Справа № 2а-3514/11 2а/0770/3866/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року Справа №
101704/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання
Ратушної М.І.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Свалявської
районної державної адміністрації
Закарпатської області на постанову
Свалявського районного суду
Закарпатської області від 19.03.2012 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Свалявської
районної державної адміністрації про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії, стягнення
разової грошової допомоги як інваліду
війни,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Свалявської районної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії, стягнення разової грошової
допомоги як інваліду війни.

Позивач просив визнати неправомірними
дії відповідача, зобов'язати його
визнати його, ОСОБА_1, інвалідом війни 3
групи, видати відповідне посвідчення, а
також виплатити йому разову грошову
допомогу до 5 травня 2008 року в розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком. Крім
того, позивач просив зобов'язати
відповідача спрямувати відповідну
інформацію для нарахування та виплати
йому надбавки до пенсії згідно чинного
законодавства.

Постановою Свалявського районного
суду Закарпатської області від 19.03.2012
року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Свалявської районної державної
адміністрації Закарпатської області,
визнано, що позивач відноситься до
учасників війни відповідно до п.2 ч.2 ст.
7 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту
. В решті позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило управління праці та
соціального захисту населення
Свалявської районної державної
адміністрації Закарпатської області,
яке в апеляційній скарзі просить її
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову позивачу в задоволенні позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції безпідставно
ототожнив поняття причин інвалідності
«під час виконання службових
обов'язків» та « в період проходження
служби в органах внутрішніх справ», в
зв'язку з чим неправомірно прийшов до
висновку про наявність у позивача
права на статус інваліда війни.

Вислухавши суддю-доповідача, позивача
та його представника, які просять
апеляційну скаргу відхилити, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід задовольнити з таких підстав.

В справі встановлено, що 7.04.2008 року
ОСОБА_1 звернувся до управління праці
та соціального захисту населення
Свалявської районної державної
адміністрації Закарпатської області
з заявою про визнання його інвалідом
війни, включення до списків на
отримання грошової допомоги до 9.05.2008
року та видання відповідного
посвідчення.

Відповідач заяву позивача залишив без
задоволення, про що його письмово
повідомив 8.04.2008 року вих. № 351/01-9.

Як на правову підставу позову ОСОБА_1
посилається на положення п. 2 ч. 2 ст. 7
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту,
відповідно до якого до інвалідів війни
належать також інваліди з числа осіб
начальницького і рядового складу
органів Міністерства внутрішніх справ
і органів Комітету державної безпеки
колишнього Союзу РСР, Міністерства
внутрішніх справ України, Служби
безпеки України, Служби зовнішньої
розвідки України та інших військових
формувань, які стали інвалідами
внаслідок поранення, контузії,
каліцтва або захворювання, одержаних
під час виконання службових обов'язків,
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, ядерних аварій, ядерних
випробувань, участі у військових
навчаннях із застосуванням ядерної
зброї, інших уражень ядерними
матеріалами.

Врегулювання питань, пов'язаних з
розслідуванням та веденням обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань та аварій, що сталися в
органах і підрозділах внутрішніх справ
України здійснюється Порядком
розслідування та обліку нещасних
випадків, професійних захворювань та
аварій, що сталися в органах і
підрозділах системи МВС України,
затвердженим наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 27 грудня
2002 р. N 1346 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 31 січня
2003 р. за N 83/7404 (далі Порядком).

Відповідно до 3.9 Порядку, нещасний
випадок трапився при виконанні
службових обов'язків, якщо він стався в
період проходження служби під час:
перебування на робочому місці, на
території підрозділу або в іншому
місці роботи чи служби (далі - роботи)
протягом робочого часу або, за
дорученням керівника, в неробочий час;
приведення в порядок знарядь праці,
засобів захисту, одягу перед початком
роботи і після її закінчення, виконання
правил особистої гігієни; проведення
навчання, тренувань, обов'язкових
фізичних занять у встановлений час;
використання власного транспорту в
інтересах підрозділу з дозволу або за
дорученням керівника; подання
підрозділом шефської допомоги;
провадження дій в інтересах
підрозділу, у якому проходить службу
(працює) потерпілий; перебування в
транспортному засобі або на його
стоянці, на території вахтового селища,
у тому числі під час змінного
відпочинку, якщо причина нещасного
випадку (у тому числі поранення)
пов'язана з виконанням потерпілим
службових (трудових) обов'язків або з
дією на нього небезпечного чи
шкідливого фактора чи середовища;
прямування працівника до об'єкта (між
об'єктами) обслуговування за
затвердженими маршрутами або до
будь-якого об'єкта за дорученням
керівника; прямування до місця
відрядження та в зворотному напрямку
відповідно до завдання про
відрядження.

За змістом пункту 3.11 Порядку нещасний
випадок є таким, що трапився при
виконанні службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, у боротьбі зі
злочинністю, якщо він трапився в період
проходження служби: унаслідок
безпосереднього впливу правопорушника
(злочинця) на працівника (учинення
опору, захват заручником, напад на
працівника, який перебуває не при
виконанні службових обов'язків, з метою
помсти за законні дії з припинення
правопорушення, затримання або
викриття правопорушника в період
служби тощо); при ліквідації аварій,
пожеж, стихійних явищ або їх наслідків;
при виконанні службового або
громадського обов'язку з рятування
людського життя, охорони державного,
громадського або особистого майна
громадян, захисту їх честі та гідності;
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами України та
нормативно-правовими актами МВС
України.

Нещасний випадок, що стався за
обставин, не пов'язаних з виконанням
службових обов'язків, зазначених у
пунктах 3.9, 3.11 Порядку, комісія з
розслідування має визнавати таким, що
трапився в період проходження служби і
не пов'язаний з виконанням службових
обов'язків.

Системний аналіз наведених норм
законодавства дозволяє дійти висновку,
що право на отримання статусу інваліда
війни згідно з пунктом 2 частини другої
статті 7 Закону № 3551-ХІІ законодавець
пов'язує з тим, що інвалідність
працівника сталася в період
проходження служби при виконанні
службових обов'язків, пов'язаних,
зокрема, з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
наявністю передбачених Порядком
обставин, що призвели до травмування чи
захворювання.

До аналогічних висновків прийшов
Верховний Суд України в рішенні від
8.04.2014 року (реєстраційний номер в ЄДРСР
38475027), висновки якого відповідно до ст.
244-2 КАС України для судів є
обов'язковим.

Відповідно до довідки МСЕК від 26.02.2008
року № 0382484 та довідки МСЕК від 7.10.2010
року № 080427 ОСОБА_1 визнаний інвалідом
відповідно 3 та 2 групи в зв'язку з
захворюванням, отриманим в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ. Даних щодо отримання
позивачем захворювання під час
виконання службових обов'язків в
справі не має.

Оскільки передбачених законодавством
підстав для визнання за позивачем
статусу інваліда війни не
встановлено, то дії відповідача про
відмову у наданні такого статусу є
законними.

Суд першої інстанції розглянув справу
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому оскаржувана
постанова підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про відмову
в позові з наведених підстав.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Свалявської районної державної
адміністрації Закарпатської області
задовольнити.

Постанову Свалявського районного
суду Закарпатської області від 19.03.2012
року у справі № 2а 3514/11, 2а/0770/3866/11
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позивачу в задоволенні позову
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський