Справа № 872/12494/13
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2014 рокусправа № 808/5162/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 червня 2013
р. по справі за позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 до Комунарського
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, третя особа: товариство з
обмеженою відповідальністю "Компанія
Торговий Дім" про оскарження дій
державного виконавця та скасування
його зобов'язання ,-

в с т а н о в и в:

У травні 2013 року позивач звернувся з
позовом до суду, в якому просила
визнати незаконними дії відповідача
(державного виконавця) щодо
зобов'язання її здійснити звільнення
приміщень та вивезення майна, які
використовуються нею для здійснення
роботи кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», розміщених
у будівлі АДРЕСА_1 у місті Запоріжжя, та
скасувати письмове зобов'язання від 24
травня 2013 року за вихідним № 17168/7.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 червня 2013
р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що на примусовому
виконанні у відповідача перебуває
зведене виконавче провадження ВП №
36920341 з примусового виконання наказу
Господарського суду Запорізької
області від 07.08.2009 р. про стягнення з ТОВ
"Компанія Торговий дім" на користь
ОСОБА_2 364854 гр. та наказу Господарського
суду Запорізької області від 18.01.2012 р.
про стягнення з ТОВ "Компанія Торговий
дім" на користь ПП "НВФ "Анкер" 445133 гр. 32
коп.

24.05.2013 р. державним виконавцем, у зв'язку
зі здійсненням заходів щодо
примусового виконання рішення,
працівникам кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1"
(фізичної особи - підприємця ОСОБА_1),
яке знаходиться у приміщенні описаного
та арештованого майна боржника було
вручено вимогу державного виконавця, в
якій вимагалось звільнити приміщення
до 15 год. 31.05.2013 року та вивезти
обладнання: широкоформатні телевізори,
комп'ютери, касове обладнання та інш.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач діяв у межах
наданих йому повноважень при виконання
судового рішення та у відповідності до
норм чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно зі статтею 11 зазначеного Закону
державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 27 Закону встановлено,
що у разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Одним із заходів примусового виконання
рішень є звернення стягнення на кошти
та інше майно (майнові права) боржника,
у тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб (пункт 1 частини 1 статті 32
Закону України "Про виконавче
провадження").

Згідно із частиною 1 статті 52 Закону
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Так, матеріали справи свідчать, що під
час здійснення звернення стягнення на
майно боржника, було встановлено, що в
описаній будівлі за адресою АДРЕСА_1,
яка належить ТОВ «Компанія «Торговий
дім» (боржник) загальною площею 222,5 кв.м.
перебувають сторонні особи (працівники
кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1), які не мають
відношення до даного майна. У зв'язку з
чим відповідачем було винесено вимогу
від 24.05.2013 року, в якій вимагалось в
строк до 15 год. 31.05.2013 року вивезти
обладнання: широкоформатні телевізори,
комп'ютери, касове обладнання та інш.

Відповідно до положень ст. 5 Закону
України «Про виконавче провадження»
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України. Державному виконавцю повинні
бути безоплатно надані у встановлений
ним строк інформація, документи або їх
копії, необхідні для здійснення його
повноважень. Невиконання законних
вимог державного виконавця тягне за
собою відповідальність згідно із
законом.

Таким чином, враховуючи наведене та
належність боржнику на праві
власності, описаної та арештованої
будівлі, з якої відповідно до вимоги
позивачу необхідно було вивезти
обладнання, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідач діяв у спосіб
передбачений законодавством.

Посилання заявника апеляційної скарги
на відсутність у винесеній вимозі
необхідних реквізитів виконавчого
документу є безпідставними та не
приймаються судом апеляційної
інстанції, оскільки спірна вимога не є
виконавчим документом.

Також суд апеляційної інстанції вважає
за необхідне зазначити, що Законом
України «Про виконавче провадження» не
передбачено повноважень державного
виконавця щодо з'ясування
правомірності користування іншими
особами, майном, яке належить боржнику
на праві приватної власності щодо
якого відбувається звернення
стягнення на майно за виконавчим
документом.

Доводи апеляційної скарги щодо речових
прав позивача на нерухоме майно, щодо
звільнення якого державним виконавцем
винесено вимогу, не приймаються судом
апеляційного інстанції, оскільки не є
предметом спору в даній справі та не
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

При цьому, позивач не позбавлений
можливості звернутися до суду з даними
вимогами за захистом своїх прав.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає обґрунтованими
висновки суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги не обґрунтовані та
не можуть бути підставою для
скасування постанови суду.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 червня 2013
р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту її
виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена
23.09.2014 року.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим