Справа № 2а-0870/4942/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/22052/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Запорізької митниці

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 08.07.2011

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06.03.2012

у справі № 2а-0870/4942/11

за позовом публічного акціонерного
товариства "Запорізький
оліяжиркомбінат" (далі - Товариство)

до Запорізької митниці

про визнання протиправними та
скасування повідомлень.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 08.07.2011,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2012,
позов задоволено; визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення форми «Р» від
12.05.2011 № 25 та № 26.

У прийнятті цих судових актів суди обох
попередніх інстанцій виходили з того,
що при розмитненні імпортованого
товару (лінії сушки насіння соняшнику,
яке поставлялося у частинах різними
партіями) позивач сплатив митні
платежі у необхідному розмірі,
правильно визначивши код товарної
номенклатури цього товару у
відповідності з рішенням митного
органу про класифікацію товару.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів вимогам чинного
законодавства та дійсним обставинам
справи, Запорізька митниця звернулася
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати ухвалені у справі
судові акти та відмовити у позові. На
обґрунтування касаційних вимог
скаржник зазначає, що невірне
визначення імпортером коду товарної
номенклатури згідно з УКТ ЗЕД ввезеної
продукції призвело до заниження митних
платежів, які підлягають сплаті при
розмитненні товару.

Товариством у відповідності до статті
216 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС) подано
заперечення на касаційну скаргу, а
якому позивач зазначає про
правильність та обґрунтованість
висновків попередніх судових
інстанцій і просить залишити
оскаржувані рішення без змін, а скаргу -
без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення
судовими інстанціями фактичних
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення розглядуваних
касаційних вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що
Запорізькою митницею було проведено
невиїзну документальну перевірку
стану дотримання Товариством
законодавства з питань митної справи,
оформлену актом від 12.04.2011 №
н/5/11/112000014/.

За наслідками цієї перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
12.05.2011 № 25 про донарахування Товариству
податкового зобов'язання з ввізного
мита у сумі 49969,14 грн. (у тому числі 39975,31
грн. за основним платежем та 9993,83 грн. за
штрафними санкціями), а також податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
12.05.2011 № 26, за яким позивачеві визначено
податкове зобов'язання з ПДВ у сумі 9993,84
грн. (у тому числі 7995,07 грн. за основним
платежем та 1998,77 грн. за штрафними
санкціями).

Підставою для зазначених донарахувань
слугував висновок відповідача про
невірне визначення позивачем коду
товарної номенклатури згідно з УКТ ЗЕД
під час митного оформлення
імпортованого товару - Лінії сушки
насіння соняшнику, яке у зв'язку з
великим габаритом ввозилося позивачем
по частинам різними партіями.

Так, за вантажною митною декларацією
від 24.02.2009 № 112000003/2009/000788 було здійснено
митне оформлення складової
зазначеного комплектного об'єкта
«обладнання для переробки та
транспортування соняшника» - часткової
поставки лінії сушки насіння соняшника
у розібраному стані; за вантажною
митною декларацією від 24.02.2009 №
112000003/2009/000798 здійснено митне оформлення
випускної засувки силосу EST NW 300S;
зазначені об'єкти було віднесено до
коду УКТ ЗЕД за описом «сушарки
для сільськогосподарський продуктів»
(для яких ставка мита складає 0%) згідно
з рішенням Запорізької митниці про
класифікацію комплектного об'єкта від
14.11.2008 № 11200/8/2006.

Зазначені ВМД були подані для контролю
правильності заповнення та повноти
сплати митних зборів і податків
відповідальній посадовій особі
(інспектору) відповідача. Останній
здійснив перевірку факту повноти та
правильності сплати митних зборів і
податків, про що зазначив у кожній ВМД
відповідним штампом «сплачено» та
особистим підписом. Своїм правом на
відмову у митному оформленні товару у
зв'язку з виявленими невідповідностями
(за умови їх наявності) не скористався.

Однак в акті перевірки Запорізька
митниця зазначила, що вказані частини
обладнання мають класифікуватися за
кодом УКТ ЗЕД (для яких ставка
мита становить 7%), позаяк являють собою
ємності для зберігання, а відтак
виконують іншу функцію, ніж
передбачена в описі товарів за кодом
УКТ ЗЕД .

Відхиляючи зазначені висновки
відповідача як неспроможні, суди
цілком об'єктивно виходили з такого.

Пропуск товарів і транспортних засобів
через митний кордон України - це дозвіл
митного органу на переміщення товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур (пункт 35
статті 1 Митного кодексу України, далі -
МК).

У пункті 19 статті 1 МК міститься
визначення терміна «митні процедури»,
згідно з яким це операції, пов'язані зі
здійсненням митного контролю за
переміщенням товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також зі
справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Аналіз наведеного визначення дає
підстави вважати, що митні процедури
охоплюють митний контроль, митне
оформлення та справляння податків і
зборів. При цьому виконання митним
органом дій (процедур), які пов'язані із
закріпленням результатів митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, і мають юридичне
значення для подальшого використання
цих товарів і транспортних засобів, є
митним оформленням.

Митне оформлення вважається
завершеним після виконання митним
органом митних процедур, визначених
ним на підставі МК відповідно до
заявленого митного режиму.

Незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи
(стаття 69 МК).

В силу вимог статті 88 МК на декларанта
покладено обов'язок надати митному
органу передбачені законодавством
документи і відомості, необхідні для
виконання митних процедур.

За змістом пункту 10.3 статті 10 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (чинного на час виникнення
спірних відносин) платники податку, які
імпортують товари (супутні послуги) на
митну територію України для їх
використання або споживання на митній
території України, відповідають за
дотримання правил надання інформації
для розрахунку бази оподаткування
(суми податку, належного до сплати)
митному органу.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» якщо згідно з
нормами цього пункту сума податкового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність та повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми в порядку, встановленому
зазначеним Законом.

Згідно з цим підпунктом контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму податкового
зобов'язання платника податків у разі,
якщо внаслідок проведення камеральної
перевірки виявляє арифметичні або
методологічні помилки у поданій
платником податків податковій
декларації, які призвели до заниження
або завищення суми податкового
зобов'язання.

Зі змісту положень наведених норм
вбачається можливість митного
контролю після завершення митного
оформлення за умови обґрунтованої
підозри, що під час пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України було допущено порушення
законодавства України.

Таким чином, якщо митні органи,
приймаючи вантажну митну декларацію,
віднесли товар до певного коду
товарної номенклатури та пропустили
товар на митну територію України (після
сплати імпортером передбачених
законом податків і зборів), то в
подальшому вони не мають правових
підстав для прийняття податкових
повідомлень про донарахування
податкових зобов'язань у зв'язку з
виявленням помилки стосовно
декларування товару, за виключенням
випадку коли така помилка була
наслідком протиправних дій імпортера,
зокрема, зазначення у вантажній митній
декларації неповних або недостовірних
відомостей.

Однак у розглядуваному випадку
відповідачем не наведено будь-яких
доводів, що могли б свідчити про
наявність зловживань з боку Товариства
при митному оформленні спірного
товару; в акті перевірки відсутні
посилання на подання позивачем
недостовірних, неточних, неповних
відомостей щодо функціональних
характеристик товару, його опису, які є
визначальними для класифікації товару
згідно з УКТ ЗЕД.

Також відповідачем не доведено
об'єктивної належності спірних частин
обладнання до товарної підкатегорії
.

Преамбулою Закону України від 05.04.2001 №
2371-III "Про Митний тариф України"
встановлено, що Митний тариф України -
це систематизований згідно з
Українською класифікацією товарів
зовнішньоекономічної діяльності
перелік ставок ввізного мита, яке
справляється з товарів, що ввозяться на
митну територію України. Товарною
номенклатурою митного тарифу України є
Українська класифікація товарів
зовнішньоекономічної діяльності, яка
базується на Гармонізованій системі
опису та кодування товарів.

Статтею 1 цього Закону затверджено
Митний тариф України, згідно з яким до
товарної підпозиції 7309 00 90 00 розділу XIV
віднесено «Резервуари, цистерни, баки
та аналогічні ємності з чорних металів,
для будь-яких речовин (крім стиснених
або скраплених газів), місткістю понад
300 л, без механічних або теплотехнічних
пристроїв, з облицюванням або
термоізоляційним покриттям чи без них
для твердих речовин»; до товарної
підпозиції розділу XVI належать
«Машини, обладнання промислове або
лабораторне з електричним чи
неелектричним нагріванням (за винятком
печей, камер та іншого обладнання
товарної позиції 8415), для обробки
матеріалів шляхом зміни температури,
наприклад, нагріванням, варінням,
підсмажуванням, дистиляцією,
ректифікацією, стерилізацією,
пастеризацією, пропарюванням,
сушінням, випарюванням, конденсацією
або охолодженням, крім машин або
обладнання, призначеного для
використання у побуті; неелектричні
водонагрівачі безінерційні або
теплові водяні акумулятори - сушарки
для сільськогосподарських продуктів».

У розгляді цієї справи суди встановили,
що ввезені за вантажними митними
деклараціями від 24.02.2009 № 112000003/2009/000788
та № 112000003/2009/000798 ємкості є невід'ємною
частиною комплектного обладнання -
Лінії сушки з сушіння насіння, яка за
своїми характеристиками відповідає
коду ; а відтак функціональне
призначення цих ємкостей як складової
частини обладнання не може визначатися
окремо від цього обладнання.

У зв'язку з цим Вищий адміністративний
суд України погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про
відсутність у Запорізької митниці
підстав для оспорюваних донарахувань.

Доводи касаційної скарги є
відтворенням правової позиції
відповідача по справі, ці доводи були
розглянуті судами першої та
апеляційної інстанцій по суті та
отримали правильну юридичну оцінку.
Підстави для їх переоцінки у суду
касаційної інстанції відсутні в силу
вимог статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Оскільки усі обставини, що входять до
предмета доказування у справі,
встановлені судами на підставі повного
та всебічного дослідження наявних у
справі доказів, які відповідають
ознакам належності та допустимості,
цим обставинам надана правильна
юридична оцінка, то підстав для
скасування оскаржуваних судових актів
не вбачається.

З огляду на реорганізації відповідача
у справі Вищий адміністративний суд
України вважає за необхідне замінити
Запорізьку митницю її
правонаступником - Запорізькою
митницею Міндоходів.

За таких обставин, керуючись статтями
55, 220, 2201, 223, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Замінити Запорізьку митницю її
правонаступником - Запорізькою
митницею Міндоходів.

2. Касаційну скаргу Запорізької
митниці Міндоходів відхилити, а
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 08.07.2011 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06.03.2012 у справі № 2а-0870/4942/11 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько