Справа № 1609/2а-188/11
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 р.Справа №
1609/2а-188/11Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

розглянувши у порядку письмового
провадження заяву Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві про виправлення
описки в постанові Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 07.10.2013 р. по справі за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві
на постанову Київського районного
суду м. Полтави від 10.02.2011р. по справі
№ 1609/2а-188/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

07 жовтня 2013 року постановою
Харківського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві
задоволено частково.

Постанову Київського районного суду м.
Полтави від 10.02.2011р. по справі №
1609/2а-188/11 скасовано в частині
задоволення позовних вимог за період з
23.07.2011 року.

В цій частині в задоволенні позову
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві -
відмовлено.

У зазначеній постанові суду з
технічних причин допущена описка в
описовій, мотивувальній та
резолютивній частинах.

Однак, у постанові Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 07.10.2013 року помилково вказано, що
позивачка просила здійснити
перерахунок підвищення до пенсії як
особі, що має статус "Дитина війни".

Згідно ст. 169 КАС України суд може
за власною ініціативою або за заявою
особи, що брала участь у справі, чи
іншої заінтересованої особи, виправити
допущені в судовому рішенні цього суду
описки, очевидні арифметичні помилки
незалежно від того, набрало судове
рішення законної сили чи ні.

Колегія суддів, вивчивши
матеріали справи, вважає за необхідне
внести відповідні виправлення в
постанову колегії суддів від 07.10.2013
року.

Керуючись ст. 169 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві
про виправлення описки в постанові
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.10.2013 р. по
справі за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві на
постанову Київського районного суду м.
Полтави від 10.02.2011р. по справі №
1609/2а-188/11 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві
про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

В постанові Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07 жовтня 2013
року по справі №1609/2а-188/11 замість
тексту:

"02.12.2010р. ОСОБА_1 (надалі-позивач)
звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві
(надалі-відповідач) про перерахунок
підвищення до пенсії як особі, що має
статус "Дитина війни".

10.02.2011р. постановою Київського
районного суду м. Полтави позов
задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність та
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивачу та
провести виплату з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з
01.01.2010р.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позову, посилаючись на
неврегульованість на законодавчому
рівні механізму та умов виплати
допомоги особам, які мають статус
"дитина війни", прийняття оскаржуваної
постанови з порушенням норм бюджетного
законодавства України та ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Позивач ухвалу та постанову суду
першої інстанції не оскаржив.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України справа розглядається у порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, відповідно до ст. 195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав:

Судом встановлено, що позивач
відповідно до ст.1 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" має
статус дитини війни та за приписами ст.6
цього Закону має право на отримання
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що Законом
України "Про Державний бюджет на 2010 рік"
дію ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей" не зупинено. Таким чином,
відповідач у 2010р. повинен був,
відповідно діючої статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей",
виплачувати позивачу щомісячне
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
виходячи із розміру пенсії, визначеної
ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції .

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначено лише в ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір немає.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Таким чином, нарахування та виплата у
2010р. дітям війни підвищення до пенсії
або щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до вимог Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" та в
ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Відповідно до вимог ч.2 ст.19
Конституції України, ч. 2 ст. 3 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" та ч.4 ст.9 КАС України,
відповідач у 2010р. до позивача
безпідставно застосовував постанову
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р.
за № 530 , оскільки повинен був діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", яка має вищу
юридичну силу ніж зазначена постанова,
нараховувати та здійснювати позивачу
доплату до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Посилання відповідача на відсутність
коштів на виплату зазначеної доплати
до пенсії, колегія суддів вважає
такими, що не заслуговують на увагу,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів, як на підставу невиконання
своїх зобов`язань, які встановлені ст. 46
Конституції України та зазначеною
нормою Закону.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначено ч. 1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону,
відповідно до якої мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки, наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії,
встановленої ст.46 Конституції України
та права на отримання доплати до
пенсії, передбаченої ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Колегія суддів також відхиляє доводи
відповідача щодо не визначеності на
законодавчому рівні питання відносно
органу, на який покладено обов'язок по
виплаті підвищення до пенсії особам,
які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє відповідно
до Положення "Про Пенсійний фонд
України" і здійснює свої повноваження
на підставі п.15 зазначеного положення
через створені в установленому порядку
територіальні управління. Відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" рішення про призначення
та перерахунок пенсій приймаються
районними управліннями Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що обов'язок
по нарахуванню та виплаті доплати до
пенсії позивача, передбаченої ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" покладено саме на
управління пенсійного фонду України за
місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої
територіальні управління, однак, вони
не вчинили жодної дії для нарахування
цих коштів та їх виплати, колегія
суддів вважає, що відповідач не виконав
свої обов'язки, чим порушив права
позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог є законним та обґрунтованим, а
тому не вбачає підстав для його
скасування.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Також, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Пунктом 7 частини І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

06.07.2011р. Кабінетом Міністрів України на
виконання пункту 7 Закону України від
14.06.2011 року № 3491-VI "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" винесено постанову
№745, якою встановлено в тому числі
розмір підвищення дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Законів
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" та
"Про жертви нацистських переслідувань")
до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії.

Постанова набрала чинності з 23.07.2011
року.

Оскільки з однопредметних
законодавчих норм рівної ієрархії при
вирішенні спору застосуванню підлягає
законодавча норма, що не визнана
неконституційною та прийнята пізніше,
в даному випадку мають застосовуватись
норми Закону України від 14.06.2011 року
№3491-VІ "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік", а не відповідні норми Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Виходячи з викладеного колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру
пенсій позивачеві починаючи з 23.07.2011р.
відповідач повинен керуватись
положеннями постанови Кабінету
Міністрів України від 06.07.2011р. №745.

З огляду на викладене судове рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню за період з 23.07.2011р. з
прийняттям нової постанови, про
відмову в цій частині в задоволені
позовних вимог."

слід читати наступне:

"10 лютого 2011 року постановою Київського
районного суду м. Полтави позов ОСОБА_1
задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України Київського району в м.
Полтава в частині здійснення
неналежного перерахунку ОСОБА_1 пенсії,
передбаченого п. 4 ст. 42 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України Київського району в м.
Полтава здійснити ОСОБА_1 перерахунок
пенсії з 01 січня 2010 року у
відповідності до вимог п. 4 ст. 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
провести виплату недоплаченої суми.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в
апеляційній скарзі відповідач, просить
постанову суду скасувати з прийняттям
нового судового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог позивача.

Суд апеляційної інстанції на підставі
п.3 ч.1 ст. 197 КАС України розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач,
перебуває на обліку в УПФУ, де отримує
державну пенсію. Позивач, який працював
в цей час, звернувся до УПФУ з проханням
провести перерахунок його пенсії у
відповідності до положень ч. 4 ст. 42
Закону України від 9.07.2003 року № 1058-IV
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (далі - Закон №
1058-IV). Вважає здійсненний відповідачем
перерахунок таким, що не відповідає
вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись з висновком суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 42 Закону N
1058-IV встановлено, що в разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що показник заробітної плати
для перерахунку пенсії визначається за
двома можливими методами за вибором
пенсіонера.

За першим методом розрахунок пенсії
здійснюється із тієї заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія.

При застосуванні другого методу
змінюються лише ті показники
розрахунку заробітної плати, на які
здійснюється посилання в цій нормі (за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині першій статті 40 цього Закону).

За змістом частини першої статті 40
Закону N 1058-IV для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 1 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року.

Слова "за весь період страхового стажу
починаючи з 1 липня 2000 року" означають,
що враховується вся заробітна плата, у
тому числі і та, яку отримував
пенсіонер після призначення пенсії.

Заробітна плата для обчислення пенсії
в обох випадках розраховується за
формулою, наведеною в частині другій
статті 40 Закону N 1058-IV: Зп = Зс х (Ск: К), де:
Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях; Зс - середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії; Ск -
сума коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3
+... + КзN); К - кількість місяців
страхового стажу, за які розраховано
коефіцієнти заробітної плати (доходу)
застрахованої особи.

На підставі наведеного можна дійти
висновку, що заробітна плата, яку
отримував пенсіонер, продовжуючи
працювати після призначення йому
пенсії, має значення для визначення
додаткових коефіцієнтів заробітної
плати за кожний відпрацьований місяць
після призначення пенсії.

Таким чином, у наведеній формулі
обчислення заробітної плати Зп = Зс х
(Ск: К) змінними показниками є (Ск: К).

Зі змісту частини четвертої статті 42
Закону N 1058-IV вбачається, що при
обчисленні заробітної плати для
перерахунку пенсії можуть бути змінені
показники заробітної плати за періоди
страхового стажу після призначення
пенсії, але не визначено, за який
календарний рік береться середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України.

Виходячи з буквального тлумачення
частини другої статті 40 Закону N 1058-IV
цей показник повинен бути незмінним,
тобто таким, яким він був на час
призначення пенсії.

Зважаючи на те, що пенсіонер має право
обрати метод обчислення заробітної
плати для перерахунку пенсії, в тому
числі і з урахуванням заробітної плати,
яку він отримував до моменту
перерахунку пенсії, але не має права
вимагати застосування показника
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
перерахунком пенсії, управління ПФУ
обґрунтовано відмовило позивачу у
застосуванні показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні за 2009 рік.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
задоволення апеляційної скарги,
скасування оскаржуваного судового
рішення з прийняттям нового - про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.".

В резолютивній частині ухвали
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07 жовтня 2013
року по справі №1609/2а-188/11 замість
тексту:

"Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві задовольнити
частково.

Постанову Київського районного суду м.
Полтави від 10.02.2011р. по справі №
1609/2а-188/11 скасувати в частині
задоволення позовних вимог за період з
23.07.2011 року.

В цій частині в задоволенні позову
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві -
відмовити."

слід читати наступне:

"Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві - задовольнити.

Постанову Київського районного суду м.
Полтави від 10 лютого 2011 року по справі
№1609/2а-188/11 - скасувати.

В позові ОСОБА_1 - відмовити.".

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Спаскін О.А. Помічник судді
Цюпак О.П.