Справа № П/811/3264/14
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2014-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2014 року
Справа № П/811/3264/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Притули К.М,

при секретарі: Білоус І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Новоукраїнської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся
до Кіровоградського окружного
адміністративного суду з позовом до
Новоукраїнської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області (надалі -
відповідач) про визнання протиправною
та скасування вимоги про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску від
04.08.2014р. №Ф-269-25 в сумі 3800 грн.

Позов обґрунтовано тим, що
позивачем за 2013 рік було подано
податкову декларацію про майновий стан
і доходи відповідно до якої сума
зобов'язання з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування складає 1000,45
грн., яку позивач сплатив добровільно.

В червні 2014 року позивачем було
виявлено помилку в декларації за 2013р., а
саме, завищення чистого
оподатковуваного доходу, як бази
нарахування єдиного внеску, у зв'язку з
чим 18.06.2014р. була подана уточнююча
декларація за 2013 рік в якій відображено
суму чистого доходу згідно додатку 5 до
декларації 0,00 грн. На думку позивача
податковий орган не мав права
здійснювати донарахування
зобов'язання по єдиному податку,
оскільки після подачі уточнюючої
декларації сума доходу, на який
нараховується єдиний внесок становила
0,00 грн., що свідчить про відсутність
бази для нарахування єдиного внеску.

Відповідачем подано письмові
заперечення на позов, вимоги не
визнаються та вказується, що
відповідно до Порядку формування та
подання страхувальниками звіту щодо
сум нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
наказом Міністерства доходів та зборів
України від 09.09.2013р. №454, позивачем за 2013
рік було самостійно складено Звіт про
суми нарахованого доходу
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску, у складі
якого було подано Таблицю 1.
Нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування фізичними
особами-підприємцями.

Відповідно до вказаної таблиці
позивачем самостійно визначено до
сплати 1000,45 грн. єдиного внеску.

Відповідно до п. 4.5. Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
наказом Міністерства доходів та зборів
України від 09.09.2013р. №454, сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
місяць, у якому отримано дохід
(прибуток).

Платникам, які зобов'язані здійснити
доплату до мінімального страхового
внеску, органами доходів і зборів для
узгодження надсилається
повідомлення-розрахунок за формою
згідно з додатком 1, у якому
зазначається розрахунок сум такої
доплати, які підлягають сплаті за
результатами підприємницької
діяльності за календарний рік.

Зважаючи на те, що мінімальний розмір
страхового внеску у 2013 р. становив 398,01
грн. (січень-листопад), 422,65 грн. (грудень)
та вказані положення Інструкції
позивачеві було здійснено
донарахування до мінімального
страхового внеску в загальній сумі
3800,31грн. про що складено
повідомлення-розрахунок, а в
подальшому складено та направлено на
адресу позивача вимогу про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску
№Ф-269-25 від 04.08.2014р., яка є предметом
оскарження в даній справі.

Враховуючи вищевикладені обставини
відповідач не вбачає у своїх діях
порушення вимог Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», а також вказує,
що Порядок формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
наказом Міністерства доходів та зборів
України від 09.09.2013р. №454 не передбачає
подання уточнюючого (коригуючого)
звіту про суми нарахованого доходу
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску.

В судовому засіданні 03.11.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови, складення повного
тексту постанови відкладено до 08.11.2014р.

Розглянувши долучені до справи
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
адміністративний суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Відповідно до Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати.

Згідно статті 2 Закону - 2464-УІ виключно
цим Законом визначаються: принципи
збору та ведення обліку єдиного внеску;
платники єдиного внеску; порядок
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску; розмір єдиного внеску
та пропорції його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; орган, що
здійснює збір та веде облік єдиного
внеску, його повноваження та
відповідальність; склад, порядок
ведення та використання даних
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; порядок
здійснення державного нагляду за
збором та веденням обліку єдиного
внеску. Дія цього Закону поширюється на
відносини, що виникають під час
провадження діяльності, пов'язаної із
збором та веденням обліку єдиного
внеску. Дія інших нормативно-правових
актів може поширюватися на зазначені
відносини лише у випадках,
передбачених цим Законом, або в
частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону - 2464-УІ
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування.
Одночасно згідно ч. 2 ст. 4 Закону-2464-УІ
вказані платники є застрахованими
особами відповідно до законодавства
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону-2464-УІ платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок; вести облік виплат (доходу)
застрахованої особи та нарахування
єдиного внеску за кожним календарним
місяцем і календарним роком, зберігати
такі відомості в порядку,
передбаченому законодавством;
допускати посадових осіб
територіального органу Пенсійного
фонду до проведення перевірки
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску за наявності
направлення на перевірку та
посвідчення осіб, надавати їм
передбачені законодавством документи
та пояснення з питань, що виникають у
процесі перевірки; подавати звітність
до територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону-2464-УІ єдиний
внесок нараховується для платників,
зазначених у пункті 4 (крім фізичних
осіб - підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) та 5 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

