Справа № 806/4462/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

806/4462/14

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року Житомир справа № 806/4462/14

категорія 8.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Липи В.А.,

за участі секретаря Костарчука О.Ф.,

встановив:

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на слідуюче.

Встановлено, що 18 вересня 2014 р. позивачем в електронному вигляді подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року.

Однак, отримало квитанції про те, що документ не прийнято. Також, зі змісту квитанцій видно, що для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо відсутній договір з МДЗУ.

19 вересня 2014 року уповноваженою особою ТОВ "Житомир-Петрол" особисто було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року, про що свідчить штамп Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області "Отримано" на титульному аркуші декларації.

Позивач не погодився з такою позицією контролюючого органу та прийнятим рішенням щодо невизнання як податкової звітності податкову декларацію з ПДВ за серпень 2014 року, а тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України (далі ПК України), податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно зі пункту 46.5 статті 46 ПК України, форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. У такому ж порядку встановлюються форми податкових декларацій з місцевих податків і зборів, що є обов'язковими для застосування їх платниками (податковими агентами). Форма декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації) встановлюється з урахуванням особливостей, визначених пунктом 179.9 статті 179 цього Кодексу. Форма спрощеної податкової декларації, що передбачена пунктом 49.2 статті 49 цього Кодексу, та порядок переходу платників податків на подання такої декларації встановлюються Кабінетом Міністрів України. Форма, порядок та строки подання митної декларації, а також порядок прийняття контролюючим органом митної декларації визначаються з урахуванням вимог митного законодавства України. Державні органи, які встановлюють відповідно до цього пункту форми податкових декларацій, зобов'язані оприлюднити такі форми для використання їх платниками податків.

У відповідності до пунктів 48.1-48.3 статті 48 ПК України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Приписами пункту 49.3 статті 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 49.8 статті 49 ПК України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що підставою для відмови контролюючого органу визнати податкову декларацію як податкову звітність є такі дефекти її заповнення, що впливають на адміністрування податку органом доходів та зборів.

Пунктом 49.9 статті 49 ПК України визначено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно зі пункту 49.10 статті 49 ПК України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

У ході судового розгляду справи встановлено, що податкова декларація ТОВ "Житомир-Петрол" за серпень 2014 року має усі обов'язкові реквізити, встановлені п. 48.3 ст. 48 ПК України.

Дійсно, при прийнятті декларації контролюючим органом не було проставлено відмітку про її отримання на кожному аркуші декларації та її додатках, однак, на думку суду, висновки відповідача про те, що додаток № 5 до декларації з ПДВ за серпень 2014 року був поданий не в повному обсязі є безпідставними та необґрунтованими, оскільки на титульних аркушах декларації та додатків до неї проставлено штамп "Отримано", що свідчить про те, що посадовою особою контролюючого органу було перевірено наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів декларації за серпень 2014 року, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України, а також наявність додатків до декларації.

Згідно зі пункту 4 розділу 2 Інструкції від 10.04.2008 року № 233, податкові документи в електронному вигляді з обов'язковими реквізитами (у тому числі з електронним цифровим підписом платника податків (його посадових осіб)), подані відповідно до цієї Інструкції, згідно із законодавством є оригіналами, мають юридичну силу, повинні зберігатися та можуть використовуватися під час судового або досудового вирішення спорів.

Судом встановлено, що договір № 280420141 від 28.04.2014 про визнання електронних документів на момент подання декларації в електронному вигляді 18.09.2014 та 19.09.2014 був чинним, що підтверджується листами відповідача.

Проте, у квитанціях від 18.09.2014 зазначено, що підставою для неприйняття документів зазначено: "для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті, можливо відсутній договір з МДЗУ", що за наявності діючого договору, свідчить про необґрунтованість такої відмови.

Отже, за наявності належним чином заповненої декларації, діючого договору про визнання електронних документів, відповідач був зобов'язаний прийняти декларацію товариства та визнати її податковою звітністю.

Таким чином, офіційно не визнавши декларацію за серпень 2014 року податковою звітністю, але при цьому перевіривши інші показники декларації (ніж передбачені п.48.3 та 48.4 ПК України), які підлягають перевірці тільки після прийняття декларації, податкова інспекція вказаними діями фактично визнала декларацію поданою та спростувала своє рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття рішення про невизнання податковою звітністю податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Петрол" з податку на додану вартість за серпень 2014 року, відтак відповідач при прийнятті спірного рішення діяв у спосіб, що не передбачений положеннями ПК України, що є правовою підставою для його скасування, і позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими.

Щодо позовної вимоги про визнання податкової декларації ТОВ "Житомир-Петрол" з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками такою, що подана у момент фактичного її отримання Житомирською ОДПІ, тобто 19 вересня 2014 р., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 ПК України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Оскільки судом встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом у прийнятті декларації за серпень 2014 року, а її фактичне прийняття відбулось 19 вересня 2014 р., що вбачається з титульного аркуша декларації із позначкою "Отримано Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області 19.09.2014", тому суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про визнання декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками такою, що подана у момент фактичного її отримання Житомирською ОДПІ, тобто 19 вересня 2014 р. та задовольняє її.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зобов’язання Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області відобразити показники (дані) податкової декларації ТОВ "Житомир-Петрол" з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку ТОВ "Житомир-Петрол", з огляду на таке.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Відтак, вказана вимога суперечить повноваженням адміністративного суду.

На підставі вищевикладеного адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Петрол" слід задовольнити частково.

Керуючись Податковим кодексом України, статтями 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Петрол" задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо невизнання податкової звітності ТОВ "Житомир-Петрол" з податку на додану вартість за серпень 2014 року.

Визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Петрол" з податку на додану вартість за серпень 2014 року з додатками такою, що подана у момент фактичного її отримання Житомирською об’єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області, тобто 19 вересня 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Липа

Повний текст постанови виготовлено: 10 грудня 2014 р.