Справа № 2а-8553/12/2670
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/35347/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Київської міської
державної адміністрації, Виконавчого
органу Оболонської районної у м. Києві
ради про стягнення середнього
заробітку, касаційне провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
представника позивача ОСОБА_4 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 грудня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Київської міської
державної адміністрації, Виконавчого
органу Оболонської районної у м. Києві
ради, в якому, з урахуванням уточнень,
просила стягнути з Київської міської
державної адміністрації середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 177 804,14 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 грудня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції у
справі, представник позивача ОСОБА_4
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що розпорядженням
Оболонської РДА №293-к від 04 жовтня 2004
року ОСОБА_3 призначена на посаду
головного спеціаліста відділу ринків
та побутового обслуговування
управління з питань торгівлі та
побутового обслуговування Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації, та їй присвоєно 15 ранг
державного службовця.

Розпорядженням Оболонської РДА № 159-к
від 29 травня 2006 року позивачка
переведена з 30 травня 2006 року на посаду
завідувача сектором ринків та побуту
відділу з питань торгівлі та
побутового обслуговування виконавчого
органу Оболонської районної у м. Києві
ради (Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації).

Постановою старшого слідчого
прокуратури Оболонського району м.
Києва Іщенка Ю.І. від 10 лютого 2009 року
ОСОБА_3 відсторонено від посади на час
проведення досудового слідства у
кримінальній справі.

На підставі вказаної постанови
Оболонською РДА було прийнято
розпорядження № 49-к від 19 лютого 2009
року, яким, з посиланням на ст. 22 Закону
України «Про державну службу»,
позивача відсторонено від посади з 19
лютого 2009 року на час проведення
досудового слідства.

За даними протоколу старшого слідчого
прокуратури Оболонського району м.
Києва Іщенка Ю.І. від 24 лютого 2009 року
досудове слідство по кримінальній
справі №55-2793 визнано закінченим.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 15 лютого 2012 року
ОСОБА_3 звільнено від кримінальної
відповідальності за статтею 368 КК
України у зв'язку із закінченням
строків давності, а кримінальну справу
стосовно неї закрито.

Розпорядженням Оболонської РДА № 1-к
від 23 березня 2012 року позивача
звільнено з посади з 23 лютого 2012 року
відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про державну службу» та
виплачено грошову компенсацію за 15
календарних днів невикористаної
щорічної відпустки за період роботи з 04
жовтня 2007 року по 03 жовтня 2008 року
та за 11 календарних днів
невикористаної щорічної відпустки за
період роботи з 04 жовтня 2008 року по 18
лютого 2009 року.

Відповідно до статті 48 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
від 9 квітня 1999 року № 586-XIV посадові
особи місцевих державних
адміністрацій є державними
службовцями, їх основні права,
обов'язки, відповідальність, умови
оплати праці і соціально-побутового
забезпечення визначаються Законом
України «Про державну службу».

Відповідно до статті 147
Кримінально-процесуального кодексу
України, що був чинним на момент
виникнення спірних правовідносин, в
разі притягнення посадової особи до
кримінальної відповідальності за
посадовий злочин, а так само якщо ця
особа притягається до
відповідальності за інший злочин і
може негативно впливати на хід
досудового чи судового слідства,
слідчий зобов'язаний відсторонити її
від посади, про що виносить мотивовану
постанову. Відсторонення від посади
скасовується постановою слідчого
(прокурора), коли в подальшому
застосуванні цього заходу відпадає
потреба.

Згідно статті 114
Кримінально-процесуального кодексу
України постанови слідчого, винесені
відповідно до закону в кримінальній
справі, яка перебуває в його
провадженні, є обов'язковими для
виконання всіма підприємствами,
установами і організаціями, посадовими
особами і громадянами.

У даному випадку відсторонення від
посади відбулось за постановою
слідчого, а не підставах передбачених
ст. 46 КЗпП України та ст. 22 Закону
України «Про державну службу», а відтак
наведені норми на ці правовідносини не
поширюються.

Таким чином, оскільки постанова про
відсторонення ОСОБА_3 від посади не
була скасована постановою слідчого
(прокурора), суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку щодо
правомірності дій Оболонської РДА.

При цьому, суди вірно зазначили, що
відшкодування заробітної плати у
випадку відсторонення працівника від
посади на підставі постанови слідчого
чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, щодо
необґрунтованості заявленого позову
та відсутності підстав для його
задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу представника
позивача ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 грудня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: