Справа № 6-а/333/258/2014
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2014 рокусправа № 6-а/333/258/2014

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Комунарському районі м.
Запоріжжя на ухвалу Комунарського
районного суду м.Запоріжжя від 12 серпня
2014 року по справі за поданням головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області про зміну способу
і порядку виконання судового рішення
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя про
стягнення невиплаченої державної
соціальної допомоги дітям війни,-

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2011 року Комунарським районним
судом м. Запоріжжя винесено постанову
про задоволення позовних вимог
частково. Визнано протиправними дії
управління Пенсійного фонду України у
Комунарському районі м.Запоріжжя , в
період з 01 жовтня 2010 року по 16 травня 2011
року включно, у нарахуванні та виплаті
ОСОБА_1 щомісячної державної
соціальної допомоги, як дитині війни в
розміру меншому, ніж встановлено
статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей". Зобов'язано
провести перерахунок та виплату
щомісячної державної соціальної
допомоги, як дитині війни, у розмірі,
встановленому статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" за
період з 01 жовтня 2010 року по 16 травня 2011
року включно, з врахуванням вже
проведених виплат.

Не погодившись з рішення суду першої
інстанції управлінням Пенсійного
фонду України в Комунарському районі м.
Запоріжжя подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2013 року апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.Запоріжжя
залишено без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без мін.

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області відкрито виконавче
провадження та надано боржнику
виконати рішення в строк до 17 січня 2014
року.

Листом від 13 лютого 2014 року № 250-17/12
управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі Запорізької
області повідомило Відділ примусового
виконання рішень управління держаної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області, що на виконання даної
постанови управлінням проведено
перерахунок надбавки пенсії як "дитині
війни", в результаті якого нараховано
1302,19 гривень. Щодо виконання рішення в
частині виплати, боржник повідомив про
неможливість виконання рішення суду

04 серпня 2014 року головний державний
виконавець звернувся до суду з
поданням про зміну способу і порядку
виконання судового рішення.

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 12 серпня 2014 року
подання задоволено повністю: змінено
порядок і спосіб виконання постанови
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 16 травня 2011 року та
зазначено, що вказана постанова
підлягає виконанню шляхом стягнення з
управляння Пенсійного фонду в
Комунарському районі м.Запоріжжя на
користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" від
18 листопада 2004 року, виходячи з розміру
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09 липня 2003 року в
сумі1302,19 гривень.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, управлінням Пенсійного
фонду України в Комунарському районі м.
Запоріжжя подано апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, просить
скасувати ухвалу та постановити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
подання.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті
162 КАС України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

Аналіз резолютивної частини постанови
суду першої інстанції та синтез
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області просив змінити не спосіб
виконання постанови суду, а судове
рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча
відповідно до статтей 198, 223 КАС України
в адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій.

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи подання про зміну
способу виконання рішення, не звернув
увагу та не врахував відмінності між
позовною вимогою як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача
від способу виконання судового рішення
як одного з його заходів, чим змінив
постанову суду по суті за відсутності
на це процесуальних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду неможливе
через відсутність коштів, виплата яких
буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судом першої
інстанцій встановлено повно та
правильно, але неправильно застосовано
норми процесуального права, що
призвело до неправильного вирішення
питання, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне судове рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні подання про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду.

Керуючись ст.195, ст.197, п.6 ч.1 ст.199, ст.202,
ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі міста Запоріжжя -
задовольнити.

Ухвалу Комунарському районного суду м.
Запоріжжя від 12 серпня 2014 року -
скасувати та прийняти нову ухвалу.

У задоволенні подання головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області про зміну способу
і порядку виконання рішення -
відмовити.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
Н.А. Олефіренко