Справа № 712/13417/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Романенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Черкасах Черкаської області на
постанову Соснівського районного суду
м. Черкаси від 16 жовтня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Черкасах Черкаської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2.) звернулася до Соснівського
районного суду м. Черкаси з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Черкасах Черкаської області (далі -
Відповідач, Управління) про: визнання
протиправною відмови Відповідача щодо
перерахунку пенсії Позивача з
урахуванням інших виплат та подальшої
її виплати; зобов'язання Управління
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
урахуванням інших виплат згідно
довідки Державної податкової
інспекції у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області від 08.09.2014 року № 145/23-01-05-013:
матеріальної допомоги у розмірі 21724,18
грн., індексації заробітної плати в
сумі 5391,49 грн., а також здійснити
подальшу виплату, починаючи з 01.09.2014
року.

Постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 16.10.2014 року
адміністративний позов задоволено. При
цьому суд першої інстанції виходив з
того, що Позивачем було подано належним
чином оформлену довідку про складові
заробітної плати, а отримані особою
суми виплат, з яких фактично були
нараховані та сплачені внески або збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування, повинні враховуватися в
заробіток Позивача для обчислення
пенсії, передбаченої Законом України
«Про державну службу».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову від 16.10.2014 року та прийняти
нову, якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю. При цьому звертає
увагу на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 з 25.11.2012 року перебуває на обліку
в Управлінні та отримує пенсію за віком
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Позивач 09.09.2014 року звертався до
Відповідача із заявою про проведення
перерахунку пенсії з урахуванням до
заробітної плати для обчислення пенсії
сум «Інших виплат».

Відповідачем відмовлено у задоволенні
заяви ОСОБА_2, про що останню
повідомлено листом від 10.09.2014 року №
507/Ш-10. Відмова вмотивована тим, що суми
«Інших виплат» не включаються до
заробітної плати державного службовця
при обчисленні пенсії.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. ст. 33, 37 Закону
України «Про державну службу», ст. 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон), суд першої
інстанції дійшов висновку про
неправомірність відмови Управління у
перерахунку пенсії Позивача з
урахуванням сум «Інших виплат»,
оскільки згідно приписів пенсійного
законодавства суми вказаних виплат
повинні враховуватися в заробіток для
обчислення пенсії.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися з
огляду на наступне.

Згідно ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин) на
одержання пенсії державних службовців
мають право чоловіки, які досягли віку
62 роки, та жінки, які досягли пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 70
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 70
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» визначено структуру
заробітної плати, до якої входить:
основна та додаткова заробітна плата, а
також заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналізуючи вищевикладені положення
колегія суддів дійшла висновку, що
матеріальна допомога на оздоровлення,
для вирішення соціально-побутових
потреб та індексація входили до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, оцінюючи висновки суду
першої інстанції про неправомірність
дій Відповідача щодо невключення сум
індексації до заробітної плати при
обчисленні пенсії, необхідно зазначити
наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» індексація грошових
доходів населення - встановлений
законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення» індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України і які не
мають разового характеру: оплата праці
(грошове забезпечення).

Положеннями пп. 2.2.7. п. 2.2. Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.2004
року № 5, встановлено, що суми виплат,
пов'язаних з індексацією заробітної
плати працівників, входять до фонду
додаткової заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що суми виплат, пов'язані з індексацією
заробітної плати віднесені Законом
України «Про оплату праці» до
структури заробітної плати, то
відповідні виплати повинні
враховуватись Управлінням при
визначенні заробітної плати для
розрахунку пенсії.

Поряд з цим, колегія суддів вважає за
необхідне звернути увагу на наступне.

Приписами абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» закріплено, що
страхові внески обчислюються виключно
в грошовій формі, у тому числі з виплат
(доходу), що здійснюються в натуральній
формі.

Положеннями ч. 2 ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначено, що
обчислення страхових внесків
застрахованих осіб, зазначених у
пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15 і 17 статті 11 цього
Закону, здійснюється страхувальниками
на підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
провадиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
(обчислення) заробітної плати (доходу),
на які відповідно до цього Закону
нараховуються страхові внески.

Відповідно до абз. 7 п. 2 ч. 3 ст. 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
персональна облікова картка
застрахованої особи повинна містити
такі відомості: частина персональної
облікової картки, яка відображає
страховий стаж, заробітну плату (дохід)
та розмір сплачених страхових внесків:
сума заробітної плати (грошового
забезпечення, доходу), з якої сплачено
страхові внески за відповідний місяць.

Крім того, приписами ст. 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Приписами ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» закріплено, що до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються: суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові внески
в межах встановленої законодавством
максимальної величини заробітної
плати (доходу), з якої сплачуються
страхові внески, а після набрання
чинності Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" - максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону; суми виплат
(доходу), отримуваних застрахованою
особою до набрання чинності цим
Законом, у межах сум, на які відповідно
до законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Виходячи з аналізу вищезазначених
норм, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що матеріальна допомога та індексація,
на які нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак, які не включаються
до складу заробітної плати державного
службовця згідно Закону України «Про
державну службу», повинні
враховуватися Відповідачем при
обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічна позиція викладена у
рішеннях Верховного Суду України від
16.09.2014 року 21-314а14 та від 20.02.2012 року у
справі № 21-430а11.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Черкасах
Черкаської області - залишити без
задоволення.

Постанову Соснівського районного суду
м. Черкаси від 16 жовтня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Черкасах Черкаської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії - залишити без
змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.