Справа № 804/16984/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 листопада 2014 р. Справа № 804/16984/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши у письмовому провадженні у
місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Комунального підприємства
"Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради про
стягнення 358505,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

20.10.2014р. Верхньодніпровська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулася
з позовом до Комунального підприємства
"Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради та
просить стягнути кошти з рахунків у
банках, обслуговуючих суб'єкта
господарювання - відповідача на суму
податкового боргу в розмірі 358505,00грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач
перебуває на обліку у
Верхньодніпровській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області та має
податковий борг з податку на додану
вартість з урахуванням часткової
сплати відповідачем у розмірі 458,00грн. у
загальній сумі 358505,00грн., який виник в
результаті несплачених грошових
зобов'язань, самостійно визначених
відповідачем у податковій декларації з
податку на додану вартість від 17.09.2014р.
Податковою інспекцією вживалися
заходи щодо примусового стягнення
податкового боргу та у відповідності
до вимог Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» відповідачу було
вручено першу податкову вимогу №1/36 від
31.01.2003р. та другу податкову вимогу №2/66
від 11.03.2003р. У зв'язку з тим, що
відповідачем не було вжито заходів
щодо погашення податкового боргу з
податку на додану вартість, позивач
просить стягнути вищезазначену суму
боргу з відповідача у судовому порядку.

Позивач в судове засідання не
з'явився, однак 04.11.2014р. надав до
канцелярії суду заяву, в якій просить
розглядати справу без участі
представника позивача, при цьому,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі (а.с.27).

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином
23.10.2014р. та 28.10.2014р. відповідно до вимог
ст. 35 Кодексу адміністративного
судочинства України, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи звітом про направлення та
отримання відповідачем електронного
повідомлення та поштовим
повідомленням (а.с. 22, 25).

30.10.2014р. відповідач надав до канцелярії
суду заперечення на адміністративний
позов, в яких зазначив, що позовні
вимоги не визнає повністю виходячи з
того, що заборгованість виникла не з
вини відповідача, а у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення
тарифам, що погоджувалися органами
державної влади, також відповідачем не
вказано з чого складається заявлена до
стягнення сума та на підставі яких
документів. Відповідач зазначив, що в
позові відсутнє підтвердження
повноваження представника позивача та
не зазначено ім'я представника, його
поштова адреса, відсутній підпис, чим
порушено ст.106 Кодексу
адміністративного судочинства
України, також просить перейнятися
складним фінансовим положенням та на
підставі зазначеного, просить суд
перенести розгляд справи на більш
пізній термін (а.с. 26).

Розглянувши вказане клопотання
відповідача про перенесення розгляду
справи на підставі ст. 106 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яке викладене відповідачем у
письмових запереченнях, суд не вбачає
обґрунтованих підстав для перенесення
розгляду даної справи за викладених
відповідачем обставин з огляду на те,
що ст.106 Кодексу адміністративного
судочинства України не передбачає
перенесення розгляду справи, при
цьому, слід зазначити, що копія позову
була направлена відповідачеві
позивачем як суб'єктом владних
повноважень, що підтверджується
наявною в матеріалах справи поштовою
квитанцією від 15.10.2014р. (а.с. 17).

Окрім того, судом враховується і те, що
засобами електронного зв'язку
відповідач був повідомлений про
наявність адміністративного позову у
відповідності до вимог ст.38 Кодексу
адміністративного судочинства України
(а.с.22) та був зобов'язаний з'явитися до
суду і мав можливість ознайомитися з
матеріалами справи, у зв'язку з чим суд
приходить до висновку, що заявлене
відповідачем клопотання про
перенесення розгляду справи
направлене на затягування строків
розгляду справи, встановлених ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому є необґрунтованими та
безпідставним.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Згідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду без
поважних причин, розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Частиною 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, заяву
позивача про розгляд справи без участі
представника ОДПІ, належне
повідомлення відповідача про час і
місце судового розгляду у
відповідності до вимог ст. 35, 38 Кодексу
адміністративного судочинства
України, строки розгляду та вирішення
справи, встановлені ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе вирішити
спір за відсутності сторін, у
письмовому провадженні, за наявними у
справі доказами відповідно до вимог ч.
4, ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Згідно до ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження) фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази у сукупності з нормами
чинного законодавства України, суд
дійшов висновку про наявність
обґрунтованих правових підстав для
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суб'єктом владних
повноважень - є орган державної влади
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивачем є особа, на захист прав,
свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також
суб'єкт владних повноважень, на
виконання повноважень якого подана
позовна заява до адміністративного
суду.

Частиною 2 ст. 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори за зверненням суб'єкта
владних повноважень у випадках,
встановлених Конституцією та законами
України.

З 01.01.2011р. набрав чинності
Податковий кодекс України.

Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст. 20
Податкового кодексу України № 2755-VІ від
02.12.2010р. контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

Тобто, позивач - контролюючий
орган державної податкової служби є
суб'єктом владних повноважень, який у
спірних правовідносинах реалізує
надані йому владні управлінські
функції та має право звертатися до суду
з відповідними позовними вимогами щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг.

Судом встановлено, що Комунальне
підприємство "Жовтоводський
водоканал» Дніпропетровської обласної
ради 18.11.2002р. зареєстровано виконавчим
комітетом Жовтоводської міської ради
Дніпропетровської області як юридична
особа за адресою: 52208, Дніпропетровська
область, м.Жовті Води, вул. 8 Березня,
буд.40А та з 10.01.2003р. знаходиться на
обліку у Верхньодніпровській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області за №741, що підтверджується
копією Свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи серія А00
№455034 та довідкою про взяття на облік
платника податків від 15.07.2010р. №12/29-017-2
(а.с.5-зворот).

Із наявних в матеріалах справи доказів
вбачається, що відповідач 17.09.2014р.
подав до Державної податкової
інспекції податкову декларацію з
податку на додану вартість за серпень
2014р. на суму ПДВ 358963,00грн. (а.с. 7-8).

За п.203.1 ст.203 Податкового кодексу
України податкова декларація
подається за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

П.203.2 ст.204 Податкового кодексу
України передбачає, що платник податку
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого
пунктом 203.1 цієї статті для подання
податкової декларації.

Відповідно до ст.54 Податкового
кодексу України платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відповідно до п.57.1 ст.57
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації.

Таким чином, з урахуванням зазначених
норм відповідач повинен був сплатити
суму грошового зобов'язання за
податковою декларацією від 17.09.2014р. за
серпень 2014р. - у строк до 30.09.2014р., отже
податковий борг виник 01.10.2014р.

Як встановлено судом, відповідачем
сума грошового зобов'язання за
податковою декларацією з ПДВ за
серпень 2014р., яка визначена
відповідачем самостійно, у встановлені
строки сплачена не була.

Відповідно до облікової картки
платника податків, податковий борг
відповідача з податку на додану
вартість, з урахуванням наявної
переплати у розмірі 458,00грн. зменшився
та склав у загальній сумі 358505,00грн.
(а.с.6).

Податковим органом на виконання
вимог ст.6 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетом та державними
цільовими фондами» (чинного на момент
виникнення податкового боргу), з метою
вжиття заходів щодо погашення
податкового боргу було вручено
відповідачеві 07.02.2003р. першу податкову
вимогу від 31.01.2003р. №1/36 на суму 87702,36грн.
та 12.03.2003р. вручено відповідачеві другу
податкову вимогу від 11.03.2014р. №2/66 на
суму 103574,07грн., що підтверджується
копіями відповідних податкових вимог
(а.с. 9-10).

Зазначені податкові вимоги
залишилися не виконані відповідачем у
встановлені законодавством строки.

У відповідності до п. 59.5 ст. 59
Податкового кодексу України у разі,
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

Згідно п. 60.6 ст. 60 Податкового кодексу
України у разі, якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений у
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Відповідної правової позиції
дотримується і Вищий адміністративний
Суд України у інформаційному листі від
23.04.2012р. №1044/11/13а.

Підпунктом 14.1.175 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Статтями 16, 36 Податкового кодексу
України визначено, що платники
податків зобов'язані сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
за змістом ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідач в судове засідання без
поважної причини не з'явився, доказів
погашення податкового боргу у
встановлені законом строки в загальній
сумі 358505,00грн. суду не надав.

Також суд критично оцінює посилання
відповідача у письмових запереченнях
про те, що у позові відсутнє
підтвердження повноваження
представника позивача та не зазначено
ім'я представника, його поштова адреса,
відсутній підпис, чим порушено ст.106
Кодексу адміністративного судочинства
України, з огляду на те, що оцінка
відомостей, зазначених у позові,
надається судом при відкритті
провадження у справі та вказані доводи
не відповідають дійсності, оскільки
повноваження представника
підтверджується доданою до позову
копією довіреності, про що вказано в
додатках до позову, зазначено прізвище,
ім'я, по-батькові представника
позивача, зазначено засоби зв'язку
позивача, позов підписано
представником, що надає суду
можливість відкрити провадження у
адміністративній справі згідно до ст.
107 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Також слід зазначити, що згідно змісту
наданих заперечень відповідач
фактично визнає наявність
заборгованості, однак посилається на
те, що ця заборгованість виникла не з
його вини, що в даному випадку, свідчить
про визнання відповідачем позову.

За викладеного, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
про стягнення з відповідача
податкового боргу за податковою
декларацією з ПДВ за серпень 2014р. в сумі
358505,00грн. є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню з огляду на те,
що невідповідність фактичної вартості
послуг з водопостачання тарифам та
складний фінансово-економічний стан не
звільняє відповідача від сплати
самостійно нарахованих платником
податків у встановлені строки
податкових зобов'язань.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, у яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161,
162, 163, 167, 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Комунального підприємства
"Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради про
стягнення 358505,00 грн.- задовольнити.

Стягнути кошти з рахунків у банках,
обслуговуючих Комунальне підприємство
"Жовтоводський водоканал"
Дніпропетровської обласної ради (52208,
Дніпропетровська область, м.Жовті Води,
вул. 8 Березня, буд.40А, )
на користь держави () - в
рахунок погашення податкового боргу з
податку на додану вартість у розмірі
358505грн. 00коп. (триста п'ятдесят вісім
тисяч п'ятсот п'ять гривень 00коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя С.О. Конєва