Справа № 2а/1007/206/2012
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року
м. Київ К/9991/66314/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Горбатюка С.А.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 01 серпня 2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі №2а/1007/206/2012 за позовом
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Літківської
сільської ради Броварського району
Київської області про визнання дій
протиправними, скасування рішень та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2012 року позивачі звернулись з
позовом до Літківської сільської ради
Броварського району Київської області,
в якому просили:

- визнати дії відповідача щодо відмови
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в наданні дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення у власність земельних
ділянок площею 0,10 га для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд в с.
Літки в урочищі «Рокитне»
протиправними;

- скасувати рішення Літківської
сільської ради Броварського району
Київської області від 15.12.2011 року №
991-11-VI в частині відмови ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення у
власність земельних ділянок площею 0,10
га для будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд в с. Літки в урочищі
«Рокитне»;

- зобов'язати відповідача прийняти
рішення про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
власність земельних ділянок площею 0,10
га для будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд в с. Літки в урочищі
«Рокитне».

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 01 серпня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 01 серпня 2012 року
та ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись з
касаційною скаргою, у якій просять
скасувати судові рішення першої та
апеляційної інстанції, та ухвалити
нове про задоволення позову,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначених судових рішень було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 01 листопада 2011
року, а ОСОБА_5 - 02 листопада 2011 року,
звернулись до Літківської сільської
ради Броварського району Київської
області із заявами про надання дозволу
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення у власність земельної
ділянки площею 0,10 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в с.
Літки в урочищі «Рокитне» за рахунок
земель запасу.

За результатами розгляду заяв
позивачів Літківська сільська рада
Броварського району Київської області
15 грудня 2011 року прийняла рішення №
991-11-VI «Про відмову в наданні дозволу на
виготовлення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок в
урочищі «Рокитне», відповідно до якого
позивачам було відмовлено у наданні
дозволу на розробку проектів
землеустрою у зв'язку з обмеженою
кількістю земельних ділянок.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку,
що дії відповідача щодо відмови
позивачам у наданні дозволу на
виготовлення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок в
урочищі «Рокитне» є правомірними,
оскільки позивачами клопотання було
подано з порушенням встановлено
порядку.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, враховуючи
наступне.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання регулювання
земельних відносин.

Згідно з ч.1 ст.116 Земельного кодексу
України, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, а саме пунктом
12 Перехідних положень Кодексу.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу
України визначено, що громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри.

До клопотання додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
висновки конкурсної комісії (у разі
надання земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України,
районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Як вбачається з оскаржуваного рішення
Літківської сільської ради від 15
грудня 2011 року №991-11-VI, у наданні
дозволу на виготовлення проектів
землеустрою земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд, позивачам
відмовлено з тих підстав, що постійна
комісія з питань соціального розвитку
села, земельних ресурсів та екології
рекомендувала сільській раді прийняти
рішення про відмову в наданні
позивачам дозволу на виготовлення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність.

Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку (ч.7 ст.118 ЗК України).

Проте, позивачами всупереч положенням
ст.118 Земельного кодексу України не
додано до клопотання графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки.

З огляду на це, перевірити
відповідність розташування земельних
ділянок, які бажають отримати у
власність позивачі, на відповідність
вимогам законодавства, як того вимагає
ч.7 ст.118 Земельного кодексу України,
неможливо, у зв'язку з не зазначенням
заявниками місця розташування цих
земельних ділянок.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що відмова у
наданні дозволу на розроблення
проектів землеустрою з підстав
відсутності вільних земельних ділянок
ґрунтується на вимогах Закону.

Враховуючи зазначене, судова колегія
вважає, що судом першої та апеляційної
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відхилити, а постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 01 серпня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 04
жовтня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: