Справа № 490/864/14-а
Суддя: Батченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

нп 2-а/490/1168/2014
Справа № 490/864/14-а
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2014
року Центральний
районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В. при
секретарі Луговенко К.С. з участю
представника позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, представника органу опіки та
піклування - ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Миколаєві адміністративну
справу за позовом

ОСОБА_5 до виконавчого комітету
Миколаївської міської ради про
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
служби у справах дітей Миколаївської
міської ради, просила скасувати
рішення № 394 від 26 квітня 2013 року про
призначення опікуна. В обґрунтування
позову позивач послалась на ті
обставини, що вона є бабою малолітньої
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати якої (дочка
позивача) ОСОБА_7 померла 18 березня 2013
року. Довідавшись про те, що її
(позивача) друга дочка ОСОБА_2
звернулась до органу опіки та
піклування з питання встановлення
опіки над малолітньою племінницею,
також ініціювала призначення
опікунства над онукою. Проте на
засіданні комісії відповідача, що
відбулося 16 квітня 2013 року, було
прийняте рішення рекомендувати
призначення опікуном малолітньої
ОСОБА_6 її тітку ОСОБА_2 і це стало
підставою прийняття спірного рішення
виконкомом Миколаївської міської ради.
З рішенням про встановлення опіки вона
(ОСОБА_5П.) не згодна, так як воно
суперечить положенням ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст.
167 СК України. Крім цього, позивач
послалась на неможливість нормального
виховання малолітньої дитини в сім’ї,
де батько та син опікуна мають
судимості, сама опікун має конфліктний
характер та, з урахуванням наявності
чотирьох власних дітей, має на меті
використовувати кошти соціальної
допомоги, належні дитини, в особистих
цілях. В свою чергу, її (ОСОБА_5П.)
житлові умови та матеріальний стан є
більш сприятливими для проживання та
виховання малолітньої дитини.

Усною ухвалою суду від 16 квітня 2014 року
до участі в справі в якості третьої
особи притягнута опікун ОСОБА_2, а
усними ухвалами суду від 22 квітня 2014
року проведено заміну неналежного
відповідача - служби у справах дітей
Миколаївської міської ради на
належного – виконавчий комітет
Миколаївської міської ради, до участі в
справі в якості третьої особи
залучений орган опіки та піклування.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, підтвердила
викладені в позовній заяві обставини.

Представники третіх осіб ОСОБА_2 та
органу опіки та піклування вважали
позов таким, що не підлягає
задоволенню, оскільки спірне рішення
не суперечить закону та прийняте
повноважним органом.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши докази, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Позивач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є бабою
малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Мати малолітньої ОСОБА_6 – ОСОБА_7
померла 12 березня 2013 року. Батько
дитини – ОСОБА_9 - участі у вихованні,
догляді та утриманні дитини не приймає,
на час розгляду справи його
місцезнаходження невідоме.

Третя особа – ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_5 та
тіткою малолітньої ОСОБА_6

Як слідує з витягу з протоколу № 96
засідання комісії з питань захисту
прав дитини від 16 квітня 2013 року, до
служби у справах дітей адміністрації
Центрального району Миколаївської
міської ради звернулася ОСОБА_5, яка
проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, щодо
оформлення опіки над онукою ОСОБА_6
Дитина на час засідання комісії
проживала у своєї тітки ОСОБА_2 за
адресою: м. Миколаїв, мрн. ОСОБА_10, вул.
Геологів, 3, яка також звернулась до
служби у справах дітей адміністрації
Заводського району Миколаївської
міської ради з питання оформлення
опіки над племінницею. Обидві заявниці
були присутні на засіданні комісії. Під
час з’ясування обставин справи
встановлено, що покійна мати дитини
проживала разом з дочкою у своєї матері
ОСОБА_5 Через постійні сварки з братом,
який також проживав за цією ж адресою,
декілька разів викликались працівники
правоохоронних органів. Після чергової
сварки мати дівчинки впала в кому і
тривалий час перебувала без
свідомості. Старша сестра немовляти
відвезла дитину до тітки у ОСОБА_10, де
вона до цього часу і проживає. Поліна
називає тітку мамою, добре
пристосувалася до її сім’ї, де
створені належні умови для її
проживання та розвитку. Між тіткою та
бабою малолітньої напружені стосунки.
Баба наполягає на тому, щоб забрати
дитину до знайомого та комфортного для
неї оточення та влаштувати у свою
сім’ю. ОСОБА_5 роз’яснено, що дитина
тривалий час проживає у тітки, сприймає
її родину як свою рідну. Зміна оточення
може призвести до тяжких психологічних
наслідків для малолітньої дитини. За
насідками обговорення комісія
вирішила у разі надання ОСОБА_2
документів, передбачених діючим
законодавством для оформлення опіки
над дитиною, службі у справах дітей
адміністрації Заводського району
Миколаївської міської ради
рекомендовано підготувати рішення про
призначення ОСОБА_2 опікуном над
малолітньою ОСОБА_6

Рішенням виконавчого комітету
Миколаївської міської ради № 394 від 26
квітня 2013 року відповідно до висновку
служби у справах дітей адміністрації
Заводського району Миколаївської
міської ради, з урахуванням інтересів
дитини та відповідно вимог чинного
законодавства України, ОСОБА_2
призначена опікуном над малолітньою
ОСОБА_6 ОСОБА_2 попереджено про наслідки
порушення законодавства щодо захисту
прав дитини.

Згідно ст. 55 ЦК України опіка та
піклування встановлюються з метою
забезпечення особистих немайнових і
майнових прав та інтересів малолітніх,
неповнолітніх осіб, а також
повнолітніх осіб, які за станом
здоров'я не можуть самостійно
здійснювати свої права і виконувати
обов'язки.

Відповідно ст. 58 ЦК України опіка
встановлюється над малолітніми
особами, які є сиротами або позбавлені
батьківського піклування, та фізичними
особами, які визнані недієздатними.

В силу ст. 61 ЦК України орган опіки та
піклування встановлює опіку над
малолітньою особою та піклування над
неповнолітньою особою, крім випадків,
встановлених частинами першою та
другою статті 60 цього Кодексу, тобто у
випадках, коли питання встановлення
опіки над фізичною особою у разі
визнання її недієздатною і призначення
опікуна та встановлення піклування над
фізичною особою у разі обмеження її
цивільної дієздатності і призначення
піклувальника вирішує суд за поданням
органу опіки та піклування.

Згідно ч. 4 та 5 ст. 63 ЦК України опікун
або піклувальник призначаються
переважно з осіб, які перебувають у
сімейних, родинних відносинах з
підопічним, з урахуванням особистих
стосунків між ними, можливості особи
виконувати обов'язки опікуна чи
піклувальника. При призначенні опікуна
для малолітньої особи та при
призначенні піклувальника для
неповнолітньої особи враховується
бажання підопічного. Фізичній особі
може бути призначено одного або
кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно ст. 64 ЦК України опікуном
або піклувальником не може бути
фізична особа, яка позбавлена
батьківських прав, якщо ці права не
були поновлені, та якщо поведінка та
інтереси цієї фізичної особи
суперечать інтересам фізичної особи,
яка потребує опіки або піклування.

В силу ст. 244 СК України опікуном,
піклувальником дитини може бути за її
згодою повнолітня дієздатна особа. При
призначенні дитині опікуна або
піклувальника органом опіки та
піклування враховуються особисті
якості особи, її здатність до виховання
дитини, ставлення до неї, а також
бажання самої дитини. Не можуть бути
опікунами, піклувальниками дитини
особи, зазначені в статті 212 цього
Кодексу, тобто особи, які обмежені у
дієздатності; визнані недієздатними;
позбавлені батьківських прав, якщо ці
права не були поновлені; були
усиновлювачами (опікунами,
піклувальниками, прийомними батьками,
батьками-вихователями) іншої дитини,
але усиновлення було скасовано або
визнано недійсним (було припинено
опіку, піклування чи діяльність
прийомної сім'ї або дитячого будинку
сімейного типу) з їхньої вини;
перебувають на обліку або на лікуванні
у психоневрологічному чи
наркологічному диспансері;
зловживають спиртними напоями або
наркотичними засобами; не мають
постійного місця проживання та
постійного заробітку (доходу);
страждають на хвороби, перелік яких
затверджений центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров'я; є іноземцями, які не
перебувають у шлюбі, крім випадків,
коли іноземець є родичем дитини; були
засуджені за злочини проти життя і
здоров'я, волі, честі та гідності,
статевої свободи та статевої
недоторканості особи, проти
громадської безпеки, громадського
порядку та моральності, у сфері обігу
наркотичних засобів, психотропних
речовин, їх аналогів або прекурсорів, а
також за злочини, передбачені статтями
148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442
Кримінального кодексу України, або
мають непогашену чи не зняту в
установленому законом порядку
судимість за вчинення інших злочинів;
за станом здоров'я потребують
постійного стороннього догляду; є
особами без громадянства; перебувають
у шлюбі з особою, яка відповідно до
пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути
усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у
частині першій цієї статті, не можуть
бути усиновлювачами інші особи,
інтереси яких суперечать інтересам
дитини.

Підпунктом 4 пункту б частини 1 статті 34
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» встановлено,
що до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать вирішення у встановленому
законодавством порядку питань опіки і
піклування.

Матеріали адміністративної справи не
містять доказів того, що поведінка та
інтереси ОСОБА_2 суперечать інтересам
ОСОБА_8, а також доказів того, що на час
встановлення опіки ОСОБА_2 була
засуджена, або перебувала у шлюбі з
особою, засудженою за злочини проти
життя і здоров'я, волі, честі та
гідності, статевої свободи та статевої
недоторканості особи, проти
громадської безпеки, громадського
порядку та моральності, у сфері обігу
наркотичних засобів, психотропних
речовин, їх аналогів або прекурсорів, а
також за злочини, передбачені статтями
148, 150, 1501, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442
Кримінального кодексу України, або має
непогашену чи не зняту в установленому
законом порядку судимість за вчинення
інших злочинів. Факт подання ОСОБА_2
органу опіки та піклування підробленої
довідки про заробітну плату не
свідчить про те, що вона не має іншого
джерела доходу в Україні, отримати
відомості про яке на час розгляду
питання про опікунство становило для
неї певні труднощі. Крім цього, на дану
обставину позивач не посилається як на
підставу позовних вимог.

Доводи позивача про те, що рішення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради № 394 від 26 квітня 2013 року
суперечить положенням ч. 1 ст. 210 та ч. 3
ст. 167 СК України, не заслуговують на
увагу, так як зазначені норми не
регулюють спірних правовідносин
сторін.

За такого, на час прийняття спірного
рішення орган місцевого
самоврядування діяв відповідно вимог
чинного законодавства України в межах
наданих законом повноважень, а тому у
задоволенні позову слід відмовити.

Відмова в задоволенні позову не
перешкоджає ОСОБА_5 в рамках цивільної
справи, що розглядається Заводським
районним судом м. Миколаєва за її
позовом до ОСОБА_2, Миколаївської
міської ради про встановлення опіки та
визначення місця проживання дитини
збільшити розмір позовних вимог,
заявивши додатково вимогу про
звільнення ОСОБА_2 від обов’язків
опікуна малолітньої ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 9, 11, 158-163, 288 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В позові відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову може
бути подано до Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів.

Суддя

О.В. Батченко