Справа № 706/562/12
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року

Справа № 105013/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Міжгірського
районного суду Закарпатської області
від 25 квітня 2012 року у справі №706/562/12 за
позовом ОСОБА_2 до Синевирської
сільської ради про визнання
протиправним та скасування рішення-,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2012 року позивач ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
Синевирської сільської ради, в якому
просила визнати протиправним і
скасувати пункт 2.3 рішення
Синевирської сільської ради № 7 від
21.11.2010 року та скасувати наказ в.о.
голови Синевирської сільської ради №13
від 14.06.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Актом №32 по обстеженню земельної
ділянки порушено її інтерес бо в ньому
встановлено факти, які не відповідають
дійсності. Вона мешкає у с. Соневир №1167,
де має в приватній власності земельну
ділянку у тому числі для
обслуговування житлового будинку
згідно з державним актом на право
власності на землю серія ІІІ- ЗК № 002044
від 11.04.2003 р. Від автодороги виділено і
проїзд до вказаної земельної ділянки,
який віднесено до земель загального
користування. Цей проїзд був
огороджений нею з обидвох сторін
дерев'яною і металевою огорожею щоб не
було доступу свійських тварин.
Сільська рада цей проїзд зазначила і в
державному акті, виданому ОСОБА_3 про
передачу йому в приватну власність 0,0542
га земельної ділянки для будівництва
та обслуговування житлового будинку.
Оскаржуваним актом № 32 встановлено, що
ОСОБА_1 самовільно зайняв 41,85 кв. м
земельної ділянки, належної ОСОБА_3
Позивач вважає, що обставини, зазначені
в акті не відповідають дійсності, бо
огорожа належить не ОСОБА_1 , а ОСОБА_2
Позивач вважає, що сільська рада в
особі посадових осіб, зазначених у акті
не мала права і повноважень на
складання такого акту і встановлювати
в ньому юридичні факти.

Постановою Міжгірського районного
суду Закарпатської області від 25
квітня 2012 року в задоволенні позову
відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
виходячи з посилань на законодавство
не має підстав визнавати протиправними
рішення Синевирської сільської ради №
7 від 21.11.2010 р. та наказ в.о. голови № 13
від 14.06.2011 р.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій, покликаючись на те, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини
по справі та просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
якою позовні вимоги задоволити.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника позивача на
підтримання вимог апеляційної скарги,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її
задоволення з наступних підстав.

З наявного в матеріалах справи Акту №32
по обстеженню земельної ділянки
складеного комісією в складі
землевпорядника Синевирської
сільської ради, дільничного інспектора
РВ УМВС та сільського депутата в
присутності ОСОБА_3 та суміжного
землекористувача ОСОБА_1 вбачається
самовільний захват земельної ділянки
яка знаходиться у власності ОСОБА_3
площею 41,85 кв.м землекористовачем
ОСОБА_1 Комісією рекомендовано ОСОБА_1
дотримуватись добросусідства, а також
запропоновано сторонам у разі спору
звернутись у суд.

11 серпня 2011 року Міжгірським районним
судом винесено рішення яким надано
правову оцінку вищезазначеному акту і
обставинам, зазначеним у ньому, а саме
задоволено позов ОСОБА_3 і зобов'язано
ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 самовільно
зайняту ним земельну ділянку площею 41,85
кв. м у АДРЕСА_1, забрати встановлену ним
дерев'яну і металеву огорожу на
зайнятій земельній ділянці і не чинити
перешкод ОСОБА_3 у здійсненні права
власності на цю земельну ділянку в
майбутньому, а також стягнуто
матеріальну і моральну шкоду та судові
витрати. Вказане рішення набрало
законної сили.

Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що до виконавчих органів сільської
ради належать повноваження щодо
здійснення контролю за додержанням
земельного законодавства,
використанням і охороною земель

Згідно з ст. 42 цього ж Закону сільський
голова уповноважений забезпечити на
відповідній території, в тому числі
виконання законів України, розгляд
звернень громадян, несе за це
відповідальність і має право видавати
на виконання цих повноважень
розпорядження.

Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу
України передбачено вирішення
земельних спорів органами місцевого
самоврядування , в тому числі щодо
додержання громадянами правил
добросусідства.

Згідно з ст.ст. 159-161 Земельного кодексу
України встановлено порядок розгляду
земельних спорів, права і обов'язки
сторін цього спору та виконання рішень
щодо земельних спорів, розглянутих
органом місцевого самоврядування.

Колегія суддів погоджується з
твердженням суду першої інстанції, що
сільська рада та її посадові особи
приймаючи відповідні рішення на сесії
ради та наказ в .о. сільського голови
при розгляді звернення ОСОБА_3 діяли в
межах повноважень та компетенції,
наданих їм законом.

Колегія суддів досліджено факт
зіслання Міжгірського районного суду
при вирішенні цивільного спору ОСОБА_3
до ОСОБА_1 на акт комісії Синевирської
сільської ради за № 32 від 20.06.2011 р. та
визнання цього наказу і обставин
зазначених в ньому.

Відповідно до ст. 72 ч. 1 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вказаним рішенням суду в цивільній
справі надано оцінку акту № 32 від 20.06.2011
р. який оскаржується позивачкою в даній
справі.

Проаналізувавши вище наведене колегія
суддів приходить до висновку, що
відсутні підстави визнавати
протиправними рішення Синевирської
сільської ради № 7 від 21.11.2010 р. та наказ
в.о. голови № 13 від 14.06.2011 р.

У відповідності до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана
постанова Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 25.04.2012 року
прийнята з додержанням норм
матеріального і процесуального права
при правильно встановлених обставинах
справи, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1
ст.198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Міжгірського
районного суду Закарпатської області
від 25 квітня 2012 року у справі №706/562/12 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська

Повний текст ухвали виготовлений 02.11.2014
року