Справа № 2а-1150/12
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року Справа №
9104/176848/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Макарика В.Я., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Воловецької селищної ради
Закарпатської області на постанову
Воловецького районного суду
Закарпатської області від 10 жовтня 2012
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Воловецької селищної
ради Закарпатської області про
скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Воловецького
районного суду Закарпатської області з
адміністративним позовом до
Воловецької селищної ради
Закарпатської області про визнання
протиправним та скасування рішення №229
від 26 грудня 2011 року.

Постановою Воловецького районного
суду Закарпатської області від 10
жовтня 2012 року адміністративний позов
задоволено, скасовано рішення
тринадцятої сесії шостого скликання
Воловецької селищної ради №229 від 26
грудня 2011 року.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, його оскаржила Воловецька
селищна рада Закарпатської області,
подавши апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати оскаржувану постанову та
постановити нове рішення про відмову в
позові. Мотивуючи свою незгоду із
судовим рішенням, апелянт зазначив, що
суд першої інстанції дійшов
неправильного висновку про
незаконність оскаржуваного рішення,
оскільки безпідставно не взяв до уваги
той факт, що позивач самовільно захопив
земельну ділянку і без відповідних
документів побудував на ній гараж.
Також висновки суду про неможливість
влаштувати на цій земельній ділянці
дитячий майданчик є безпідставними і
не підтверджені належним чином.
Земельна ділянка, щодо якої позивач
просив дозволу на складання проекту
землеустрою належить до земель
загального користування. Будівництво в
цьому місці гаража не передбачено
генеральним планои селища та іншою
містобудівною документацією, а тому
оскаржуване рішення органу місцевого
самоврядування є законним і підстав
для його скасування немає.

Сторони в судове засідання не з'явилися
повторно, хоча були належним чином
повідомлені про час та місце слухання
прави.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, в межах викладених
в ній доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 21.12.2010 року ОСОБА_1
звернувся із заявою до Воловецької
селищної ради Закарпатської області
про надання дозволу на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0,0030 га для
індивідуального гаражного будівництва
по АДРЕСА_1.

Ця заява була відхилена радою у зв'язку
з відсутністю погодження мешканців
будинку.

26 січня 2011 року ОСОБА_1 знову звернувся
до Воловецької селищної ради
Закарпатської області із заявою про
надання дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,0030 га для
індивідуального гаражного будівництва
по АДРЕСА_1 з відповідним погодженням
сусідів - мешканців будинку АДРЕСА_1,
однак 27.01.2011 року постійна комісія з
питань земельних відносин,
архітектури, будівництва та розвитку
населених пунктів Воловецької
селищної ради Закарпатської області
шостого скликання вирішила
запропонувати позивачу вишукати
земельну ділянку для гаражного
будівництва в іншому місці.

17 лютого 2011 року ОСОБА_1 знову подав
Воловецькій селищній раді
Закарпатської області заяву про
надання дозволу на складання проекту
землеустрою по відведенню земельної
ділянки площею 0,0030 га для
індивідуального гаражного будівництва
по АДРЕСА_1 з погодженням мешканців
будинку та тим фактом, що дана земельна
ділянка є вільною від забудови.

Згідно рішення восьмої сесії шостого
скликання від 17 травня 2011 року №117
Воловецька селищна рада вирішила
відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для індивідуального
гаражного будівництва біля будинку
АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що рішення 7
сесії 6 скликання є легітимним.

Постановою Воловецького районного
суду Закарпатської області від 23
листопада 2011 року це рішення селищної
ради визнано незаконним та скасоване і
зобов'язано орган місцевого
самоврядування розглянути заяву
ОСОБА_1 про надання йому дозволу на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,0030 га для індивідуального гаражного
будівництва по АДРЕСА_1 на черговій
сесії ради.

Рішенням Воловецької селищної ради №
229 від 26 грудня 2011 року відмовлено
ОСОБА_1 у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для індивідуального
гаражного будівництва біля будинку
АДРЕСА_1. Пунктом 2 цього рішення
рекомендовано ОСОБА_1 виконати припис
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Закарпатській області №686 від 22 травня
2011 року. Пунктом 3 рекомендовано
виконавчим органам селищної ради
повторно звернутися до ДАБК в
Закарпатській області з вимогою вжити
заходів щодо самовільного будівництва,
здійсненого ОСОБА_1. Пунктом 4 доручено
виконавчим органам селищної ради
облаштувати дитячий майданчик на місці
звільненої ділянки біля будинку
АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції, розглянувши спір,
дійшов висновку, що відповідач,
відмовивши у наданні дозволу на
виготовлення проекту землеустрою та
вирішивши облаштувати дитячий
майданик на земельній ділянці, на яку
претендує позивач, діяв протиправно і
скасував рішення ради в цілому.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі та у межах повноважень та
засобами, передбаченими Конституцією
та законами України.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
визначено, що органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України. Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед територіальною
громадою, державою, юридичними і
фізичними особами у відповідності до
ст. 74 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Згідно п. 34 ст. 26 закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
виключної компетенції селищних рад
відноситься вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Частиною 10 статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування» передбачено,
що акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Зокрема, підставами для визнання акта
органу місцевого самоврядування
недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів підприємства чи
організації - позивача у справі.

Згідно п. п. «а», «в» ст. 12 Земельного
кодексу України до повноважень
селищних рад відноситься
розпорядження землями територіальних
громад, надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності.

Вказане питання є виключною
компетенцією сесії селищної ради.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного Кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, зокрема, для
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Порядок вирішення заяв громадян,
бажаючих отримати земельну ділянку у
власність, врегульований ст. 118
Земельного Кодексу України, зокрема
частиною 7 цієї статті визначено, що
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

З огляду на вище наведене, відповідач,
відмовляючи позивачу в надані дозволу
на виготовлення технічної
документації, взагалі не мотивував
своє рішення, чим порушив положення ч. 7
ст. 118 Земельного Кодексу України, а
тому вимога позивача про визнання
пункту 1 рішення неправомірним
підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
пункт 1 оскаржуваного рішення селищної
ради слід визнати протиправним та
скасувати його, а також зобов'язати
селищну раду повторно розглянути на
черговій сесії селищної ради,
відповідно до положень Земельного
кодексу України питання надання
дозволу позивачу на виготовлення
технічної документації.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
Воловецька селищна рада,
рекомендувавши позивачу виконати
припис, а органам селищної ради -
звернутися до ДАБК в Закарпатській
області з вимогою вжити заходів щодо
самовільного будівництва, здійсненого
ОСОБА_1, діяла в межах повноважень і не
порушила права позивача, оскільки це
рішення має рекомендаційний характер і
спрямоване на дотримання норм чинного
законодавства, забезпечення інтересів
територіальної громади.

Колегія суддів апеляційного суду також
не погоджується з висновком суду
першої інтснації про незаконність
рішення органу місцевого
самоврядування (пункт 4 оскаржуваного
рішення), яким доручено виконавчим
органам селищної ради облаштувати
дитячий майданчик на місці звільненої
ділянки біля будинку АДРЕСА_1.

Так, розпоряджаючись вільною земельною
ділянкою, яка перебуває у комунальній
власності, відповідач діяв в межах
наданих йому повноважень згідно п. 34 ч. 1
ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та вирішив
питання благоустрою населеного пункту
в інтересах територіальної громади.

Права позивача цим рішенням не
порушено, оскільки земельна ділянка є
комунальною і згідно генерального
плану с.м.т. Воловець не передбачена її
забудова, а ця земельна ділянка
призначена для загального
користування.

Суд, визнавши, що ця земельна ділянка не
може бути використана для облаштування
дитячого майданчика, перебрав на себе
повноваження, які законом йому не
надані.

Тому висновок суду про незаконність
пунктів 2-4 рішення Воловецької
селищної ради Закарпатської області є
безпідставним.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Оскільки таким вимогам рішення
Воловецького районного суду
Закарпатської області від 10 жовтня 2012
року не відповідає, то відповідно до
статті 202 КАС України, воно підлягає
скасуванню, з ухваленням нового про
часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 202,
205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Воловецької
селищної ради Закарпатської області
задовольнити частково.

Постанову Воловецького районного суду
Закарпатської області від 10 жовтня 2012
року у справі № 704/1150/2012, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
пункт 1 рішення Воловецької селищної
ради Закарпатської області №229 від 26
грудня 2011 року, яким відмовлено у
задоволенні заяви ОСОБА_1 про надання
доволу на розроблення проекту
землеустрою.

Зобов'язати Воловецьку селищну раду
Закарпатської області поворно
розгляyти заяву ОСОБА_1 про надання
доволу на розроблення проекту
землеустрою і постановити рішення у
відповідності до статті 118 Земельного
кодексу України.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова Львівського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня складання у повному
обсязі шляхом подання апеляційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
В.Я. Макарик

Т.І. Шинкар

Повний текст постанови підписано 25
листопада 2014 року.