірки відомостей про заявлену
митну вартість задекларованого товару
витребував від декларанта додаткові
документи, а саме: рахунки про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних з виконанням умов договору;
виписку з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прас-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; транспортні (перевізні)
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів.

Позивач надав документи на
підтвердження вартості товару: копію
митної декларації країни відправлення;
фрахт; прайс-лист; комерційну
пропозицію; платіжне доручення в
іноземній валюті і інвойси до нього;
виписку по особовому рахунку; лист від
11.02.2014 про комерційну таємницю;
постанову суду № 826/18542/13-а від 25.12.2013 і
МД до неї № 100250000/2013/028336 від 29.05.2013;
експертний висновок до минулої
поставки № Ц-23 1 від 20.05.2013 року;
експертний висновок до минулої
поставки № Ц-269 від 28.05.2013

12.03.2014 Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів прийняла рішення від 12.03.2014
№ 100250004/2014/000126/2 щодо коригування митної
вартості товарів, згідно з яким
вартість задекларованого товару була
визначена за резервним методом.

Як вбачається із зазначеного рішення,
митний орган зазначив, що митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, оскільки використані
декларантом або його уповноваженою
особою відомості не підтверджено
документально; метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів не може бути
прийнятий у зв'язку з відсутністю даних
щодо вартості операцій з ідентичними
товарами скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості). Метод визначення
митної вартості за ціною договір щодо
подібних (аналогічних) товарів не може
бути прийнятий у зв'язку відсутністю
даних щодо вартості операцій з
подібними (аналогічними) товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки і партії
товару (кількості). Метод визначення
митної вартості на основі віднімання
вартості не може бути використаний у
зв'язку з відсутністю даних, необхідних
для проведення розрахунків. Метод
визначення митної вартості на основі
додавання вартості не може бути
використаний у зв'язку з відсутністю
даних необхідних для проведення
розрахунків . Митну вартість товару, що
імпортується скориговано із
застосуванням резервного методу
відповідно до статті 64 Митного кодексу
України

21.03.2014 з метою митного оформлення
імпортованого товару позивач подав до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів митну декларацію (МД) від
21.03.2014 № 10025002/2014/062734, в якій
задекларував товар (взуття на підошві
із полімерних матеріалів, що
кріпляться до підошви штифтами), заявив
його вартість у загальній сумі 46230,3800 USD,
що в національній валюті України за
офіційним курсом НБУ на дату митного
оформлення становить 367762,02 грн. і
визначив код товару згідно з УКТЗЕД.

До вказаної митної декларації позивач
також додав пакет документів
(перелічені у графі 44 МД), що необхідний
для розмитнення товару, а саме: картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами (код 1602); акт про проведення
огляду (переогляду) товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі і
багажу (код 1701); коносамент (Bill of Lading)
(код 2761); документ, що підтверджує
вартість перевезення товару;
міжнародну автомобільну накладну (СМR)
(код 2730); рахунок-фактуру про надання
транспортних послуг (код 3002);
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу товарів
(крім позначеного кодом 4104), подання
якого для митного оформлення не
супроводжується поданням пов'язаних з
ним посередницьких
(зовнішньоекономічних та/або
внутрішніх) договорів (код 4100);
рахунок-фактуру (інвойс) (код 3105);
інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампу
«Санітарно-епідеміологічний контроль
здійснено») (код 5501); інформацію про
позитивні результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
контролю) (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу «Радіоекологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено) (код 5504); резервна
позиція (код 5511), декларація про
походження товару (код 7014); рішення
органу з сертифікації (код 9000).

Інспектор органу доходів і зборів, який
здійснював митні процедури, з метою
перевірки відомостей про заявлену
митну вартість задекларованого товару
витребував від декларанта додаткові
документи, а саме: рахунки про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних з виконанням умов договору;
виписку з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прас-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; транспортні (перевізні)
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів.

Позивач надав документи на
підтвердження вартості товару - копію
митної декларації країни відправлення;
фрахт; прайс-лист; комерційну
пропозицію; платіжне доручення в
іноземній валюті і інвойси до нього;
виписку по особовому рахунку; лист від
11.02.2014 про комерційну таємницю;
постанову суду № 826/18542/13-а від 25.12.2013 і
МД до неї № 100250000/2013/028336 від 29.05.2013;
експертний висновок до минулої
поставки № Ц-23 1 від 20.05.2013 року;
експертний висновок до минулої
поставки № Ц-269 від 28.05.2013

15.04.2014 Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів прийняла рішення від 15.04.2014
№ 100250002/2014/000168/2 щодо коригування митної
вартості товарів, згідно з яким
вартість задекларованого товару була
визначена за резервним методом у сумі
36890,40 USD.

Як вбачається із зазначеного рішення,
митний орган зазначив, що митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, оскільки використані
декларантом або його уповноваженою
особою відомості не підтверджено
документально; метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів не може бути
прийнятий у зв'язку з відсутністю даних
щодо вартості операцій з ідентичними
товарами скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості). Метод визначення
митної вартості за ціною договір щодо
подібних (аналогічних) товарів не може
бути прийнятий у зв'язку відсутністю
даних щодо вартості операцій з
подібними (аналогічними) товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки і партії
товару (кількості). Метод визначення
митної вартості на основі віднімання
вартості не може бути використаний у
зв'язку з відсутністю даних, необхідних
для проведення розрахунків. Метод
визначення митної вартості на основі
додавання вартості не може бути
використаний у зв'язку з відсутністю
даних необхідних для проведення
розрахунків . Митну вартість товару, що
імпортується скориговано із
застосуванням резервного методу
відповідно до статті 64 Митного кодексу
України

18.04.2014 з метою митного оформлення
імпортованого товару позивач подав до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів митну декларацію (МД) від
18.04.2014 № 100250002/2014/063731, в якій
задекларував товар (меблі для сидіння,
які не перетворюються на ліжка з
металевим каркасом (не оббиті) для саду,
столи для саду і відпочинку на свіжому
повітрі, гамак - для відпочинку
підвісний з брезенту, парасольки
садові складні, дивани - гойдалки
садові 3-х місні з металевим каркасом з
подушкою і кришкою з водонепроникного
полієстру), заявив його вартість у
загальній сумі 79357,90 USD, що в
національній валюті України за
офіційним курсом НБУ на дату митного
оформлення становить 892941,38 грн. і
визначив код товару згідно з УКТЗЕД.

До вказаної митної декларації позивач
також додав пакет документів
(перелічені у графі 44 МД), а саме: картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами (код 1602); акт про проведення
огляду (переогляду) товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі і
багажу (код 1701); коносамент (Bill of Lading)
(код 2761); документ, що підтверджує
вартість перевезення товару;
міжнародну автомобільну накладну (СМR)
(код 2730); рахунок-фактуру про надання
транспортних послуг (код 3002);
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу товарів
(крім позначеного кодом 4104), подання
якого для митного оформлення не
супроводжується поданням пов'язаних з
ним посередницьких
(зовнішньоекономічних та/або
внутрішніх) договорів (код 4100);
рахунок-фактуру (інвойс) (код 3105);
інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампу
«Санітарно-епідеміологічний контроль
здійснено») (код 5501); інформацію про
позитивні результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
контролю) (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу «Радіоекологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено) (код 5504); резервна
позиція (код 5511), декларація про
походження товару (код 7014); рішення
органу з сертифікації (код 9000).

Інспектор органу доходів і зборів, який
здійснював митні процедури, з метою
перевірки відомостей про заявлену
митну вартість задекларованого товару
витребував від декларанта додаткові
документи, а саме: рахунки про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних з виконанням умов договору;
виписку з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прас-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; транспортні (перевізні)
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів.

Позивач надав документи на
підтвердження вартості товару - копію
митної декларації країни відправлення;
фрахт; прайс-лист; комерційну
пропозицію; платіжне доручення в
іноземній валюті і інвойси до нього;
виписку по особовому рахунку; лист від
11.02.2014 про комерційну таємницю;
постанову суду № 826/18542/13-а від 25.12.2013 і
МД до неї № 100250000/2013/028336 від 29.05.2013;
експертний висновок до минулої
поставки № Ц-23 1 від 20.05.2013 року;
експертний висновок до минулої
поставки № Ц-269 від 28.05.2013

18.04.2014 Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів прийняла рішення від 18.04.2014
№ 100250002/2014/000177/2 щодо коригування митної
вартості товарів, згідно з яким
вартість задекларованого товару була
визначена за резервним методом у сумі
132928,90 USD.

Як вбачається із зазначеного рішення,
митний орган зазначив, що митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, оскільки використані
декларантом або його уповноваженою
особою відомості не підтверджено
документально; метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів не може бути
прийнятий у зв'язку з відсутністю даних
щодо вартості операцій з ідентичними
товарами скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості). Метод визначення
митної вартості за ціною договір щодо
подібних (аналогічних) товарів не може
бути прийнятий у зв'язку відсутністю
даних щодо вартості операцій з
подібними (аналогічними) товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки і партії
товару (кількості). Метод визначення
митної вартості на основі віднімання
вартості не може бути використаний у
зв'язку з відсутністю даних, необхідних
для проведення розрахунків. Метод
визначення митної вартості на основі
додавання вартості не може бути
використаний у зв'язку з відсутністю
даних необхідних для проведення
розрахунків . Митну вартість товару, що
імпортується скориговано із
застосуванням резервного методу
відповідно до статті 64 Митного кодексу
України

У подальшому органом доходів і зборів
прийнято рішення про відмову у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, оформлене
карткою від № 100250002/2014/00206.

07.05.2014 з метою митного оформлення
імпортованого товару позивач подав до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів митну декларацію (МД) від
07.05.2014 № 100250002/2014/064271, в якій
задекларував товар (меблі для сидіння,
які не перетворюються на ліжка з
металевим каркасом (не оббиті) для саду,
столи для саду і відпочинку на свіжому
повітрі, гамак - для відпочинку
підвісний з брезенту, парасольки
садові складні, дивани - гойдалки
садові 3-х місні з металевим каркасом з
подушкою і кришкою з водонепроникного
полієстру), заявив його вартість у
загальній сумі 21103,30 USD, що в
національній валюті України за
офіційним курсом НБУ на дату митного
оформлення (курс USD: 11,46957600 грн.)
становить 242045,90 грн. і визначив код
товару згідно з УКТЗЕД.

До вказаної митної декларації позивач
також додав пакет документів
(перелічені у графі 44 МД), що необхідний
для розмитнення товару, а саме:
необхідний для розмитнення товару, а
саме: картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами (код 1602); акт про
проведення огляду (переогляду) товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі і
багажу (код 1701); коносамент (Bill of Lading)
(код 2761); документ, що підтверджує
вартість перевезення товару;
міжнародну автомобільну накладну (СМR)
(код 2730); рахунок-фактуру про надання
транспортних послуг (код 3002);
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу товарів
(крім позначеного кодом 4104), подання
якого для митного оформлення не
супроводжується поданням пов'язаних з
ним посередницьких
(зовнішньоекономічних та/або
внутрішніх) договорів (код 4100);
рахунок-фактуру (інвойс) (код 3105);
інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампу
«Санітарно-епідеміологічний контроль
здійснено») (код 5501); інформацію про
позитивні результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
контролю) (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу «Радіоекологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено) (код 5504); резервна
позиція (код 5511), декларація про
походження товару (код 7014); рішення
органу з сертифікації (код 9000).

Інспектор органу доходів і зборів, який
здійснював митні процедури, з метою
перевірки відомостей про заявлену
митну вартість задекларованого товару
витребував від декларанта додаткові
документи, а саме: рахунки про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних з виконанням умов договору;
виписку з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прас-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; транспортні (перевізні)
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів.

Позивач надав документи на
підтвердження вартості товару: копію
митної декларації країни відправлення;
фрахт; прайс-лист; комерційну
пропозицію; платіжне доручення в
іноземній валюті і інвойси до нього;
виписку по особовому рахунку; лист від
11.02.2014 про комерційну таємницю;
постанову суду № 826/18542/13-а від 25.12.2013 і
МД до неї № 100250000/2013/028336 від 29.05.2013;
експертний висновок до минулої
поставки № Ц-23 1 від 20.05.2013 року;
експертний висновок до минулої
поставки № Ц-269 від 28.05.2013

07.05.2014 Київська міжрегіональна митниця
Міндоходів прийняла рішення від 07.05.2014
№ 100250002/2014/000203/2 щодо коригування митної
вартості товарів, згідно з яким
вартість задекларованого товару була
визначена за резервним методом у сумі
37017,98 USD.

Як вбачається із зазначеного рішення,
митний орган зазначив, що митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, оскільки використані
декларантом або його уповноваженою
особою відомості не підтверджено
документально; метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів не може бути
прийнятий у зв'язку з відсутністю даних
щодо вартості операцій з ідентичними
товарами скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості). Метод визначення
митної вартості за ціною договір щодо
подібних (аналогічних) товарів не може
бути прийнятий у зв'язку відсутністю
даних щодо вартості операцій з
подібними (аналогічними) товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки і партії
товару (кількості). Метод визначення
митної вартості на основі віднімання
вартості не може бути використаний у
зв'язку з відсутністю даних, необхідних
для проведення розрахунків. Метод
визначення митної вартості на основі
додавання вартості не може бути
використаний у зв'язку з відсутністю
даних необхідних для проведення
розрахунків . Митну вартість товару, що
імпортується скориговано із
застосуванням резервного методу
відповідно до статті 64 Митного кодексу
України

З метою випуску задекларованого товару
у вільний обіг подав до митного органу
нову митну декларацію, в якій
скоригував митну вартість товару з
урахуванням рішень митного органу,
сплатив митні платежі і перерахував на
депозитний рахунок державного
казначейства різницю між сумою митних
платежів (гарантійне зобов'язання),
обчисленою згідно з митною вартістю
товару, визначеною декларантом, та
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товару,
визначеною митним органом.

У подальшому позивач, не погоджуючись з
прийнятими рішеннями митного органу
звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Правовідносини з приводу митного
контролю і митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів регулюються
положеннями Митного кодексу України
від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з
01.06.2012, а також положеннями Податкового
кодексу України та інших законів
України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу
України метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного
кодексу України митний контроль
передбачає виконання органами доходів
і зборів мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Згідно з вимогами статті 248 Митного
кодексу України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
органу доходів і зборів декларантом
або уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання органом доходів і зборів від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати) (стаття
257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Відповідно до частин четвертої і п'ятої
статті 58 Митного кодексу України також
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті. При цьому,
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом. При цьому,
декларант зобов'язаний: заявляти митну
вартість, визначену ним самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації (стаття 52
Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за основним методом
(тобто за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції)) та другорядними: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного
кодексу України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного кодексу України
вбачається, що Кодекс містить
вичерпний перелік документів, що
подається декларантом митному органу
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
органами доходів і зборів мінімуму
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Це також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про приєднання
України до Протоколу про внесення змін
до Міжнародної конвенції про спрощення
та гармонізацію митних процедур", якими
запроваджено стандартні правила: на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
кодексу України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі;
заохочення доброчесності.

Відповідно до частини третьої статті 53
Митного кодексу України в разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості. Контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу
України передбачено, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою
статті 54 Митного кодексу України орган
доходів і зборів під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54
Митного кодексу України орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Аналіз положень частини третьої статті
53, частин першої, другої та п'ятої
статті 54, статті 58 Митного кодексу
України надає підстави для висновку
про те, що орган доходів і зборів при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, що пов'язують з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише
якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють органу доходів
і зборів законно здійснити визначений
законом мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині другій статті 53 Митного
кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального
додатку до Міжнародної конвенції про
спрощення та гармонізацію митних
процедур встановлено стандартне
правило, що на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства. У випадках, коли
окремі підтверджуючі документи не
можуть бути представлені разом з
декларацією на товари з причин, які
визнані митною службою обґрунтованими,
вона дозволяє подачу таких документів
протягом визначеного періоду часу.

Згідно з частиною третьою статті 54
Митного кодексу України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

В силу приписів частини третьої статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено).

У даній справі судом встановлено, що
приводом для витребування митним
органом додаткових документів стало
те, що надані позивачем документи не
містили всіх відомостей, що
підтвердужють числові значення
складових митної вартості товару та
містили розбіжності.

Так, у запереченнях на позов відповідач
зазначає, що прайс-листи були надані
лише на імпортовану продукцію, а не на
всю продукцію.

Водночас, суд звертає увагу, шо чинне та
міжнародне законодавство не містить
вимог до прайс-листа.

У свою чергу, згідно з частиною десятою
статті 5 Закону України від 16 квітня 1991
№ 959-XII «Про зовнішньоекономічну
діяльність» втручання державних
органів у зовнішньоекономічну
діяльність її суб'єктів у випадках, не
передбачених цим Законом, в тому числі
і шляхом видання підзаконних актів, які
створюють для її здійснення умови
гірші від встановлених в цьому Законі,
є обмеженням права здійснення
зовнішньоекономічної діяльності і як
таке забороняється.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Суд звертає увагу, що до компетенції
органів митної служби не відноситься
встановлення правил та порядку
заповнення прайс-листів. Крім того,
відомості наявні у прайс-листах можуть
відрізнятись для кожного покупця, в
залежності від об'ємів поставок товару,
тому їх відомості не є визначальними
для встановлення митної вартості
товару.

Відносно посилання відповідача на те,
що платіжне доручення в іноземній
валюті від 25.02.2013 року № 13831 не можливо
ідентифікувати з оцінюваними
документами, оскільки сума оплати не
співпадає сумі інвойсу, слід зазначити
наступне.

Представник позивача у судовому
засіданні пояснив, що дане платіжне
доручення подано по 3-му оскаржуваному
рішенню - від 15.04.2014 року № 100250002/2014/000168/2.
В розділі призначення платежу вказано:
передоплата за товари по контракту 068/13
від 25.11.2013 по інвойсам FZAMC 14007, FZAMC 14010. При
цьому загальна сума оплати склала 141317,79
грн.

Інвойс по зазначеному рішенню поданий
від 21.01.2014 FZAMC 14007 на суму 95925,82 дол. США.

Після витребування додаткових
документів листом від 10.04.2014 року вих. №
740 позивачем до завершення митного
оформлення був поданий інвойс FZAMC 14010
від 22.01.2014 де вказана суму для оплати
45391,97 доларів США. При цьому, даний
інвойс подавався до митного оформлення
разом з документами до митної
декларації від 18.03.2014 № 10025002/2014/062574.

Таким чином, розбіжності у документах
поданих позивачем відсутні.

Суд також звертає увагу, що митним
органом не було надано оцінку
експертному висновку
Торгово-промислової палати, який
надавався позивачем на підтвердження
митної вартості, а також не надано
доказів звернення до інших суб'єктів
оціночної діяльності для визначення
митної вартості. Водночас, відповідно
до частини другої статті 11 Закону
України від 02.12.1997 № 697/91 -ВР "Про
торгово-промислові палати в Україні"
методичні та експертні документи,
видані торгово-промисловими палатами в
межах їх повноважень, є обов'язковими
для застосування на всій території
України.

Твердження митного органу
відносно того, що за умовами контракту
до ціни товару не включено вартість
фрахту не приймаються судом до уваги,
оскільки відповідно до пункту 2.1
контракту від 25.11.2013 № 068/13 ціна включає
в себе вартість продуктів, тари,
пакування, маркування, навантаження
товару в порту відправлення, витрат по
митному оформленню в країні продавця,
транспортування товару до міста
призначення, витрат на транспортування
вантажу на час транспортування.

Крім того, суд звертає увагу, що
відповідач відповідно до вимог частини
другої статті 55 Митного кодексу
України в жодному з рішень не
витребовував документи, які
підтверджують вартість перевезення.

Також, суд звертає увагу, що згідно з
частиною четвертою статті 57 Митного
кодексу України, застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій орган
доходів і зборів та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог графи 33 «Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів», затверджених
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.2012 № 598, у графі також вказується
про проведення процедури консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59 - 61
Кодексу.

Результати проведеної консультації, а
також причини, через які не можуть бути
застосовані методи визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо ідентичних, подібних (аналогічних)
товарів (наприклад, відсутня
інформація щодо вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів),
фіксуються у графі.

В графі 33 оскаржуваних рішень
зазначено, що процедура консультацій
проведена та вказані причини, через які
не можуть бути застосовані методи
визначення митної вартості товарів
окрім резервного.

Зазначення даної обставини в
оскаржуваних рішеннях не є достатнім
доказом проведення консультації, у
разі заперечення цього факту
позивачем, так як консультація
проводиться до прийняття рішення.
Представник ТОВ «Фоззі-Фуд» під час
судового розгляду справи заперечував
даний факт.

Під час розгляду справи відповідачем
не було надано доказів на
підтвердження вжиття ним заходів з
метою дотримання процедури
консультацій.

Так, митне оформлення товарів
здійснювалось шляхом електронного
декларування. При цьому, ніякої іншої
інформації, крім вимоги про надання
додаткових документів та прийнятого
рішення про коригування митної
вартості до позивача не надходило, що
свідчить про відсутність зі сторони
митного органу будь якої мети щодо
визначення основи вартості. Також
позивач не засвідчував жодним чином
запис у рішенні про коригування митної
вартості про проведення консультацій,
що також підтверджується матеріалами
справи.

При цьому, в графі 33 рішень не
зафіксовані результати проведеної
консультації, а лише вказані причини,
через які не можуть бути застосовані
методи визначення митної вартості
товарів.

Митний орган в оскаржуваних рішеннях
зазначає про проведення процедури
консультацій з Декларантом (позивачем).
Проте зазначення про проведення
консультацій в оскаржуваних рішеннях
не є достатнім та належним доказом
того, що такі консультації дійсно
проводились.

При цьому, позивач категорично
заперечував факт проведення процедури
консультацій. Натомість відповідачем
дані твердження спростовано не було.

Зазначене свідчить, що відповідач не
дотримався передбаченого статтею 266
Митного кодексу України порядку
визначення митної вартості товару.

Повноваження щодо процедури
консультації мають виникати виключно з
підстав, визначених у частині п'ятій
статті 55 Митного кодексу України (за
бажанням декларанта) та у частині
четвертій статті 57 Митного кодексу
України (під час застосування
другорядних методів). Перелік таких
підстав є вичерпним.

Згідно з частинами п'ятою та шостою
статті 55 Митного кодексу України,
декларант може провести консультації з
органом доходів і зборів з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в органі доходів
і зборів.

На вимогу декларанта консультації
проводяться у письмовому вигляді.

Відповідно до частини четвертої статті
57 Митного кодексу України,
застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

В матеріалах справи відсутні
документи, які б свідчили про те, що
позивач скористався правом,
встановленим частиною п'ятою статті 55
Митного кодексу України.

Проведення консультації відносно
вибору методу визначення митної
вартості товару лише на підставі
інформації, яка наявна у митного
органу, є порушенням вимог
вищевказаної норми Митного кодексу
України.

Крім того, в порушення графи 33 "Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів", затверджених
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.2012 № 598, відповідачем не вказано
результати проведеної консультації.

Відповідно до частини другої статті 55
Митного кодексу України, прийняте
органом доходів і зборів письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин,
через які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу
інформацію (у тому числі щодо числових
значень складових митної вартості,
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, інших
умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої органом доходів і зборів,
та фактів, які вплинули на таке
коригування.

Відповідачем не вказано:
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; обґрунтованого
математичного розрахунку ціни товару
за одиницю (із зазначенням конкретних
складових цього розрахунку),
визначеної митницею у спірних
рішеннях, а лише містяться посилання на
норми закону. Крім того, митним органом
не зазначено це в письмовому поясненні,
після митного оформлення товарів.

Згідно з частиною третьою статті
53 Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський
договір покупця, що стосується
оцінюваних товарів та є умовою продажу
оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Проте, представники митного органу не
довели декларанту про те, що подані
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Під час митного оформлення
товарів, за якими були винесені
оскаржувані рішення, позивачем
надавались усі необхідні основі
документи, передбачені частиною другою
статті 53 Митного кодексу України.
Будь-яких розбіжностей у зазначених
документах митним органом не було
вказано.

Щодо запитуваних митним органом
додаткових документів, слід зазначити,
що відповідач не вказує, які саме факти
чи складові митної вартості потрібно
підтвердити запитуваними документами.
Не вказується і причини та підстави
необхідності надання таких документів,
а також не вказується про будь-які
розбіжності чи наявні ознаки підробки
в таких основних документах.

Слід врахувати, що право митниці
на витребування додаткових документів
закон пов'язує з наявністю
розбіжностей чи ознак підробки у
основних документах, які повинні
доводитись митним органом при
витребовувані додаткових документів.
Однак, відповідач жодним чином не
вказує на наявність розбіжностей чи
ознак підробки в поданих документах, а
лише безпідставно витребовує
додаткові, що є порушенням митного
законодавства.

Крім того, зі змісту наданих
позивачем при митному оформленні
документів вбачається, що всі
відомості, необхідні для перевірки
числового значення складових митної
вартості, наявні.

У зв'язку з цим суд вважає
витребовування додаткових документів
безпідставними. При цьому, Митний
кодекс України зобов'язує надавати ці
документи лише у разі їх наявності у
декларанта.

Листом Міндоходів України від 31.03.2014
вих. № 7420/7/99-99-24-02-04-17 "Щодо додержання
законодавства України з питань
визначення митної вартості"
передбачено, що Кодексом визначений
виключний перелік підстав для запиту
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товарів.
До таких підстав, вiдповiдно до частини
третьої статті 53 Кодексу
віднесено: наявність в документах, які
підтверджують митну вартість товарів,
розбіжностей; наявність в документах,
які підтверджують митну вартість
товарів, ознак підробки; вiдсутнiсть в
документах, якi пiдтверджують митну
вартiсть товарiв, всiх вiдомостей, що
пiдтверджують числовi значення
складових митної вартостi товарiв, чи
вiдомостей щодо цiни, що була фактично
сплачена або пiдлягає сплатi за цi
товари.

Додаткові документи відповідно
до частини четвертої статті 53 Митного
кодексу України запитуються органом
доходів i зборiв виключно у випадку
наявності у останнього підстав
вважати, що існуючий взаємозв'язок мiж
продавцем i покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартiсть.

Iнших пiдстав для запиту
додаткових документiв законодавством
України з питань державної митної
справи не встановлено.

У випадку встановлення
визначених законодавством пiдстав для
запиту додаткових документiв, посадова
особа органу доходiв i зборiв здiйснює
письмовий запит додаткових документiв
iз зазначенням конкретних документiв,
якi необхiдно подати. При цьому,
необхiднiсть надання окремих
додаткових документiв повинна
визначатися посадовою особою, виходячи
з особливостей зовнiшньоекономiчної
операцiї.

Як вже зазначалось судом вище,
неможливість визнання заявленої
позивачем митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, відповідач
обґрунтовує неподанням декларантом
всіх витребуваних митним органом
додаткових документів за переліком, що
визначений частинами третью статті 53
Митного кодексу України.

Водночас, відповідач не надав суду
жодних належних та допустимих доказів
того, що подані позивачем документи за
основним переліком містять
розбіжності чи наявні ознаки їх
підробки або документи не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни.

Слід зазначити, що підстава для
незастосування основного методу
визначення митної вартості товару
передбачена частиною другою статті 58
Митного кодексу України. Відповідно до
вищевказаної норми, метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Правову позицію з даного питання було
викладено в Постановах Верховного Суду
України від 29.05.2012 у справі № 21-91а12 та
від 11.09.2012 у справі № 21-262а12, зокрема, в
останніх Верховний Суд України вказав:
за умови не наведення митним органом
доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, а
витребування цим органом переліку
документів, передбачених пунктом 11
Порядку № 1766, без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
суд дійшов правильного висновку про
протиправність рішення цього органу
щодо застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості.

Ненадання декларантом запитуваних
митним органом документів, за
відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості.

Таким чином ненадання декларантом всіх
запитуваних митним органом документів,
за відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом коригування митної вартості.

Відносно визначення митної вартості
товарів за методом 2-ґ (стаття 57 Митного
кодексу України, за резервним методом),
слід зазначити наступне.

Митним органом не доведено, що
неможливо було застосувати інші методи
визначення митної вартості, окрім
резервного.

Згідно з частиною третьою статті 57
Митного кодексу України, кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Згідно зі статтями 59, 60 Митного
кодексу України, у разі якщо митна
вартість оцінюваних товарів не може
бути визначена згідно з положеннями
статті 58 цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами або подібними
(аналогічними), що продаються на
експорт в Україну з тієї ж країни і час
експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

Відповідно до частини першої
статті 452 Митного кодексу України,
інформація щодо обсягів експорту та
імпорту конкретних видів товарів
надається центральним органам
виконавчої влади за їх вмотивованим
запитом (одноразово) або на підставі
міжвідомчих угод про інформаційний
обмін (регулярно).

Таким чином вбачається, що митний орган
мав можливість застосувати метод 2-а
або 2-б визначення митної вартості
товарів (за ціною договору щодо
ідентичних або подібних товарів), проте
цього не зробив, застосувавши метод 2-ґ
(резервний).

Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції).

Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Відповідач посилається на
неможливість застосування другого та
третього методів у зв'язку з
відсутністю інформації. Але, як
вбачається з наявних у матеріалах
справи доказів, зокрема з витягу з
цінової бази, який було надано
відповідачем, така інформація була
наявна та доступна для відповідача, при
цьому останній в порушення вимог
Митного кодексу України, не використав
її. Крім того, суд звертає увагу, що
представник відповідача посилаючись
на вказаний витяг не зміг пояснити
суду, яким чином він був використаний
митним органом, і які показними по яким
товарам відповідач брав до уваги при
визначенні митної вартості.

В рішеннях про коригування митної
вартості товарів не зазначено докладну
інформацію та джерела, які
використовувалися митним органом при
визначенні митної вартості товарів.

Відповідно до частини третьої статті 64
Митного кодексу України, митна
вартість імпортних товарів не
визначається згідно із положеннями
цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського
походження на внутрішньому ринку
України;

2) системи, яка передбачає
прийняття для митних цілей вищої з двох
альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому
ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж
обчислена вартість, визначена для
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів відповідно до положень статті
63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з
країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної
вартості.

З аналізу положень пункту 2 та пункту 6
частини третьої статті 64 Митного
кодексу України вбачається, що
резервний метод не може бути
визначений за мінімальною, а також
максимальною митною вартістю, при
цьому з двох альтернативних вартостей
береться менша (про це свідчить
положення зазначених вище пунктів "не
визначається із системи вищої з двох
альтернативних вартостей").

Згідно графи 33 розділу 2 "Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів", затверджених
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.2012 № 598, зареєстровані в
Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за
№ 883/21195, у випадку визначення митної
вартості оцінюваних товарів із
застосуванням резервного методу
(стаття 64 Кодексу) зазначаються
докладна інформація та джерела, які
використовувалися митним органом при
її визначенні.

Отже, як вбачається з вищевикладеного,
відповідач в порушення вимог Митного
кодексу України, не зазначає
необхідної інформації в оскаржуваних
рішеннях, що є підставою для визнання
їх протиправними та, відповідно, їх
скасування.

Враховуючи викладене, заявлена
позивачем митна вартість у поданих
митних деклараціях вважається
правильною, а рішення про коригування
митної вартості товарів протиправними.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
митний орган неправомірно відмовив
позивачу у визнанні задекларованої ним
митної вартості товару за основним
методом, визначив митну вартість за
резервним методом та прийняв
оскаржувані рішення про коригування
митної вартості товарів, тому ці
рішення підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
цього Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано суду
належних та достатніх доказів на
підтвердження правомірності
застосування норм митного
законодавства, а відтак, відповідач не
довів суду правомірність прийняття
оскаржуваних рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України,
доказів, наявних в матеріалах справи,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 128, 158-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И
В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними і скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів від 13.02.2014
№ 100250002/2014/000075/2,
від 25.02.2014 № 100250002/2014/000100/2, від 12.03.2014
№ 100250002/2014/000126/2, від 15.04.2014
№ 100250002/2014/000168/2, від 18.04.2014 №
100250002/2014/000177/2, від 07.05.2014 № 100250002/2014/000203/2.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» судовий збір у сумі 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.