Справа № 127/10283/14-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/10283/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Саблук С. А.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

04 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
місті Вінниці на постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 29
травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
місті Вінниці про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
із позовом до управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці, в якій
просив визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови в призначенні
йому пенсії відповідно до п. «б» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення»; зобов'язати УПФУ в м.
Вінниця призначити та виплачувати
пенсію по віку на пільгових умовах
згідно п. «б» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» з 01.11.2013 року.

Постановою Вінницького міського суду
від 29.05.2014 року позов задоволено:
визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
щодо відмови у оформленні ОСОБА_2
пільгової пенсії по Списку №2 та п. «б»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з 01.11.2013 року;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці оформити
ОСОБА_2 пільгову пенсію по Списку №2 та
п. «б» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з 01.11.2013 року.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції від 29 травня 2014 року та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом при ухваленні рішення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
міського суду від 29.05.2014 року - без змін,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці з заявою про призначення
пенсії за віком на пільгових умовах
згідно п. «Б» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» за Списком №2.

До вищевказаної заяви позивачем додано
довідки від 23.08.2012 року №314, №315, які
видані ПАТ «Житомирпромспецбуд», про
те, що він працював на вказаному
підприємстві газоелектрозварником з
19.10.1979 року по 01.08.1983 року та з 08.12.1986 року
по 20.05.1991 року, а також уточнюючу
довідку від 11.11.2013 року №16, згідно якої
з 11.12.1978 року по 26.09.1979 року він працював
на ТОВ «Техсервіс ЛТД» та уточнюючу
довідку галузевого державного архіву
Міністерства оборони від 06.08.2012 року
№5267, в якій зазначено, що ОСОБА_2 з 09.08.1983
року по 24.11.1986 року працював
електрогазозварником зі шкідливими
умовами праці.

Однак, управлінням Пенсійного фонду
України в м. Вінниці позивачу
відмовлено в призначенні пенсії, що
підтверджується витягом з протоколу
від 21.11.2013 року №41 з посиланням на
відсутність необхідного стажу роботи в
шкідливих умовах праці.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
відповідача, ОСОБА_2 оскаржив його в
судовому порядку.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про задоволення позовних вимог, з чим
погоджується і суд апеляційної
інстанції з огляду на наступне.

Пунктом 1 Порядку « Підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній», затвердженого
постановою Кабінету міністрів України
від 12.08.1993р. № 637, визначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. За відсутності
записів у трудовій книжці, трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів.

Призначення пенсій за віком на
пільгових умовах здійснюється у
відповідності зі списками виробництв,
робіт і професій зайнятість в яких дає
право на таку пенсію.

Відповідно до п. 3 «Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництво, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах», затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
р. 3383- «При визначенні права на пенсію
за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. При цьому до
пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або професіях незалежно від дати
внесення цієї професії до списків».

У п. «б» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» зазначено, що
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи, працівники, зайняті
повний робочий день працівники,
зайняті повний робочий день на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, - за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць.

Колегія суддів зазначає, що
непроведення атестації на
підприємстві, на якому працював
позивач, не може бути підставою для
відмови в призначенні пенсії на
пільгових умовах, оскільки атестація
робочого місця не була проведена не
з вини позивача.

А тому, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що при
досягненні 55 річного віку позивач
набув права на пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком №2
виробництв, цехів, професій і посад з
важкими умовами праці, робота на яких
дає право на державну пенсію на
пільгових умовах і в пільгових
розмірах, затвердженого постановою
Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956
року №1173(VII73400-56).

Період роботи позивача у вказаний час і
згідно діючого на той час
законодавства робота, згідно розділу
ХХХІІІ Загальні професії (у всіх
галузях господарства) - дає йому право
на пенсію на пільгових умовах за
Списком №2.

Згідно ст. 100 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» особам, які
працювали до введення цього Закону (
від 5.11.1991р.) на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються, якщо на день
введення цього закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії у
розмірах, передбачених цим Законом
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивач має право на
державну пенсію на пільгових умовах,
оскільки був зайнятий повний робочий
день на роботах, із шкідливими умовами
праці за Списком №2 виробництв, цехів,
професій та посад із шкідливими
умовами праці робота на яких дає право
на державну пенсію на пільгових умовах
та досягнув 55 років і при стажі роботи
не менше 25 років, з яких більше 12 років 6
місяців пропрацював на зазначених
роботах, оскільки пільговий стаж
позивача становить 12 років 10 місяців 6
днів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що відповідачем не
надано суду достатньо належних
доказів, які свідчать про
неправомірність заявлених позовних
вимог, а доводи апеляційної скарги не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Вінниці залишити без задоволення, а
постанову Вінницького міського суду
Вінницької області від 29 травня 2014 року
- без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.