Справа № 813/5541/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року

Справа № 876/13242/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Товариства з додатковою
відповідальністю «Бориславський
експериментальний ливарно-механічний
завод» на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 02
жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Бориславі
Львівської області до Товариства з
додатковою відповідальністю
«Бориславський експериментальний
ливарно-механічний завод» про
стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

18 липня 2013 року управління Пенсійного
фонду України в м. Бориславі (далі - УПФ
України в м. Бориславі) звернулося до
суду з адміністративним позовом до
ТзОВ «Бориславський експериментальний
ливарно-механічний завод» (ТзОВ
«БЕЛМЗ»), в якому просило стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій в сумі 23264,95 грн.

Постановою від 02 жовтня 2013 Львівський
окружний адміністративний суд позовні
вимоги задовольнив в повному обсязі та
ухвалив стягнути з ТзОВ «БЕЛМЗ» на
користь управління Пенсійного фонду
України в м. Бориславі заборгованість
в розмірі 23264,95 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ТзОВ «БЕЛМЗ» подало
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що
підставою для нарахування суми боргу
по відшкодування пільгових пенсій за
червень 2013 року УПФУ вказує розрахунки
№ 464/04-32/1 від 28.01.2013 року, №429/04-32/1 від
24.01.2013 року, № 3111/04-36/2а від 06.06.2013 року,
які жодного відношення до нарахування
червня 2013 року не мають.

З огляду на викладене, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що у
відповідача існує заборгованість
перед УПФ України в м. Бориславі з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій в
сумі 23264,95 грн., яка є узгодженою.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТзОВ «БЕЛМЗ» зареєстроване як юридична
особа. Відповідач є платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Бориславі 28.01.2013 року за вих. №464/04-32/1,
24.01.2013 року за вих. № 429/04-32/1 та 06.06.2013
року за № 3111/04-36/2а направлено поштовою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення поштового направлення на
адресу ТзОВ «БЕЛМЗ» розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" за червень 2013 року.

Вказані суми ТзОВ «БЕЛМЗ» добровільно
не відшкодовано, а відтак, за
відповідачем рахується заборгованість
по відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій в
сумі 23264,95 грн.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон - N 1058-IV)
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди: особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Відшкодування підприємствами витрат
Пенсійного Фонду України на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, здійснюється
відповідно до Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Пенсійного фонду України № 21-1 від
19.12.2003 року та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України за № 64/8663
від 16.01.2004 року.

Згідно пункту 6 Інструкції
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до ч. 2
Розділу 15 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Пунктом 6.8. Інструкції №21-1 передбачено,
що підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції №21-1,
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно із пунктом 6.8 Інструкції,
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах. У разі
зміни розміру пенсії або настання
обставин, які впливають на суму
відшкодування (смерть пенсіонера,
зміна місця проживання та ін.), органи
Пенсійного фонду повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин. Суми
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
дати призначення пенсії до дати
складання розрахунку фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 "Прикінцевих положень" Закону
сплачуються одночасно із оплатою
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що Пенсійним органом
відповідачу надсилалися розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до п. «б»-«з» ч.1
статті 13 Закону № 1788-XII, що не
заперечується відповідачем.

Однак, ним не вживались належні заходи
щодо відшкодування вказаних витрат,
внаслідок чого утворилась
заборгованість в сумі 23264 грн. 95 коп.

Оскільки доказів сплати цієї
заборгованості в процесі судового
розгляду відповідачем не надано, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції про
задоволення позову.

При цьому, покликання відповідача на
те, що заборгованість обрахована на
підставі розрахунків за січень 2013 року,
які не стосуються заборгованості ТзОВ
за червень 2013 року є необґрунтованими
та не заслуговують на увагу, оскільки у
вказаних розрахунках зазначається
сума фактичних витрат на виплату
пенсій, що підлягає відшкодуванню
відповідачем щомісячно.

Таким чином, суд першої інстанції
належним чином дослідив надані
сторонами докази та дійшов вірного
висновку щодо обґрунтованості
позовних вимог УПФУ про стягнення з
ТзОВ «БЕЛМЗ» витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги про
невідповідність оскарженого судового
рішення нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст. ст.
200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю
"Бориславський експериментальний
ливарно-механічний завод" залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 02
жовтня 2013 року у справі № 813/5541/13-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов