Справа № К/9991/23480/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року
м. Київ К/9991/23480/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Горбатюка С.А.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Рожнятівського районного суду
Івано-Франківської області від 28
лютого 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2012 року у справі №2а-13/11/0913
за позовом ОСОБА_5 до Перегінської
селищної ради Рожнятівського району
Івано-Франківської області, ОСОБА_4 про
визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ОСОБА_5 звернувся з
позовом до Перегінської селищної ради
Рожнятівського району
Івано-Франківської області, ОСОБА_4 про
визнання недійсним та скасування
рішення Перегінської селищної ради від
16 жовтня 2010 року №245-26/2010 про відмову у
задоволенні заяви про надання дозволу
на вибір місця розташування земельної
ділянки в урочищі «Цегельня» площею 0,10
га для будівництва та обслуговування
житлового будтинку та господарських
споруд, та про надання дозволу ОСОБА_4
на виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
НОМЕР_1, площею 0,10 га, для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд в урочищі
«Цегельня».

В обґрунтування позову ОСОБА_5
зазначив, що на земельній ділянці, яка
була надана ОСОБА_4 для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд в урочищі
«Цегельня» знаходиться нежитлове
приміщення, що належить йому на праві
власності. Вказав, що не надавав згоди
на вилучення земельної ділянки, а його
право власності на нежитлове
приміщення підтверджено свідоцтвом
про право власності.

Постановою Рожнятівського районного
суду Івано-Франківської області від 28
лютого 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25 січня 2012
року, позов задоволено частково.
Скасовано п.2 двадцять шостої сесії
Перегінської селищної ради від 16
жовтня 2010 р. № 245-26/2010 про надання
дозволу гр. ОСОБА_4 на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки НОМЕР_1, площею 0,10 га,
для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд в урочищі «Цегельня». В
решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
Рожнятівського районного суду
Івано-Франківської області від 28
лютого 2011 року та ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2012 року, ОСОБА_4 звернулась з
касаційною скаргою, у якій просить
скасувати судові рішення першої та
апеляційної інстанції, та закрити
провадження у справі, посилаючись на
те, що при прийнятті зазначених судових
рішень було порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачу на праві
приватної власності належить
нежитлове приміщення, яке знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Вказане приміщення
розташоване на земельній ділянці
площею 0,10 га.

ОСОБА_5 звернувся до відповідача із
заявою про надання дозволу на вибір
місця розташування земельної ділянки в
урочищі «Цегельня» площею 0,10 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд.

Рішенням Перегінської селищної ради
від 16 жовтня 2010 р. №245-26/2010 відмовлено у
задоволенні вказаної заяви ОСОБА_5 у
зв'язку із тим, що останній відсутній у
списках громадян, які рішенням
виконкому затверджені на чергу на
виділення земельної ділянки для
будівництва житлового будинку та
господарських споруд.

Проте, рішенням Перегінської селищної
ради від 12.02.2010 р. №209-22/2010 надано дозвіл
ОСОБА_4 на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд в урочищі
«Цегельня» (ділянка НОМЕР_1) площею 0,10
га.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій дійшли
висновку, що позивач як власник об'єкту
нерухомого майна має законне право на
одержання у відповідному правовому
статусі (у власність або у користування
на умовах оренди) земельної ділянки, на
якій розміщений цей об'єкт у
визначеному законодавством порядку та
розмірі.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу
України передбачено, що до особи, яка
набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених, для попереднього
землевласника (землекористувача).

Приписами ст. 120 Земельного кодексу
України встановлено, що у разі набуття
права власності на будівлю або споруду,
що перебувають у власності іншої особи,
припиняється право власності, право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані ці об'єкти. До особи,
яка набула прав власності на будівлю
або споруду, розміщені на земельній
ділянці, що перебуває у власності іншої
особи, переходить право власності на
земельну ділянку або її частину, на
якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення. Якщо будівля
або споруда, розміщені на земельній
ділянці, що перебуває у користуванні,
то у разі набуття права власності на ці
об'єкти до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача. Якщо
юридична особа не може мати у власності
земельну ділянку, до неї переходить
право користування земельною ділянкою,
на якій розташовані будівля або
споруда, на умовах оренди.

Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу
України, сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з приписами ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
до виключної компетенції сільських,
селищних та міських рад відноситься
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Як вірно встановлено судами, архівним
витягом з рішення Перегінської
селищної ради від 11.10.2005 року
підтверджено, що ОСОБА_5 надано дозвіл
на оформлення права власності на
нежитлове приміщення по АДРЕСА_1
Івано-Франківському ОБТІ доручено
виготовити свідоцтво про право
власності на дане приміщення.

Копією акту обстеження від 21.02.2011 року
№57/02-24 підтверджено, що на земельній
ділянці НОМЕР_1, площею 0,10 га, що була
надана рішенням Перегінської селищної
ради для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд в урочищі «Цегельня» ОСОБА_4
знаходиться нежитлове приміщення, що
належить на праві власності гр. ОСОБА_5

Таким чином, суди дійшли вірного
висновку, що п.2 рішення Перегінської
селищної ради про надання дозволу гр.
ОСОБА_4 на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки НОМЕР_1, площею 0,10 га, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд в урочищі «Цегельня» - є
необґрунтованим, прийнятим за
відсутності на те законних підстав, та
таким, що порушує законне право
позивача.

Посилання скаржника на необхідність
закриття провадження у справі у зв'язку
з тим, що даний позов не є
адміністративним, суд вважає
необґрунтованими з огляду на приписи
ст.ст. 2, 3, 17 КАС України, а також
враховуючи позицію Конституційного
Суду України, викладену в рішенні від 1
квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі
№ 1-6/2010.

Помилкове зазначення судами першої та
апеляційної інстанцій в резолютивній
частині судового рішення про
скасування п.2 рішення Перегінської
селищної ради від 16 жовтня 2010 р.
№245-26/2010, замість рішення Перегінської
селищної ради від 12.02.2010 р. №209-22/2010, не є
підставою для скасування
оскаржуваного судового рішення,
оскільки зазначена невідповідність
може бути усунена у порядку,
передбаченому статтею 169 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

З урахуванням встановлених обставин
справи та вищенаведених положень
закону, колегія суддів вважає вірними
висновки судів попередніх інстанцій
про скасування п.2 рішення Перегінської
селищної ради від 12.02.2010 р. №209-22/2010 про
надання дозволу гр. ОСОБА_4 на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки НОМЕР_1,
площею 0,10 га, для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд в урочищі
«Цегельня».

За таких обставин, судова колегія
вважає, що судом першої та апеляційної
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Рожнятівського районного
суду Івано-Франківської області від 28
лютого 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25 січня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: