Справа № 817/3431/14
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3431/14

04 грудня 2014 р. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів - Кравчук
Т.О. (головуючий), суддів Шарапи В.М. Нор
У.М. , при секретарі судового засідання
Рибчок С.С. за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Кузьмич Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 доМіністерства доходів і
зборів України про визнання дій
незаконними, скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до Міністерства
доходів і зборів України про визнання
незаконним звільнення з посади та
податкової міліції заступника
начальника управління - начальника
відділу оперативного супроводження
адміністрування ПДВ оперативного
управління Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
полковника податкової міліції ОСОБА_1;
скасування наказу Голови Комісії з
реорганізації Міністерства доходів і
зборів України від 29.10.2014 року №2174-о про
звільнення з посади та податкової
міліції полковника податкової міліції
ОСОБА_1 заступника начальника
управління - начальника відділу
оперативного супроводження
адміністрування ПДВ оперативного
управління Головного управління
Міндоходів у Рівненській області та
поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника
управління - начальника відділу
оперативного супроводження
адміністрування ПДВ оперативного
управління Головного управління
Міндоходів у Рівненській області;
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_1 заробітної плати за час
вимушеного прогулу починаючи з дня
звільнення по день ухвалення судового
рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що підрозділи податкової
міліції України не належать до органів
державної влади чи органів місцевого
самоврядування, у зв'язку з чим, не
підпадають під визначення очищення
влади (люстрації), зазначеного у статті
1 Закону України «Про очищення влади»
від 16.09.2014 року №1682-VII.

Крім того, позивач зазначив, що в Указі
Президента України від 09.12.2010 року
№1085/2010 «Про оптимізацію системи
центральних органів виконавчої влади»
зазначено перелік органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, однак орган податкової
міліції у вказаному переліку
відсутній, оскільки: створення
територіальних (регіональних) органів
податкової міліції (а не структурних
підрозділів податкової міліції, як
складових контролюючих органів) не
було передбачено положеннями про ДПА,
ДПС, Міндоходів України; положення про
підрозділи податкової міліції в
областях не затверджувалися
керівником ДПА, ДПС, Міндоходів
України; підрозділи податкової міліції
в областях ніколи не набували статусу
юридичної особи (ні в ДПА, ні в ДПС, ні в
Міндоходів України).

В адміністративному позові позивач
зазначив, що порядок прийняття на
службу та звільнення зі служби в
податковій міліції регламентується
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 року №14.

В зв'язку з викладеним вище, позивач
вважає, що положення абзацу восьмого
частини першої, абзацу четвертого
частини другої статті 3 Закону України
«Про очищення влади» від 16.09.2014 року
№1682-VII не поширюються на посадових осіб
підрозділів податкової міліції у
областях, а тому має місце незаконного
звільнення його та очевидне заподіяння
шкоди його конституційним правам,
зокрема праву на працю.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, додав в поясненнях
про те, що відомості викладені в
довідці про результати перевірки
відомостей, зазначених в особовій
справі ОСОБА_1 на підставі, якої був
прийнятий оскаржуваний наказ про
звільнення, не відповідають дійсності.
Крім того, в порушення Закону України
«Про очищення влади» від 16.09.2014 року
№1682-VII будь якої перевірки щодо
доведеності конкретних фактів
вчинених ним правопорушень
відповідачем проведено не було, а тому
підстави для його звільнення відсутні,
просив позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував,
подав письмові заперечення, у яких
стверджував, що звільнення позивача
відбулось у відповідності до вимог
Закону України «Про очищення влади»
від 16.09.2014 року №1682-VII з дотриманням
необхідної процедури звільнення.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав подані суду
заперечення, додавши пояснення про те,
що з 25.02.2010 року по 22.02.2014 року ОСОБА_1,
обіймав посади, щодо яких, встановлена
заборона у відповідності до Закону
України «Про очищення влади» від 16.09.2014
року №1682-VII. Як зазначив представник
відповідача, факт перебування на
посадах, щодо яких встановлена
заборона, підтверджується довідкою про
результати перевірки відомостей,
зазначених в особовій справі позивача,
підтвердив, що відомості викладені в
довідці відповідають дійсності, а
деякі невідповідності у зазначених
датах про призначення та звільнення
позивача з посад вважаються технічною
помилкою працівника, який складав таку
довідку, а тому підстави для
задоволення позову відсутні.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив
службу в органах податкової міліції з
31.12.1996 року.

Відповідно до витягу з Наказу
Державної податкової адміністрації
України від 17.03.2008 року №603-о «Про
призначення працівників податкової
міліції» у зв'язку із
організаційно-штатними змінами
управлінь податкової міліції ДПА в АР
Крим, областях, мм. Києві та Севастополі
призначити з 4 березня 2008 року: майора
податкової міліції ОСОБА_1 (М-055516) на
посаду першого заступника начальника
управління податкової міліції ДПА у
Рівненській області, звільнивши його з
посади заступника начальника
управління податкової міліції ДПА у
Рівненській області. Підстава: рапорти
працівників, подання Голів ДПА в АР
Крим, областях мм Києві та Севастополі.
Підписаний наказ головою ДПА України
Буряком С.В.

В лютому 2012 року, відповідно до витягу з
Наказу Державною податкової служби
України від 17.02.2012 року №311-о «Про
призначення працівників податкової
міліції», у зв'язку з утворенням
територіальних органів державної
податкової служби на виконання Указу
Президента України від 09.12.2010 року
№1085/2010 «Про оптимізацію системи
центральних органів виконавчої влади»
та постанови Кабінету Міністрів
України від 21.09.2011 року №981 «Про
утворення територіальних органів
Державної податкової служби» -
перевести підполковника податкової
міліції ОСОБА_1 (М-055516) на посаду
заступника начальника управління
податкової міліції державної
податкової служби у Рівненській
області, звільнивши з посади першого
заступника начальника управління
податкової міліції ДПА в Рівненській
області. Підстава: подання ДПА в АР
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, службова записка
Головного управління ДПС України від
07.02.2012 №500/07-1318, рапорти працівників.
Підписаний наказ головою ДПС України
Клименко О.В.

В травні 2013 року , у відповідності до
витягу з Наказу Міністерства доходів і
зборів України від 24.05.2013 року №425-о
«Про призначення працівників
податкової міліції», відповідно до
Указу Президента України №726/2012 від
24.12.2012 року «Про деякі заходи з
оптимізації системи центральних
органів виконавчої влади» та Указу
Президента України №141/2013 від 18.03.2013
року «Про міністерство доходів і
зборів України» у зв'язку з утворенням
Міністерства доходів і зборів України
шляхом реорганізації Державної митної
служби України та Державної податкової
служби України, прийнятий на службу у
податкову міліцію та зарахований у
розпорядження Міністерства доходів і
зборів України підполковник
податкової міліції ОСОБА_1. Призначено
по розпорядженню Міндоходів у
Рівненській області підполковника
податкової міліції ОСОБА_1 (М-055516), який
перебуває в розпорядженні
Міністерства доходів і зборів України,
на посаду заступника начальника
управління - начальника відділу
оперативного супроводження
адміністрування ПДВ оперативного
управління Головного управління
Міндоходів у Рівненській області. В
пункті три вказаного Наказу зазначено,
що відповідно до пункту 3 Указу
Президента України від 18.03.2013 року
№141/213 «Про Міністерство доходів і
зборів України» зберегти за особами
начальницького складу податкової
міліції, які переходять на службу до
Міністерства доходів і зборів України,
умови оплати праці встановлені
відповідно до законодавства для
посадових осіб органів державної
податкової слуджби. Підстава: подання
Головних управлінь Міндоходів в АР
Крим, областях, мм. Києві та
Севастополі, Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників, рапорти
працівників. Наказ підписаний
Міністром доходів і зборів України
Клименко О.В.

В жовтні 2014 року відповідно до Наказу
від 29.10.2014 року №2174-о «Про звільнення
Дзюбака В.Ф» відповідно до підпункту 1
пункту 2 прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про очищення
влади» від 16 вересня 2014 року №1682-VII та
підпункту «а» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 29 липня 1991 року №114,
звільнено з посади та податкової
міліції, з постановкою на військовий
облік полковника податкової міліції
ОСОБА_1 (М-055516), заступника начальника
управління - начальника відділу
оперативного супроводження
адміністрування ПДВ оперативного
управління Головного управління
Міндоходів у Рівненській області.
Підстава: довідка про результати
перевірки відомостей, зазначених в
особовій справі. Наказ підписаний
головою Комісії з реорганізації
Міністерства доходів і зборів України
Білоусом І.О.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

16.10.2014 року набув чинності Закон
України «Про очищення влади» від 16
вересня 2014 року №1682-VII (далі Закон
№1682-VII).

Відповідно до частини першої статті 1
Закону №1682-VII - очищення влади
(люстрація) - це встановлена цим
Законом або рішенням суду заборона
окремим фізичним особам обіймати певні
посади (перебувати на службі) (далі -
посади) (крім виборних посад) в органах
державної влади та органах місцевого
самоврядування.

Згідно з частиною третьою статті 1
Закону №1682-VII - протягом десяти років з
дня набрання чинності цим Законом
посади, щодо яких здійснюється
очищення влади (люстрація), не можуть
обіймати особи, зазначені у частинах
першій, другій, четвертій та восьмій
статті 3 цього Закону, а також особи, які
не подали у строк, визначений цим
Законом, заяви, передбачені частиною
першою статті 4 цього Закону.

Статтею другою Закону №1682-VII
передбачено перелік посад, щодо яких
здійснюються заходи з очищення влади
(люстрації).

Так, відповідно до пункту шостого
частини першої статті 2 Закону №1682-VII
заходи з очищення влади (люстрації)
здійснюються щодо: начальницького
складу органів внутрішніх справ,
центрального органу виконавчої влади,
який реалізує державну політику у
сфері виконання кримінальних покарань,
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації України,
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову та/або митну
політику, податкової міліції,
центрального органу виконавчої влади,
який забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері цивільного
захисту.

Статтею третьою Закону №1682-VII
встановлені критерії здійснення
очищення влади (люстрації). Так, згідно
з пунктом восьмим частини першої
статті 3 Закону №1682-VII заборона,
передбачена частиною третьою статті 1
цього Закону, застосовується до осіб,
які обіймали сукупно не менше одного
року посаду (посади) у період з 25 лютого
2010 року по 22 лютого 2014 року - керівника,
заступника керівника територіального
(регіонального) органу прокуратури
України, Служби безпеки України,
Міністерства внутрішніх справ України,
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову та/або митну
політику, податкової міліції в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до пункту 348.1. статті 348 Податкового
кодексу України - податкова міліція
складається із спеціальних
підрозділів по боротьбі з податковими
правопорушеннями, що діють у складі
відповідних контролюючих органів, і
здійснює контроль за додержанням
податкового законодавства, виконує
оперативно-розшукову,
кримінально-процесуальну та охоронну
функції.

Згідно пункту 349.1. Податкового кодексу
України, до складу податкової міліції
належать: головні управління
(управління, відділи, відділення,
сектори) центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику; управління
(відділи, відділення, сектори)
податкової міліції відповідних
державних податкових служб в
Автономній Республіці Крим, областях,
округах (на два і більше регіони),
містах Києві та Севастополі;
управління, головні відділи (відділи,
відділення, сектори) податкової
міліції відповідних державних
податкових інспекцій у районах, містах
(крім міст Києва та Севастополя),
районах у містах, міжрайонних,
об'єднаних та контролюючих органах, що
здійснюють супроводження великих
платників податків.

Тобто, Закон №1682-VII визначив перелік
посад та коло осіб, до яких
застосовується Закон, але застосування
відбувається крім того і за різними
критеріями. Причому, суд зазначає, що
законодавець не ставить в залежність
чи вказані посади передбачені штатним
розписом територіального органу
державної влади - окремої юридичною
особи чи ні. На думку суду, критерії
здійснення очищення влади (люстрації),
визначені статтею 3 Закону №1682-VII
застосовуються до певної категорії
посад без конкретизації їх статусу в
структурі органів державної влади.
Крім того, ця ж норма Закону №1682-VII
визначає суб'єктів правовідносин -
керівника, заступника керівника
податкової міліції в областях.

Як було встановлено судом, у період з
25.02.2010 року по 22.02.2014 року ОСОБА_1 обіймав
різні посади в органах податкової
міліції. Однак, з 25.02.2010 по 17.02.2012 року
обіймав посаду першого заступника
начальника УПМ ДПА в Рівненській
області, з 17.2.2012 року обіймав посаду
заступника начальника управління
податкової міліції Державної
податкової служби у Рівненській
області, тобто сукупний строк
перебування позивача на посадах, що до
яких встановлена заборона становить
більше ніж один рік, а тому підстави
рахувати період перебування його на
інших посадах, щодо яких встановлена
заборона, відсутні.

Суд приймає твердження позивача, що
довідка про результати відомостей,
зазначених в особовій справі ОСОБА_1
містить технічні помилки, але при цьому
зазначає, що факт перебування на певних
посадах позивача в органах податкової
міліції підтверджується наявними в
справі та дослідженими судом наказами
про призначення та звільнення
ОСОБА_1, копією з послужного списку
ОСОБА_1 та копією трудової книжки.
Відомості вказані в наказах про
звільнення та призначення позивача на
відповідні посади позивачем не
заперечувались, та підтвердились
представником відповідача. А тому,
допущення технічної помилки при
складені довідки у вказанні дати
перебування позивача на відповідних
посадах не можуть бути підставою для
скасування оспорюванного наказу.

Щодо твердження позивача, що
відповідачем не було в установленому
Законом №1682-VII порядку проведено
перевірку відносно його особи, суд
зазначає наступне.

Відповідно до підпунктів першого,
другого частини другої Прикінцевих та
перехідних положень Закону №1682-VII
встановлено, що впродовж десяти днів з
дня набрання чинності цим Законом
керівник органу (орган), до повноважень
якого належить звільнення та/або
ініціювання звільнення з посади осіб,
до яких застосовується заборона,
зазначена в частині третій статті 1
цього Закону, на основі критеріїв,
визначених частиною першою статті 3
цього Закону, на підставі відомостей,
наявних в особових справах цих осіб:
звільняє цих осіб з посад або надсилає
керівнику органу (органу), до
повноважень якого належить звільнення
з посади таких осіб, відповідні
документи для їх звільнення не пізніше
ніж на 10 робочий день з дня отримання
таких документів; інформує
Міністерство юстиції України про їх
звільнення з посад та надає відповідні
відомості про застосування до таких
осіб заборони, передбаченої частиною
третьою статті 1 цього Закону, для їх
оприлюднення на офіційному веб-сайті
Міністерства юстиції України та
внесення до Єдиного державного реєстру
осіб, щодо яких застосовано положення
Закону України "Про очищення влади", у
порядку та строки, визначені цим
Законом.

Таким чином, відповідач діяв на основі
критеріїв, визначних частиною першою
статті 3 цього Закону №1682-VII, на
підставі відомостей, наявних в
особовий справі позивача А тому,
перевірка недостовірності відомостей
щодо наявності майна (майнових прав),
зазначених у поданій за попередній рік
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру,
складених за формою, що встановлена
Законом України "Про засади
запобігання і протидії корупції",
та/або невідповідність вартості майна
(майнових прав), вказаного (вказаних) в
деклараціях, набутого (набутих) за час
перебування на посадах і таке інше
проводиться відносно осіб, які не
підпадають під дію частини першої
статті 3 цього Закону.

Щодо твердження позивача про те, що
підстава звільнення в оспорюваному
наказі, не передбачена Положенням Про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ затверджених
Постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 року №14, суд зазначає наступне.

Питання пов'язані із прийняттям
(обранням, призначенням) громадян на
публічну службу, її проходженням та
звільненням із неї (її припиненням),
урегульовані спеціальним
законодавством, зокрема, Законом
України від 20.12.1990 року №565-ХІІ «Про
міліцію», Положенням Про проходження
служби рядовим та начальницьким
складом органів внутрішніх справ.

Проте, суд зазначає, що трудове
законодавство підлягає застосуванню у
випадках, якщо нормами спеціальних
законів не врегульовано спірних
правовідносин, або коли про це йдеться
у спеціальному законі.

Статтею третьою Прикінцевих та
перехідних положень Закону №1682-VII
передбачено, що закони та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Відповідно до статті 4 Прикінцевих та
перехідних положень Закону №1682-VII
внесено зміни до статті 36 Кодексу
законів про працю України, а саме
частину першу доповнено пунктом 72
такого змісту: "72 з підстав,
передбачених Законом України "Про
очищення влади", частину другу
доповнено словами "а у випадку,
передбаченому пунктом 72, особа
підлягає звільненню з посади у порядку,
визначеному Законом України "Про
очищення влади".

Таким чином, відповідачем при прийняті
та складенні наказу від 29.10.2014 року №2174
«Про звільнення ОСОБА_1» було дотримано
норми трудового законодавства.

Відносно твердження позивача щодо
невідповідності норм Закону України
«Про очищення влади» положенням
Конституції, то суд зазначає, що
законодавством України передбачено
чіткий порядок визнання законодавчих
актів неконституційними, зокрема це
направлення письмового клопотання до
Конституційного Суд України про
визнання правового акта (його окремих
положень) неконституційним, про
визначення відповідності проекту
закону про внесення змін до
Конституції України вимогам статей 157
та 158 Конституції України,
конституційності міжнародного
договору або про необхідність
офіційного тлумачення Конституції
України та законів України (стаття 39
Закону України «Про Конституційний Суд
України» від 16.10.1996 року №422/96-ВР).

Відповідно до частини другої статті 73
Закону України «Про Конституційний Суд
України», у разі якщо ці акти або їх
окремі положення визнаються такими, що
не відповідають Конституції України
(неконституційними), вони оголошуються
нечинними і втрачають чинність від дня
прийняття Конституційним судом
рішення про їх неконституційність.

На час прийняття та винесення судом
рішення по адміністративній справі
№817/343/14 відсутнє рішення
Конституційного суду України про
визнання Закону України «Про очищення
влади» від 16.09.2014 року №1682-VII або його
окремих положень неконституційним.

За таких обставин, колегія суддів, на
підставі оцінки наявних у справі
матеріалів та доказів у їх сукупності
встановила, що відповідач діяв в межах
наданих йому повноважень у
відповідності до вимог чинного
законодавства, а тому підстави для
задоволення позову відсутні. За
наведених обставин позов задоволенню
не підлягає.

Відповідно до частини 2 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Відповідач не надав суду
доказів понесення ним судових витрат,
тому підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову
- відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий cуддя
Кравчук Т.О.

Судді
Шарапа В.М.

Нор У.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 05 грудня 2014 року.