Справа № 824/2835/14-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/2835/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов О.В.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

03 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 03 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Чернівецького МУЮ про скасування
постанови про відкриття виконавного
провадження ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження №43602113 від
09.06.2014 року.

Відповідно до постанови Чернівецького
окружного адміністративного суду від 03
жовтня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку. У апеляційній
скарзі просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Від представника відповідача на адресу
суду надійшло клопотання про розгляд
справи без участі відповідача.

Позивач в судове не з'явився, хоча був
належним чином повідомлені про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи,
09.06.2014 року старшим державним
виконавцем Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції Волосом С.І. винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
№43602113 від 09.06.2014 року щодо звернення
стягнення на рухоме майно: автомобіль
VOLKSWAGEN, модель: SCIROCCO, 2010 року випуску, №
кузова/шасі НОМЕР_2, колір - БІЛИЙ,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить на праві власності позивачу з
метою повернення простроченої
заборгованості, що становить - 23805,77 грн.
Підставою для винесення цієї постанови
став виконавчий напис від 23.05.2014 року,
№871 приватного нотаріусу Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача суд першої інстанції
виходив з того, що позивач не
обґрунтував свої позовні вимоги, тоді
як відповідач довів правомірність
оскарженої постанови.

Такі висновки суду, на думку колегії
суддів, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
фактичним обставинам справи з
наступних підстав.

Так, основним нормативно-правовим
актом, який визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку є Закон України
«Про виконавче провадження» №606-XIV, від
21.04.1999 року, на виконання якого, наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року, №512/5 (зареєстровано у Мінюсті
02.04.2012 року, №489/20802) затверджено
Інструкцію з організації примусового
виконання рішень (далі - Інструкція).

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» №606-XIV, від
21.04.1999 року (далі - Закон №606) державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Як досліджено зі змісту виконавчого
напису від 23.05.2014 року, №871, він
відповідає формально положенням ст.89
Закону України «Про нотаріат» від
02.09.1993 року, №3425-ХІІ, вчинений на
підставі ст.10 Закону України «Про
фінансовий лізинг» від 16.12.1997 року,
№723/97-ВР та п.8 Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться в безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29.06.1999
року, №1772. Також, зазначений виконавчий
напис відповідає вимогам до
виконавчого документа зазначеним у
ст.18 Закону №606.

На день розгляду справи у суді першої
інстанції зазначений виконавчий напис
нотаріуса не визнаний таким, що не
підлягає виконанню.

Частиною 2 ст.17 Закону №606 визначено
перелік виконавчих документів за
рішеннями, що підлягають примусовому
виконанню державною виконавчою
службою. Згідно із п.4 ч.2 ст.17 Закону №606
виконавчими документами, що підлягають
примусовому виконанню державною
виконавчою службою, є, зокрема,
виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до ст. 19 Закону №606
визначені підстави для відкриття
виконавчого провадження. Зокрема,
відповідно до ч.1 цієї статті державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону: за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення; за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді; у разі якщо
виконавчий лист надійшов від суду на
підставі ухвали про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом; в інших
передбачених законом випадках.

Як свідчать матеріали справи,
виконавчий напис нотаріуса відповідає
положенням ст.17 Закону №606, виконавче
провадження щодо його примусового
виконання відкрите на підставі заяви
стягувача про примусове виконання
рішення.

Крім того, підстави, передбачені ч.1 ст.26
Закону №606, з яких державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження, у даному разі були
відсутні.

Враховуючи положення Закону №606, при
вирішення питання щодо відкриття
виконавчого провадження державний
виконавець перевіряє виключно
формальну відповідність виконавчого
документу закону, а також дотримання
процедури його подання. Перевірка
виконавчого документа на предмет його
законності до повноважень державного
виконавця не входить. При цьому це у
жодному разі не порушує права боржника,
який має можливість оскаржити як
документ на підставі якого виданого
виконавчий документ, так і рішення, дії,
бездіяльність державного виконавця
прийнятті/вчинення на виконання
виконавчого документу.

Таким чином, при відкритті виконавчого
провадження №43602113 державний
виконавець діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що
встановлений Законом №606 та
Інструкцією, в іншому випадку (у разі
відмови у відкритті провадження) його
дії суперечили б положенням Закону №606,
відповідно до яких завданням державної
виконавчої служби є своєчасне,
примусове повне і неупереджене
виконання рішень, передбачених
законом.

Разом з тим, оскаржена постанова про
відкриття виконавчого провадження
містить обов'язкові до неї реквізити,
які зазначені у пп.1.5.1 Інструкції.

За змістом ч.2 ст.11 Закону №606 державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Отже, спосіб та порядок примусового
виконання рішення встановлюється
виконавчим документом, а не постановою
про відкриття виконавчого провадження.
У разі самостійної зміни державним
виконавцем способу та порядку
виконання виконавчого документа,
останній порушить вимоги Закону №606 і
ці дії можуть бути оскарженні в т.ч. у
судовому порядку.

В свою чергу, постанова державного
виконавця від 09.06.2014 р. про відкриття
виконавчого провадження ВП №43602113, в
силу своєї правової природи не змінює
спосіб та порядок примусового
виконання виконавчого напису №871 від
23.05.2014 року, а отже не порушує права
позивача.

Наявна у резолютивній частині цієї
постанови словесна невідповідність
положенням виконавчого напису №871 від
23.05.2014 року не впливає на зміст
досліджених правовідносин і по своїй
природі носить характер описки.
Правові наслідки, які породженні
постановою державного виконавця від
09.06.2014 року про відкриття виконавчого
провадження ВП №43602113, впливають на
права позивача виключно у межах
положень Закону №606.

За таких обставин оскаржена постанова
є законною та обґрунтованою, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 03
жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно ст. 212 КАС
України.

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.