Справа № 872/11121/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2014 рокусправа № 804/3397/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Олефіренко Н.А.

суддів: Ясенової
Т.І. Кругового О.О.

за участю секретаря судового
засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Державної податкової
служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
квітня 2013 року

по справі № 804/3397/13-а за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Державної податкової
служби

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАСТРОН"

про застосування арешту на кошти, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року державна податкова
інспекція в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області ДПС (далі
ДПІ в АНД районі), звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАСТРОН", в якому
позивач просить накласти арешт на
кошти товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАСТРОН"

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що підставою для
застосування адміністративного арешту
активів у вигляді зупинення операцій
на рахунках є матеріали про недопуск до
проведення позапланової виїзної
документальної перевірки, зокрема,
13.12.2012 року працівники ДПІ в АНД районі,
які прибули для проведення
вищезазначеної перевірки, склали акт
про недопущення до перевірки №28/22-1 від
13.12.2012 року. Позивач також вказує на те,
що платник податків відмовився від
проведення перевірки за наявності
законних підстав для її проведення, а
тому є всі підстави застосувати до
нього арешт активів у вигляді
зупинення операцій на рахунках.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
квітня 2013 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду
ДПІ в АНД районі подало апеляційну
скаргу. В апеляційній скарзі просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.
Зазначає, що судом першої інстанції не
повно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, постанову
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення,
відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється, що
не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Наказом ДПІ в АНД районі м.
Дніпропетровська від 12.12.2012 року №1076
призначено проведення документальної
позапланової виїзної перевірки у
зв'язку з виявленням недостовірності
даних, що містяться у податковій
декларації з податку на додану
вартість ТОВ "ФАСТРОН" за липень 2012
року, згідно якої задекларовано
залишок від'ємного значення з податку
на додану вартість з терміном позовної
давності понад 1095 днів.

13.12.2012 року з метою проведення
перевірки посадовими особами ДПІ в АНД
районі м. Дніпропетровська було
пред'явлено головному бухгалтеру ТОВ
"ФАСТРОН"" направлення на проведення
перевірки, копію наказу про проведення
перевірки, однак відповідачем не
допущено службових осіб податкового
органу до проведення перевірки, про що
було складено акт №28/22-1 від 13.12.2012 року
"Про недопущення до перевірки ТОВ
"ФАСТРОН".

З метою застосування арешту коштів на
розрахункових рахунках згідно з
довідкою позивач звернувся до суду з
відповідним позовом.

Дослідивши дані обставини справи та
правовідносини, що їм відповідають,
колегія суддів приходить до
наступного.

Загальна процедура і підстави
застосування адміністративного арешту
майна органами державної податкової
служби визначені ст.94 Податкового
кодексу України (далі - ПК України).

Визначення адміністративного арешту
майна, як виняткового способу
забезпечення виконання обов'язків
платника податків, наведене в п.94.1 ст.94
ПК України, за своїм змістом однаково
охоплює як арешт коштів, так і арешт
іншого майна.

Отже, норми ст.94 ПК України регулюють
застосування будь-якого
адміністративного арешту незалежно
від предмета такого арешту.

Разом з тим, чинне законодавство
послідовно розмежовує порядок
накладення адміністративного арешту
на майно платника податків, відмінне
від коштів, та арешту коштів платника
податків.

Так, згідно із п.94.2 ст.94 ПК України,
адміністративний арешт майна може бути
застосовано, якщо з'ясовується одна з
таких обставин: платник податків
порушує правила відчуження майна, що
перебуває у податковій заставі;
фізична особа, яка має податковий борг,
виїжджає за кордон; платник податків
відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб
контролюючого органу; відсутні дозволи
(ліцензії) на здійснення господарської
діяльності, торгові патенти, а також у
разі відсутності реєстраторів
розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством; відсутня
реєстрація особи як платника податків
у контролюючому органі, якщо така
реєстрація є обов'язковою відповідно
до цього Кодексу, або коли платник
податків, що отримав податкове
повідомлення або має податковий борг,
вчиняє дії з переведення майна за межі
України, його приховування або
передачі іншим особам; платник
податків відмовляється від проведення
перевірки стану збереження майна, яке
перебуває у податковій заставі;
платник податків не допускає
податкового керуючого до складення
акта опису майна, яке передається в
податкову заставу.

Адміністративний арешт майна платника
податків відповідно до п.94.10 ст.94 ПК
України може бути накладено рішенням
керівника контролюючого органу (його
заступника), обґрунтованість якого
протягом 96 годин має бути перевірена
судом.

Натомість, застосування
адміністративного арешту коштів на
рахунку платника податків
здійснюється виключно на підставі
рішення суду шляхом звернення органу
державної податкової служби до суду
(пп.94.6.2 п.94.6. ст.94 ПК України).

Наведені норми кореспондуються з
приписом п.94.4 ст.94 ПК України, згідно з
якою арешт може бути накладено органом
державної податкової служби на
будь-яке майно платника податків, крім
майна, на яке не може бути звернено
стягнення відповідно до закону, та
коштів на рахунку платника податків. Зі
змісту цієї норми випливає, що
компетенція щодо накладення арешту
майна належить органу державної
податкової служби, але така
компетенція не поширюється на арешт
коштів платника податку, який
накладається за рішенням лише суду на
підставі звернення податкового органу.

Адміністративний арешт майна платника
податків припиняється, зокрема, у
зв'язку з відсутністю протягом 96 годин
рішення суду про підтвердження
обґрунтованості такого арешту (пп.94.19.1
п.94.19 ст.94 ПК України).

Водночас ПК України передбачені також
інші, додаткові випадки накладення
арешту на кошти платника податків, крім
тих, що визначені ст.94 цього Кодексу.

Так, у відповідності до пп.20.1.33 п.20.1 ст.20
ПК України, органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду щодо накладення
арешту на кошти та інші цінності, що
знаходяться в банку, платника податків,
який має податковий борг, у разі якщо у
такого платника податків відсутнє
майно та/або його балансова вартість
менша суми податкового боргу, та/або
таке майно не може бути джерелом
погашення податкового боргу.

Наведена законодавча норма
встановлює одночасно як право
податкового органу на звернення до
суду з вимогою про накладення арешту на
кошти платника податків, так і підстави
для реалізації цього повноваження.
Такими підставами є: 1) наявність
податкового боргу; 2) відсутність майна,
за рахунок якого може бути погашений
податковий борг; 3) недостатність
такого майна для погашення суми
податкового боргу через те, що
балансова вартість цього майна менша
за відповідну суму податкового боргу; 4)
майно не може бути джерелом погашення
податкового боргу у відповідній сумі.

Отже, виходячи з аналізу норм чинного
законодавства в частині застосування
арешту коштів на рахунках платника
податків та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає, що податковим органом не
доведено жодної правової підстави,
передбаченої пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК
України для накладення арешту на кошти
платника податків Товариства з
обмеженою відповідальністю «ФАСТРОН».

Крім того, у відповідності з ст. 78 ПК
України, обов'язковими обставинами для
проведення позапланової виїзної
перевірки є наявність недостовірних
даних, що містяться в податковій
декларації, а також, факт не надання
пояснень та їх документальних
підтверджень на обов'язковий письмовий
запит органу державної податкової
служби.

Однак, позивачем не було представлено
необхідних доказів, які б
підтверджували законність підстав для
проведення виїзної планової перевірки
відповідача, в тому числі і доказів
надіслання на адресу позивача запиту
про надання інформації. Запит, який
знаходиться у матеріалах справи, про
надання інформації від 31.08.12 року не
приймається судом як належний доказ,
оскільки був надісланий податковим
органом до видання наказу про
проведення перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням викладених обставин,
колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги ДПІ у АНД районі м.
Дніпропетровська до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ФАСТРОН"
про застосування арешту коштів
платника податків є цілком
необґрунтованими, а тому в їх
задоволенні слід відмовити.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Державної податкової
служби - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
квітня 2013 року по справі № 804/3397/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів
відповідно до ст. 212 та ч.5 ст. 254 КАС
України.

Повний текст ухвали
виготовлено 11.11.2014 року.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.О. Круговий