Справа № 1610/2а-5701/11
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2012-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2012 р.Справа № 1610/2а-5701/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Кобеляцькому районі
Полтавської області на постанову
Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 09.09.2011р. по
справі № 1610/2а-5701/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Кобеляцькому районі
Полтавської області

про визнання протиправними дій,
зобов`язати здійснити перерахунок
пенсії та провести відповідні виплати,

ВСТАНОВИЛА:

25.07.2011 року ОСОБА_1 (далі по тексту
-позивач), звернувся до Білопільського
районного суду Сумської області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Кобеляцькому районі
Полтавської області (далі по тексту
-УПФУ в Кобеляцькому районі
Полтавської області, відповідач), в
якому просив суд:

1. Поновити строк звернення до суду за
період з 22.08.2008 року по 20.01.2011 року.

2.Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Кобеляцькому районі Полтавської
області щодо виплати позивачу ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 22.08.2008року по 20.07.2011 року,
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, у розмірі меншому ніж
передбаченому ст.ст.49, 51 ЗУ "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

3.Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Кобеляцькому районі
Полтавської області провести
позивачу, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
перерахунок та відповідну виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 2, у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ч. 1 ст. 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
починаючи з 22 серпня 2008року по 20 липня
2011року, з урахуванням виплачених сум.

4.Стягнути з Управління Пенсійного
фонду України в Кобеляцькому районі
Полтавської області на користь
позивача, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 4.000,00грн.,
в якості відшкодування завданої
позивачу моральної шкоди.

Постановою Кобеляцького районного
суду Полтавської області від 09.09.2011р. по
справі № 2а-5701/11 позов ОСОБА_1
задоволено .

Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України Кобеляцького
районі Полтавської області щодо
відмови у перерахунку і виплаті
додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно
ст.ст. 49, 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Кобеляцькому районі
Полтавської області провести ОСОБА_1
перерахунок додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 2, у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування", починаючи з 25 липня 2010
року по 20 липня 2011 року, та провести
необхідні виплати на користь позивача
з урахуванням виплачених сум.

Судом першої інстанції справу
розглянуто у відкритому судовому
засіданні.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 09.09.2011 року по
справі № 2-а-5701/11 та прийняти нову
постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що оскаржувану
постанову судом першої інстанції
винесено з порушенням норм
матеріального права. Наполягає на тому,
що неправомірність в діях відповідача
щодо нарахування пенсії позивачу
відсутня, оскільки УПФУ в Кобеляцькому
районі Полтавської області при
здійсненні обчислення додаткової
пенсії позивача діяло на підставі
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530
"Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян", тобто в
межах своїх повноважень, передбачених
чинним законодавством, та в межах
бюджетних асигнувань. Посилаючись на
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" наполягає на тому, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений цією статтею,
застосовується винятково для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно із вказаним
законом. Застосування мінімального
розміру пенсії за віком для визначення
надбавок, підвищень до пенсії та
розмірів допомог Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не передбачено. Крім того,
стверджує, що судом першої інстанції
безпідставно захищено права позивача
на майбутнє.

З огляду на відсутність клопотань від
усіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю,
колегія суддів на підставі п. 1 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
УПФУ в Кобеляцькому районі Полтавської
області підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач має право на отримання
додаткової пенсії відповідно до ст. 51
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а відповідач
неправомірно відмовив у проведенні
перерахунку даної пенсії за період з
25.07.2010 року по 20.07.2011 року.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача на отримання
додаткової пенсії за період з 25.07.2010
року по 20.07.2011 року, а також зобов'язав
відповідача здійснити такий
перерахунок за вказаний період та
забезпечити виплату додаткової пенсії
відповідно до вимог ст.51 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування", та
провести відповідні виплати за
вказаний період, з урахуванням
виплачених сум.

Колегія суддів, перевіривши рішення
суду першої інстанції, частково
погоджується з даним висновком, однак
вважає постанову Кобеляцького
районного суду Полтавської області від
09.09.2011р. по справі № 1610/2а-5701/11 такою, що
прийнята з порушенням норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи,
виходячи з наступного.

Згідно вимог частин 1 і 2 статті 2 КАС
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом 25.07.2011 року із
вимогами до суб'єкта владних
повноважень (УПФУ в Кобеляцькому
районі Полтавської області) щодо
захисту його порушених прав на
отримання додаткової пенсії
відповідно до ст.51 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", що мали
місце за період з 22.08.2008 року по 20.07.2011
року.

З аналізу положень преамбули Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
колегією суддів встановлено, що
виплати, передбачені зазначеним
Законом, є заходами соціального
захисту населення, що постраждало
внаслідок аварії на ЧАЕС, та за своєю
правовою природою є відповідною
соціальною допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів"від 7 липня 2010 року N 2453-VI) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

Слід відмітити, що як вбачається з
матеріалів справи, порушення прав
позивача в частині нарахування та
виплати додаткової пенсії відбувалося
періодично - кожного місяця при
отриманні ним суми пенсії, починаючи з
22.08.2008 року по 20.07.2011 року, а тому кожного
разу при отриманні пенсії позивач був
обізнаний про порушення його прав та
мав змогу звернутись до суду за їх
захистом.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду з адміністративним
позовом (25.07.2011 р.), шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом (25.01.2011р.)
та період, за який позивач просить суд
захистити його права (з 22.08.2008 року по
20.07.2011 року), колегія суддів приходить
до висновку, що права позивача
підлягають захисту в межах
шестимісячного строку, починаючи з
25.01.2011 року по 20.07.2011 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений
судом, - продовжений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Однак позивачем ані до суду ані першої,
ані апеляційної інстанцій не було
надано доказів поважності пропуску
строку для звернення до
адміністративного суду з позовом щодо
визнання дій протиправними,
зобов`язання здійснити перерахунок та
виплату додаткової пенсій за період з
25.07.2010 року по 24.01.2011 року.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції не звернув уваги на
пропущення позивачем строку звернення
до суду та безпідставно, незважаючи на
відсутність належних доказів
поважності пропуску позивачем строку
звернення до суду, задовольнив позовні
вимоги за період з 25.07.2010 року по 24.01.2011
року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для поновлення позивачеві
строку звернення до суду за захистом
своїх прав за період з 25.07.2010 року по
24.01.2011 року.

Виходячи із зазначених обставин
справи, колегія суддів вважає, що судом
при ухваленні рішення було порушено
приписи ст.ст.99, 100 КАС України, що
призвело до частково необґрунтованого
задоволення позову.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.

Таким чином, внаслідок неправильного
застосування норм ч.2 ст.99 КАС України,
постанова Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 09.09.2011р. по
справі № 1610/2а-5701/11 в частині
задоволених позовних вимог про
визнання протиправною бездіяльності,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за період з 25.07.2010
року по 24.01.2011 року не може бути визнана
законною, а тому підлягає скасуванню, а
позов в зазначеній частині згідно
приписів ст. 100 КАС України - залишенню
без розгляду.

Відносно позовних вимог про визнання
дій неправомірними, зобов`язання
провести перерахунок та виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за період з 25.01.2011 року по
20.07.2011 року, колегія суддів зазначає
наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 віднесений до 2 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується доданою до справи
копією посвідчення серії НОМЕР_1,
виданого 01.04.1998 р. та має право на
отримання додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя та
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ч.1 ст. 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 2,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії визначений
відповідно до ст. 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Як вбачається з матеріалів справи, УПФУ
в Кобеляцькому районі Полтавської
області нараховувало та виплачувало
додаткову пенсію ОСОБА_1 відповідно до
Законів України про Державний бюджет
на відповідний рік та постанови
Кабінету Міністрів України 28.05.2008 року
№ 530 "Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру додаткової
пенсії позивачеві застосуванню
підлягає ст.51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008), а не наведені вище
постанови Кабінету Міністрів України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом позову, щодо якого було
прийнято оскаржуване судове рішення, є
захист порушеного права ОСОБА_1
починаючи з 28.08.2008 року.

Однак, враховуючи період, за який
підлягають захисту порушені права
позивача на отримання додаткової
пенсії відповідно до ст.51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008) колегія суддів
зазначає, що підстави для невиплати
позивачеві додаткової пенсії у
відповідності до наведеної норми права
починаючи з 25.01.2011 року по 20.07.2011 року,
були відсутні, зміни у зазначену статтю
не вносились, а тому колегія суддів
дійшла висновку щодо необґрунтованої
відмови відповідача у здійсненні
перерахунку пенсії за зазначений
період.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо обов'язку відповідача з
25.01.2011 року по 20.07.2011 року здійснювати
позивачеві нарахування та виплату
додаткової пенсії у відповідності до
приписів ст.51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008).

При цьому колегія суддів відхиляє
доводи апеляційної скарги в огляду на
наступне.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій
виступає мінімальна пенсія за віком,
розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
встановлюється в розмірі визначеного
законом прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

При вирішенні спору суд першої
інстанції, виходячи із загальних засад
пріоритету законів над підзаконними
актами, обґрунтовано визнав, що при
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої статтею 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008), застосуванню
підлягає розмір прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
установлений у законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, з
урахуванням якого визначається
мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими посилання
відповідача на положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» та постанову Кабінету
Міністрів України від 06.07.2011 року № 745
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», з огляду на
дату набрання чинності вказаною
постановою Кабінету Міністрів України
(23.07.2011 року) та кінцеву дату періоду, за
який судом першої інстанції захищено
права позивача (20.07.2011 року).

Отже, колегія суддів підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі в частині задоволення позовних
вимог про визнання протиправними дій,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за період з 25.01.2011
року по 20.07.2011 року суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 196, 197, 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, ст.ст.205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Кобеляцькому районі Полтавської
області - задовольнити частково.

Постанову Кобеляцького районного суду
Полтавської області від 09.09.2011р. по
справі № 1610/2а-5701/11 скасувати в частині
задоволення позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кобеляцькому районі Харківської
області про визнання протиправними
дій, зобов'язання провести перерахунок
та виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за період з 25.07.2010
року по 24.01.2011 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кобеляцькому районі Харківської
області про визнання протиправними
дій, зобов'язання провести перерахунок
та виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за період з 25.07.2010
року по 24.01.2011 року - залишити без
розгляду.

В іншій частині постанову Кобеляцького
районного суду Полтавської області від
09.09.2011р. по справі № 1610/2а-5701/11 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Перцова Т. С.Судді
Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.