Відповідно до ст.8 Закону-2464-УІ розмір
єдиного внеску для кожної категорії
платників, визначених цим Законом, та
пропорції його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування
встановлюються з урахуванням того, що
вони повинні забезпечувати
застрахованим особам страхові виплати
і соціальні послуги, передбачені
законодавством про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; фінансування
заходів, спрямованих на профілактику
страхових випадків; створення резерву
коштів для забезпечення страхових
виплат та надання соціальних послуг
застрахованим особам; покриття
адміністративних витрат із
забезпечення функціонування системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Єдиний внесок
не входить до системи оподаткування.
Податкове законодавство не регулює
порядок нарахування, обчислення і
сплати єдиного внеску. Кошти, що
надходять від сплати єдиного внеску та
застосування фінансових санкцій
відповідно до цього Закону, не можуть
зараховуватися до Державного бюджету
України, бюджетів інших рівнів та
використовуватися на цілі, не
передбачені законодавством про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Порядок
нарахування, обчислення і сплати
єдиного внеску визначається виключно
цим Законом та прийнятими відповідно
до нього нормативно-правовими актами.

Єдиний внесок для платників,
зазначених у пунктах 4 та 5 частини
першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску (ч. 11 ст. 8
Закону-2464-УІ).

Частина 8 ст. 9 Закону-2464-УІ встановлює,
що платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Базовим
звітним періодом для зазначеної
категорії платників є рік.

Єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника. За наявності у платника
єдиного внеску одночасно із
зобов'язаннями із сплати єдиного
внеску зобов'язань із сплати податків,
інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати єдиного внеску виконуються в
першу чергу і мають пріоритет перед
усіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
(доходу).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону 2464-УІ
мінімальний страховий внесок - сума
єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до п. 4.5. Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
наказом Міністерства доходів та зборів
України від 09.09.2013р. №454, сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
місяць, у якому отримано дохід
(прибуток).

Платникам, які зобов'язані здійснити
доплату до мінімального страхового
внеску, органами доходів і зборів для
узгодження надсилається
повідомлення-розрахунок за формою
згідно з додатком 1, у якому
зазначається розрахунок сум такої
доплати, які підлягають сплаті за
результатами підприємницької
діяльності за календарний рік.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності 23.07.2007 року
(а.с.13), перебуває на загальній системі
оподаткування, а тому є платником
страхових внесків.

23.01.2014р. позивачем подано звітну
податкову декларацію про майновий стан
і доходи за 2013 рік (а.с40-44).

Відповідно до вимог Порядку формування
та подання страхувальниками звіту щодо
сум нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
наказом Міністерства доходів та зборів
України від 09.09.2013р. №454, позивачем за 2013
рік було самостійно складено Звіт про
суми нарахованого доходу
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску, у складі
якого було подано Таблицю 1.
Нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування фізичними
особами-підприємцями (а.с. 28, 29).

Відповідно до вказаної Таблиці 1.
позивачем самостійно визначено суму
доходу, заявленого в податковій
декларації в розмірі 2883,05 грн., та
зазначено до сплати 1000,45 грн. єдиного
внеску, який є меншим від мінімального
розміру страхового внеску.

На виконання вимог п. 4.5.
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
наказом Міністерства доходів та зборів
України від 09.09.2013р. №454 та зважаючи на
те, що мінімальний розмір страхового
внеску у 2013 р. становив 398,01 грн.
(січень-листопад), 422,65 грн. (грудень)
відповідачем було складено
повідомлення-розрахунок від 01.07.2014р.,
яким позивачеві визначено до сплати
додатково 3800,31 грн., як доплату до
мінімального страхового внеску (а.с. 27).

Повідомлення-розрахунок направлялось
на адресу позивача (а.с. 28).

У зв'язку з несплатою позивачем
заборгованості по сплаті страхового
внеску, відповідачем було сформовано
та направлено позивачеві вимогу про
сплату боргу (недоїмки) в сумі 3800,26 грн.
від 04.08.2014р. №Ф-269-25 (15, 16).

12.03.2014р. позивачем самостійно подано
уточнюючу податкову декларацію про
майновий стан і доходи за 2013 рік, згідно
додатка №5 до якої сума чистого
оподатковуваного доходу, як і у
декларації від 23.01.2014р. визначена в
розмірі 2883,05 грн. (а.с. 30-34).

Суд приходить до висновку, що подання
уточнюючої декларації жодним чином не
вплинуло на визначення розміру
страхового внеску, який підлягав
сплаті за 2013р.

Як зазначив позивач ним було виявлено
помилку в декларації за 2013р., а саме,
завищення чистого оподатковуваного
доходу, як бази нарахування єдиного
внеску.

У в'язку з цим 18.06.2014р. позивачем вдруге
подається уточнююча декларація про
майновий стан і доходи за 2013 рік (а.с. 5,
6).

При цьому згідно додатка №5 до
декларації сума чистого
оподатковуваного доходу визначена в
розмірі 0,00 грн. (а.с. 7).

Зважаючи на зміни у показниках розміру
доходу, позивачем складено новий Звіт
про суми нарахованого доходу
застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску, у складі
якого було подано Таблицю 1.
Нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування фізичними
особами-підприємцями (а.с. 9).

Згідно вказаної Таблиці 1.
позивачем визначено суму доходу,
заявленого в податковій декларації в
розмірі 0,00 грн., та відповідно
зазначено до сплати 0,00 грн. єдиного
внеску.

Суд зазначає, що дії позивача щодо
виправлення помилок у звітності зі
сплати страхових внесків не
відповідають положенням Порядку
формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
наказом Міністерства доходів та зборів
України від 09.09.2013р. №454, а тому не
можуть бути підставою для визнання
протиправним та скасування
оскаржуваної вимоги про сплату боргу
(недоїмки) від 04.08.2014р. №Ф-269-25 зважаючи
на таке.

Відповідно до пунктів 2.10., 2.17.
Порядку формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
наказом Міністерства доходів та зборів
України від 09.09.2013р. №454, Звіт
страхувальником повинен подаватися в
повному обсязі. Звіт, складений з
порушенням вимог цього Порядку, у тому
числі без обов'язкових реквізитів,
передбачених пунктом 2.8 цього розділу,
та поданий без всіх необхідних таблиць,
не вважається звітом і вважається
таким, що не подавався. Відповідальним
за правильність заповнення звіту є
страхувальник.

Порядок виправлення помилок у звіті
врегульований розділом V вказаного
Порядку.

Відповідно до п. 5.5. зазначеного Порядку
якщо страхувальником було допущено
помилку в реквізитах (крім сум), що
стосується страхувальника або
застрахованої особи, - подаються
скасовуючі документи. Зміни в сумах
нарахованої заробітної плати або
доходу та у зв'язку з цим нарахованих
сум єдиного внеску за звітний місяць
при формуванні і поданні скасовуючих
документів не допускаються.

Згідно п. 5.7.Порядку у разі коли
страхувальником були допущені помилки,
зазначені в пункті 5.5 цього розділу,
страхувальник повинен сформувати та
подати разом зі звітом за поточний
звітний період звіт за попередній
період, який містить: перелік таблиць
звіту, відповідну таблицю зі статусом -
скасовуюча - з відомостями, які були
помилкові, на одну або декількох
застрахованих осіб та відповідну
таблицю зі статусом - початкова - із
зазначеними правильними відомостями
на одну або декількох застрахованих
осіб. Звіт, сформований для виправлення
помилок за попередні звітні періоди, не
повинен містити таблиць 1 - 4 додатка 4 до
цього Порядку.

Позивачем вказані вимоги Порядку не
виконані, оскільки поданий ним звіт від
18.06.2014. та додана до нього Таблиця1. не
були долучені до Звіту за поточний
період, не містить відміток
«скасовуюча», що суперечить положенням
п. 5.7. Порядку.

Враховуючи вищевикладені обставини
суд не знаходить підстав для
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 162, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Позовні вимоги фермерського
господарства «Віола» - задовольнити.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС
України набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня її проголошення
апеляційної скарги. У разі
застосування судом частини третьої ст.
160 цього Кодексу, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 10
листопада 2014 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
К.М. Притула