Справа № 814/2427/14
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/2427/14

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції:
Желєзний І. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Джабурія О.В.

суддів -
Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 29
вересня 2014 року у справі за позовом
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПРАЙД
КАР», Реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції Миколаївської області про
визнання недійсними установчих та
реєстраційних документів, припинення
юридичної особи,

ВСТАНОВИВ :

Державна податкова інспекція у
Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області звернулася до
адміністративного суду з позовом, в
якому просила визнати недійсними з
моменту реєстрації установчі та
реєстраційні документи ТОВ «ПРАЙД КАР»
та припинити юридичну особу ТОВ «ПРАЙД
КАР».

В обґрунтування вимог позивач
зазначає, що ТОВ «ПРАЙД КАР»
зареєстровано на підставних осіб, що не
мали наміру провадити
фінансово-господарську діяльність
підприємства. До суду не надійшло
заперечень проти позову.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 вересня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
Державна податкова інспекція у
Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області звернулась з
апеляційною скаргою на зазначену
постанову. Апелянт просить скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою задовольнити
адміністративний позов в повному
обсязі.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки у судове
засідання не прибули сторони, які
беруть участь у справі, проте про
розгляд справи були належним чином
повідомлені.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПРАЙД КАР» як
юридична особа зареєстроване
виконавчим комітетом Миколаївської
міської ради 04.06.2014 року та взято на
облік як платник податків в ДПІ у
Заводському районі м. Миколаєва.
Засновниками цього підприємства є
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність відмови у
задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Відповідно до вимог ст. 55-1
Господарського кодексу України
ознаками фіктивності, що є підставами
для звернення до суду про припинення
юридичної особи у тому числі визнання
реєстраційних документів недійсними,
є: зареєстровано (перереєстровано) на
недійсні (утрачені, загублені) та
підроблені документи; не зареєстровано
в державних органах, якщо обов'язок
реєстрації передбачено
законодавством; зареєстровано
(перереєстровано) в органах державної
реєстрації фізичними особами з
подальшою передачею (оформленням) у
володіння чи управління підставним
(неіснуючим), померлим, безвісті
зниклим особам або таким особам, що не
мали наміру провадити
фінансово-господарську діяльність або
реалізувати повноваження;
зареєстровано (перереєстровано) та
проваджено фінансово-господарську
діяльність без відома та згоди його
засновників і призначених у законному
порядку керівників.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 205 Кримінального
кодексу України фіктивним
підприємництвом є створення або
придбання суб'єктів підприємницької
діяльності (юридичних осіб) з метою
прикриття незаконної діяльності або
здійснення видів діяльності, щодо яких
є заборона. Таким чином, правові
підстави визнання недійсними
установчих документів юридичної особи
внаслідок фіктивного підприємництва
виникають лише у разі доведеності
ознак цієї фіктивності в діях
керівництва суб'єкта господарювання.

Відповідності до вимог ч.1 ст.62
Конституції України, особу вважають
невинною у вчиненні злочину, допоки
стосовно неї не набув чинності вирок,
ухвала за встановленою законом
процедурою.

Колегія суддів зазначає, що позивачем
не надано суду першої та апеляційної
інстанцій доказів того, що в порядку
кримінального судочинства доведений
факт створення фіктивного
підприємства - ТОВ «ПРАЙД КАР».

На думку суду першої інстанції, з якою
погоджується суд апеляційної
інстанції, посилання позивача на
пояснення ОСОБА_2, в якому зазначено про
те, що ОСОБА_2 зареєструвала на себе
підприємство на прохання інших осіб, не
може вважатися достатнім доказом,
оскільки за даним фактом кримінальна
справа не порушувалась, а тому
звернення до суду з цих підстав є
передчасним.

Отже, оскільки позивачем не було надано
доказу вироку чи ухвали суду в
кримінальній справі, який набрав
законної сили, в якому б було вирішено
питання, чи мало місце створення
відповідача з метою прикриття
незаконної діяльності, тому суд першої
інстанції вірно дійшов висновку про
недоведеність обставин, на яких
ґрунтується вимога позивача про
визнання недійсними установчих та
реєстраційних документів ТОВ «ПРАЙД
КАР».

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивачем не зазначено та не
доведено, ані наявність порушень при
реєстрації відповідача, ані будь-яку
невідповідність установчих документів
чинному законодавству України.

Крім того, колегія суддів вважає, що
позивачем не наведено жодних інших
підстав для ухвалення судового рішення
про припинення юридичної особи ТОВ
«ПРАЙД КАР» у відповідності до вимог
ст. 27 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців», що не пов'язано з
банкрутством.

Підпунктом 20.1.12 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України
контролюючим органам надано право
звернення до суду щодо припинення
юридичної особи та припинення фізичною
особою-підприємцем підприємницької
діяльності та/або визнання недійсними
установчих (засновницьких) документів
суб'єктів господарювання.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» підставами для
постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, зокрема є:

- визнання судом недійсною державної
реєстрації юридичної особи через
допущені при її створенні порушення,
які не можна усунути, а також в інших
випадках, встановлених законом;

- провадження нею діяльності, що
суперечить установчим документам, або
такої, що заборонена законом;

- невідповідність мінімального розміру
статутного капіталу юридичної особи
вимогам закону;

- неподання протягом року органам
доходів і зборів податкових
декларацій, документів фінансової
звітності відповідно до закону;

- наявність в Єдиному державному
реєстрі запису про відсутність
юридичної особи за вказаним її
місцезнаходженням;

- визнання судом юридичної особи -
емітента такою, що відповідає ознакам
фіктивності;

- неподання акціонерним товариством
протягом двох років поспіль
Національній комісії з цінних паперів
та фондового ринку інформації,
передбаченої законом;

- нескликання акціонерним товариством
загальних зборів акціонерів протягом
двох років поспіль;

- неутворення органів акціонерного
товариства протягом року з дня
реєстрації Національною комісією з
цінних паперів та фондового ринку
звіту про результати приватного
розміщення акцій серед засновників
акціонерного товариства.

Доказів існування будь-яких з
вищеперелічених обставин матеріали
справи не містять.

Таким чином, на підставі наведеного,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно дійшов висновку про
необхідність відмовити в задоволенні
позовних вимог про визнання недійсними
установчих та реєстраційних
документів ТОВ «ПРАЙД КАР» та
припинення його юридичної особи.

Колегія суддів вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Позивач, який є суб'єктом
владних повноважень, свою позицію суду
не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 вересня
2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
надіслання її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян

Суддя:
О.І. Шляхтицький