Справа № 819/1825/13-а
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року Справа №
876/11331/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань
Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 30
листопада 2013 року у справі за позовом
управління соціальної політики
Тернопільської міської ради до ОСОБА_2
про стягнення надміру виплачених
коштів,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2013 року управління соціальної
політики Тернопільської міської ради
(далі - Управління) звернулося до суду з
адміністративним позовом, у якому
просило стягнути з ОСОБА_2 в користь
позивача надміру нараховані кошти у
вигляді державної соціальної допомоги
малозабезпеченій сім'ї у сумі 1803 грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2013 року у справі № 819/1825/13-а вказаний
позов задоволено.

Зазначену постанову в апеляційному
порядку оскаржила відповідачка ОСОБА_2,
яка у поданій апеляційній скарзі
просить зазначену постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову про відмову в задоволенні
позовних вимог. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що вказану суму не має
можливості сплатити, оскільки вона не
працює та виховує двох дітей. Крім того,
зазначає, що вона не знала, що доходи,
отримані з продажу майна в комісійному
магазині, необхідно зазначати в
декларації про доходи.

Представник позивача у ході
апеляційного розгляду заперечив
обґрунтованість доводів апелянта та
просив залишити оскаржуване судове
рішення без змін.

Відповідач на виклик апеляційного суду
не прибула, що не перешкоджає розгляду
справи у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги
Управління, суд першої інстанції
виходив із того, що відповідачка у
зв'язку із продажем майна отримала
від ТОВ «Комісія» дохід в період
жовтень - грудень 2011 року у сумі 1803 грн.,
однак при зверненні 01.02.2012 року до
позивача про отримання державної
соціальної допомоги малозабезпеченій
сім'ї не повідомила про даний факт, чим
порушила вимоги чинного законодавства,
що є підставою для стягнення надміру
нарахованих допомог.

Зазначені висновки суду першої
інстанції, на думку апеляційного суду,
лише частково відповідають нормам
матеріального права та фактичним
обставинам справи.

Частиною 10 статті 4 Закону України «Про
державну соціальну допомогу
малозабезпеченим сім'ям» визначено, що
порядок призначення та виплати
державної соціальної допомоги
встановлюється Кабінетом Міністрів.

Пунктом 6 Порядку призначення і виплати
державної соціальної допомоги
малозабезпеченим сім'ям, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 лютого 2003 року № 250 (далі - Порядок
№ 250) встановлено, що для призначення
соціальної допомоги уповноважений
представник сім'ї подає органу праці та
соціального захисту населення такі
документи: заяву; документ, що
посвідчує особу уповноваженого
представника сім'ї; довідку про склад
сім'ї; декларацію про доходи та майно
(заповнюється на підставі довідок про
доходи кожного члена сім'ї); довідку про
наявність та розмір земельної частки
(паю).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 у зв'язку з
поганим матеріальним становищем
звернулась до Управління соціальної
політики Тернопільської міської ради
для отримання допомоги
малозабезпеченій сім'ї. На підставі
поданої заяви від 01.02.2012 року та доданих
документів, Управлінням соціальної
політики була призначена та виплачена
державна соціальна допомога, як
малозабезпеченій сім'ї - за період з
01.02.2012 року по 21.07.2012 року (а.с. 8-12), у
розмірі, передбаченому чинним
законодавством на момент виплати.

Статтею 7 Закону України «Про державну
соціальну допомогу малозабезпеченим
сім'ям» встановлено, якщо сім'єю
навмисно подано недостовірні
відомості чи приховано відомості, що
вплинули або могли вплинути на
встановлення права на державну
соціальну допомогу та на визначення її
розміру, виплата призначеної державної
соціальної допомоги припиняється з
місяця, в якому виявлено порушення. На
наступний строк державна соціальна
допомога може бути призначена не
раніше ніж через шість місяців
починаючи з першого числа місяця
виявлення порушення.

На переконання апеляційного суду,
вказаною правовою нормою передбачено
відповідальність саме за навмисне
спотворення або приховання відомостей,
які б могли вплинути на встановлення
права на державну соціальну допомогу
та на визначення її розміру, тобто
відомості щодо матеріального стану
заявника та членів його сім'ї.

Разом із тим, розділ VI заповненої
ОСОБА_2 декларації про доходи та
майновий стан особи, які звернулися за
призначенням усіх видів соціальної
допомоги, (а.с. 12) не містить вимоги про
необхідність зазначення серед
додаткових джерел для існування
коштів, отриманих при реалізації
власного майна.

Доказів того, що ОСОБА_2 була
попереджена про необхідність
зазначення у вказаній декларації
коштів, отриманих у зв'язку із
реалізацією майна, матеріали справи не
містять.

За таких обставин апеляційний суд
вважає безпідставним висновок
позивача, підтриманий судом першої
інстанції, про умисне приховання
ОСОБА_2 таких коштів.

Окрім того, відповідно до приписів п. 6
Порядку № 250 декларацію про доходи та
майно заповнюється на підставі довідок
про доходи кожного члена сім'ї.

Відтак, на переконання апеляційного
суду, отримані за реалізацію власного
майна кошти не можна вважати такими, що
впливають на покращення матеріального
становища сім'ї, оскільки його
покращення наслідок цього не
відбувається через відсутність
реального доходу.

Таким чином, оскільки при вирішенні
даного публічно-правового спору судом
першої інстанції було допущено
порушення норм матеріального права, а
мотиви, з яких виходив суд під час
ухвалення свого рішення, не
відповідають фактичним обставинам
справи, оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 30
листопада 2013 року у справі № 819/1825/13-а та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову управління соціальної політики
Тернопільської міської ради відмовити.

Присудити з місцевого бюджету м.
Тернополя на користь ОСОБА_2 58
(п'ятдесят вісім) грн. сплаченого
судового збору.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Постанова у повному обсязі складена 27
листопада 2014 року.