Справа № 367/6411/14-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/6411/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Саранюк Л.П.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 24 жовтня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління державної служби охорони
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області, за участю третьої особи -
управління Пенсійного фонду України у
м. Ірпені Київської області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
управління державної служби охорони
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області, в якому просив:

1. визнати протиправними дії управління
державної служби охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області щодо
непроведення перерахунку та надання
ОСОБА_2 довідок про заробітну плату в
третій зоні небезпечності (зоні
відчуження) м. Прип'ять по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
за період з 26 по 27 квітня 1986 року за № 202
від 29 лютого 2012 року, за № 52 від 29 липня
2014 року без включення:

- нарахованого та виплаченого
подвійного окладу у відповідному
подвійному розмірі денних тарифних
ставок;

- заробітної плати за квітень
місяць 1986 року, виходячи з подвійного
посадового окладу та подвійних денних
тарифних ставок з урахуванням
коефіцієнта « 5»;

- подвійного розміру оплати за
виконання роботи у вихідний день 27
квітня 1986 року, виходячи з подвійного
розміру денної тарифної ставки з
урахуванням коефіцієнта « 5»;

- добових в розмірі 3 крб. 50 коп. на
добу;

- одноразової грошової винагороди
в розмірі 500 крб.

2. зобов'язати управління державної
служби охорони при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області
провести перерахунок заробітної плати
та включити в довідку про заробітну
плату ОСОБА_2 за період з 26 по 27 квітня
1986 року на підставі постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986
р., постанови Ради Міністрів СРСР та
ВЦРПС № 665-195 від 06.05.1986 р., постанови
ради Міністрів УРСР в Укрпрофради № 207-7
від 10.06.1986 р., розпорядження Ради
Міністрів СРСР № 964 рс від 17.05.1986 р.,
розпорядження Ради Міністрів СРСР № 1031
рс від 23.05.1986, наказу МВС СРСР № 0130 від
11.05.1986 р., наказу МВС СРСР № 0189 від 30.06.1986
р. за роботу в третій зоні
небезпечності (зоні відчуження) м.
Прип'ять по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС:

- нарахований та виплачений
подвійний посадовий оклад у
відповідному подвійному розмірі
денних тарифних ставок;

- заробітну плату за квітень
місяць 1986 року, виходячи з подвійного
посадового окладу та подвійних денних
тарифних ставок з урахуванням
коефіцієнта « 5»;

- подвійний розмір оплати за
виконання роботи у вихідний день 27
квітня 1986 року, виходячи з подвійного
розміру денної тарифної ставки з
урахуванням коефіцієнта « 5»;

- добові в розмірі 3 крб. 50 коп. на
добу;

- одноразову грошову винагороду в
розмірі 500 крб.

та надати довідку з урахуванням
перерахунку і зазначених виплат, форма
якої затверджена Міністерством праці
та соціального захисту населення, для
подання в органи Пенсійного фонду
України для призначення, нарахування
та виплати пенсії.

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 24 жовтня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
застосував норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно зі ст. 183-2 КАС України справа
розглядається в порядку письмового
провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач проходив службу в органах
внутрішніх справ з 30.12.1984 р. по 30.12.2001 р.

Згідно довідки МСЕК КИО-1 № 249916, виданої
ОСОБА_2, позивачу встановлено 2 групу
інвалідності із втратою
працездатності 80% з 22.09.1993 р. по 22.09.1998 р.

Крім того, позивач має статус учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І
категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 від 04.12.2001
року.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в м.
Ірпінь Київської області і йому
призначена пенсія по інвалідності
другої групи з причин захворювання,
пов'язаного з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС згідно зі
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

У зв'язку з прийняттям Постанови
Кабінету Міністрів України від 23.10.2011 р.
№ 1210, 30 січня 2012 року позивач звернувся
з письмовою заявою до управління
державної служби охорони при ГУМВС
України в Київській області з
проханням провести йому перерахунок
заробітної плати за 26-27 квітня за
виконання роботи в м. Прип'ять з
урахуванням фактично відпрацьованого
часу та надати відповідну довідку для
перерахунку пенсії.

02.03.2012 р. листом за № 13/3-Ш-127 управління
державної служби охорони при ГУМВС
України в Київській області, відмовило
йому в проведенні перерахунку
заробітної плати за роботу в зоні ЧАЕС,
посилаючись на відсутність табелю
обліку робочого часу за квітень 1986 року
в зв'язку з тим, що термін зберігання
табелю становить три роки.

В цьому ж листі абз.2 п.1 відповідач
вказав, що роботу в зоні відчуження м.
Прип'ять йому оплатили, як він вважає
неправильно - «у подвійному розмірі
посадових окладів».

Крім того, відповідачем було надано
ОСОБА_2 довідку № 202 від 29.02.2012 року для
пред'явлення до пенсійного органу.

В подальшому за зверненням позивача 11
серпня 2014 року листом без номера та без
дати, за підписом головного бухгалтера,
завіреного печаткою установи,
відповідач відмовив ОСОБА_2 в наданні
довідки про його заробіток в зоні ЧАЕС,
який відповідав би фактично
нарахованим та отриманим ним виплатам
в 1986 році.

Вважаючи бездіяльність відповідача
щодо перерахунку грошового
забезпечення та видачі нової довідки
про його розмір протиправною, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відмова
відповідача у проведені перерахунку
заробітної плати, наведеної у позовній
заяві, є правомірною, оскільки
відповідає нормативно-правовим актам,
що врегульовували оплату праці осіб
начальницького та рядового складу
органів МВС, а також розпорядженням
керівництва, виданими у 1986р. щодо
оплати праці за роботу по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Крім того, суд першої інстанції
зазначив, що відповідно до ст. 99 КАС
України, суд відмовляє позивачу в
частині визнання дій управління
державної служби охорони при ГУ МВС
України в Київській області щодо не
проведення перерахунку та надання йому
довідок про заробітну плату в третій
зоні небезпечності м. Прип'ять по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за
період з 26 по 27 квітня 1986 року за № 202
від 29 лютого 2012 року та зобов'язати
провести перерахунок заробітної плати
та включити в довідку про заробітну
плату за період з 26 по 27 квітня 1986 року у
зв'язку з пропущенням процесуального
строку.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції лише в частині, виходячи з
наступного.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як на підставу позовних вимог, так і
доводів апеляційної скарги, апелянт
посилався на вимоги трудового
законодавства та положення постанови
Ради міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від
5 червня 1986 року, постанови Ради
міністрів УРСР та Української
республіканської Ради професійних
спілок від 10 червня 1986 року № 207-7,
постанови Ради Міністрів СРСР № 524-156
від 7 травня 1986 року, а також наказів МВС
СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року, № 0189 від
30 червня 1986 року.

На час виникнення спірних
правовідносин нарахування і виплата
позивачу грошового утримання
регулювалося Положенням про грошове
утримання рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ від 19
березня 1984 року № 090.

Оплата праці працівників підприємств,
розташованих в зоні ЧАЕС, які
виконували роботи пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
провадилась в розмірах, передбачених
Розпорядженням РМ СРСР від 17.05.1986 року
№ 964, у відповідних зонах небезпеки в 5-,
4-, 3-кратному розмірі.

Оплата праці робітників і службовців
(відряджених у зону ЧАЕС та призваних
на військові збори), за якими
відповідно до чинного законодавства
зберігалась за основним місцем роботи
середньомісячна заробітна плата,
провадилась відповідно до абзацу 4 п.1
Постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986р. №
665-195.(абз. 4 п.п.1 п.1 Постанови Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986
№207/7) у відповідних зонах небезпеки в 5-,
4-, 3-. 2-кратному розмірі (із врахуванням
100% тарифної ставки), виходячи з
тарифної ставки, встановленої за
основним місцем роботи.

Згідно п. 2 наказу МВС СРСР від 26 травня
1986 року № 0149 «Про додаткові виплати
особовому складу органів і внутрішніх
військ МВС СРСР, зайнятих на роботах по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС» № 0149 особам
офіцерського та начальницького складу,
які одержали при виконанні завдань по
ліквідації наслідків аварії на АЕС
максимально допустиму дозу радіації і
в зв'язку з цим не допущені до подальшої
роботи в указаних в п. 1 цього наказу,
зонах небезпеки, передбачено
виплачувати одноразову винагороду в
розмірі тримісячних окладів грошового
забезпечення за посадою та окладів за
військовим або спеціальним званням.

Пунктом 3 наказу № 0149 передбачено, що
нарахування підвищених розмірів
грошового забезпечення, яке підлягає
виплаті згідно п. 1 цього наказу,
посадові оклади офіцерського складу
приймати до розрахунку без надбавки
взамін продпайка (20 крб). Вказану
надбавку, а також всі інші види
надбавок, підвищень, які одержуються по
основному місцю служби, нараховувати
на одинарний посадовий оклад.

Згідно з п. 4 наказу № 0149 особам, які
одержують у відповідності з пунктом 1
цього наказу підвищене в п'ятикратному,
чотирикратному, трикратному розмірі
грошового забезпечення, за цей період
підвищення окладів грошового
забезпечення, окладів (ставок) по п. 1
постанови, оголошеної наказом МВС СРСР
від 11 травня 1986 року № 0130, не проводити.

Відповідно до п. 5 наказу № 0149 виплата
грошового утримання, підвищеного
відповідно до п. 1 цього наказу, а також
одноразової винагороди (п. 2 цього
наказу) начальницькому і рядовому
складу проводиться за місцем основної
служби за наказами начальників органів
внутрішніх справ, які повинні
видавалися на підставі виписок з
рішень (довідок) керівників і
командирів, зазначених у п. 1 цього
наказу.

Виходячи з аналізу встановлених
фактичних обставин справи на підставі
наведених норм законодавства, колегія
суддів приходить до висновку, що особам
начальницького і рядового складу, яким
грошове забезпечення нараховувалось у
кратному розмірі в залежності від зони
небезпеки (п. 1 наказу МВС СРСР від 26
травня 1986 р. № 0149), підвищення посадових
окладів і окладів за спеціальним
званням у два рази згідно п. 2 наказу МВС
СРСР від 11 травня 1986 року № 0130 не
проводиться (п. 4 наказу МВС СРСР від 26
травня 1986 р. № 0149); надбавка замість
продовольчого пайка в розмірі 20 крб. на
місяць офіцерському складу, процентна
надбавка за вислугу років і всі інші
надбавки і доплати, які одержуються по
місцю основної служби, нараховуються
на одинарний оклад (п.3 наказу МВС СРСР
від 26 травня 1986 р. № 0149, п. 1 Вказівки
МВС СРСР від 30 травня 1986 р. № 35с).

Розглядаючи вимоги про оплату праці у
вихідні дні, колегія суддів виходить з
наступного.

Пунктами 4 та 5 Постанов Ради Міністрів
Української РСР від 10.06.1986р. №2077 та Ради
Міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986р.
№665-195 передбачено, що робітникам
підприємств, організацій, які
виконують роботи, пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
установлювалася додаткова оплата
праці за роботу у нічний час в розмірі
35% часової тарифної ставки за кожен час
роботи в нічний час та максимальний
розмір премії 60% тарифної ставки та
залучати робітників на роботи в
вихідні та святкові дні з оплатою праці
в подвійному розмірі.

Відповідно до пунктів 4 і 5 постанови
Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня
1986 року № 665-195, підпунктів 4 і 5 пункту 1
постанови Ради Міністрів УРСР і УРРПС
від 10 червня 1986 року № 207-7 встановлено
працівникам підприємств, організацій
та установ, які виконують роботи,
пов'язані з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС і
запобіганням забруднення
навколишнього середовища, додаткову
оплату праці за роботу в нічний час у
розмірі 35% часової тарифної ставки
(окладу) за кожний час роботи в нічний
час і максимальний розмір премії - 60%
тарифної ставки (окладу) в місяць;
дозволено підприємствам, організаціям
і установам залучати працівників на
роботи, пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії, у вихідні і святкові
дні з оплатою праці у подвійному
розмірі.

Згідно з пунктом 1 постанови Державного
комітету СРСР з праці і соціальних
питань та Секретаріату ВЦРПС від 7
травня 1986 року № 153/10-43 працівникам,
безпосередньо зайнятим на роботах по
усуненню наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, премії, винагороди
і заохочення нараховуються відповідно
до діючих положень.

Про розповсюдження цих пунктів на осіб
рядового і начальницького складу в цих
постановах вказівок немає.

Положенням про грошове утримання
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ,
затвердженого наказом МВС СРСР від
19.03.1984р. №090 не передбачалося
преміювання осіб рядового і
начальницького складу, а також виплати
в вихідні, святкові та нічний час.

Згідно п. 12 Положення про грошове
утримання рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ від 19
березня 1984 року № 090 винагорода за
понаднормову роботу, а також додаткова
винагорода за роботу у дні відпочинку
та святкові дні не виплачувалася, за
винятком особливих випадків,
передбачених наказами МВС СРСР на
підставі спеціальних рішень Уряду
СРСР.

Крім того, відповідно до п.40 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Ради Міністрів СРСР від
23.10.1973 №778 для осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ встановлюється
ненормований робочий час.

При змінній роботі або безперервному
чергуванні встановлюється однакова
вдень і вночі тривалість робочого часу.
В разі необхідності особи рядового та
начальницького складу зобов'язані
нести службу в дні щотижневого
відпочину і святкові дні. При цьому
взамін невикористаних днів
щотижневого відпочинку і святкових
днів їм надаються інші вихідні дні.

Щодо Постанови Ради Міністрів УРСР та
Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7, на яку
посилається апелянт, то колегія суддів
звертає увагу, що на осіб рядового та
начальницького складу внутрішніх
справ вона розповсюджувалася лише в
частині виплати добових, безкоштовного
харчування та проживання і розрахунку
вислуги років, що надає право на пенсію.

Що стосується встановленого вказаними
постановами Ради Міністрів СРСР і Ради
Міністрів УРСР дозволу підприємствам,
установам, організаціям на залучення
працівників для робіт у вихідні і
святкові дні, то він пов'язаний із
вимогами чинного на липень 1986 року
законодавства, зокрема, статті 71
Кодексу законів про працю Української
РСР, яке забороняло роботу у вихідні
дні.

Крім того, відповідно до Положення про
грошове забезпечення осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ та Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, що діяли в 1986 році,
розрахункова денна тарифна ставка для
оплати праці і, зокрема, для оплати
праці за роботу в зоні відчуження
розраховувалася шляхом ділення
місячного окладу, а для осіб
офіцерського і начальницького складу
також і окладів за військове або
спеціальне звання на кількість
календарних днів за відповідний місяць
роботи в зоні відчуження.

Будь-якого іншого способу розрахунку
середньоденної тарифної ставки для
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ іншими
законодавчими нормативними актами не
передбачено.

Згідно з розпорядження КМУ від 25.11.1993
року № 1006-р дозволено МВС перерахувати
грошове забезпечення колишніх
співробітників за період роботи в зоні
відчуження із розрахунку посадових
окладів і окладів за спеціальним
званням, що діяли в період роботи в зоні
ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до
зон небезпечності, де вони несли
службу. І знову ж таки додаткова оплата
праці за роботу у вихідні або святкові
дні та виплата премії не обумовлена.

Виходячи з вищенаведених нормативно -
правових актів та враховуючи
розпорядження начальника Київського
облвиконкому, видане у відповідності
до наказу УВС Київського облвиконкому
№ 069 від 14.08.1986р. заробітна плата має
бути обрахована наступним чином:
відповідно до особового рахунку за 1986
рік посадовий оклад позивача складав 135
крб., який збільшується у 5 разів, у
зв'язку з роботою у III зоні небезпеки (м.
Прип'ять).

Даний розрахунок заробітної плати
відображений у довідці відділу охорони
при Ірпінському відділі внутрішніх
справ Київської області № 69 від
26.12.2001р., що знаходиться у матеріалах
справи. Відповідно до даної довідки
обрахована пенсія ОСОБА_2, починаючи з
07.11.2001р.

Таким чином, відмова відповідача у
проведені перерахунку заробітної
плати відповідає встановленим вимогам,
оскільки таке нарахування проведено у
відповідності з діючим законодавством.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про безпідставність
позовних вимог.

Суд першої інстанції зазначив, що
відповідно до ст. 99 КАС України, суд
відмовляє позивачу в частині визнання
дій управління державної служби
охорони при ГУ МВС України в Київській
області щодо не проведення перерахунку
та надання йому довідок про заробітну
плату в третій зоні небезпечності м.
Прип'ять по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС за період з 26 по 27 квітня
1986 року за № 202 від 29 лютого 2012 року та
зобов'язати провести перерахунок
заробітної плати та включити в довідку
про заробітну плату за період з 26 по 27
квітня 1986 року у зв'язку з пропущенням
процесуального строку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
пропуску позивачем строку на звернення
з даними вимогами до суду, проте
зазначає, що наслідки пропуску строку
на звернення до суду встановлено ст. 100
КАС України, що судом першої інстанції
не враховано, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів

Статтею 100 КАС України встановлено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Виходячи з вимог ст. 99, ст. 100 КАС
України, колегія суддів приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
про визнання протиправними дій
управління державної служби охорони
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області щодо непроведення перерахунку
та надання ОСОБА_2 довідок про
заробітну плату в третій зоні
небезпечності (зоні відчуження) м.
Прип'ять по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС за період
з 26 по 27 квітня 1986 року за № 202 від 29
лютого 2012 року підлягають залишенню
без розгляду у зв'язку з відсутністю
поважних причин пропуску позивачем
цього строку.

Суд першої інстанції наведеного не
врахував, що призвело до неправильного
вирішення справи в цій частині.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України а
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати постанову суду і
залишити позовну заяву без розгляду
або закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 167,183-2, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 24 жовтня 2014 року
скасувати в частині про відмову у
задоволенні вимог адміністративного
позову щодо визнання протиправними дій
управління державної служби охорони
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області щодо непроведення перерахунку
та надання ОСОБА_2 довідок про
заробітну плату в третій зоні
небезпечності (зоні відчуження) м.
Прип'ять по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС за період
з 26 по 27 квітня 1986 року за № 202 від 29
лютого 2012 року.

Вимоги адміністративного позову
ОСОБА_2 про визнання протиправними дій
управління державної служби охорони
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області щодо непроведення перерахунку
та надання ОСОБА_2 довідок про
заробітну плату в третій зоні
небезпечності (зоні відчуження) м.
Прип'ять по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС за період
з 26 по 27 квітня 1986 року за № 202 від 29
лютого 2012 року залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Ірпінського
міського суду Київської області від 24
жовтня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо його було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан О.А. Губська

.

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.