Справа № 2а-310/10
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/27959/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Енергодарської міської ради
Запорізької області, за участі третьої
особи: Державне підприємство
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
відокремленого підрозділу "Запорізька
атомна електрична станція", про
визнання нечинним та скасування
рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року ФОП ОСОБА_1 звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Виконавчого комітету Енергодарської
міської ради Запорізької області про
визнання нечинним та скасування
рішення.

Обґрунтовуючи позов посилався на те, що
на порушення вимог статті 33 Закону
України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV
«Про оренду землі» (у редакції, чинній
на час виникнення спірних відносин;
далі - Закон № 161-ХІV) Енергодарська
міська рада Запорізької області
необґрунтовано не продовжила термін
дії договору оренди, укладеного з ним
раніше.

Вважаючи таке рішення відповідача
незаконним, позивач просив визнати
рішення Енергодарської міської ради
№420 від 23 вересня 2010 року «Про відмову у
поновленні договору оренди земельної
ділянки фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1.» нечинним та скасувати.

Постановою Енергодарського міського
суду Запорізької області від 22 червня
2011 року адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Енергодарської
міської ради Запорізької області про
визнання нечинним та скасування
рішення - задоволено повністю:

визнано нечинним та скасовано рішення
Енергодарської міської ради №420 від 23
вересня 2010 року «Про відмову у
поновленні договору оренди земельної
ділянки фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1».

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 квітня 2013 року постанову суду
першої інстанції скасовано, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати його постанову та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням
Енергодарської міської ради від 23
березня 2004 року № 31 «Про передачу в
оренду земельної ділянки в районі
магазину № 14 під ринком «Райдужний»
зазначена земельна ділянка площею 0,1787
га була надана позивачеві в оренду на 3
роки.

За вказаним рішенням 01 липня 2005 року
між ФОП ОСОБА_1 та Енергодарською
міською Радою укладено договір оренди
зазначеної земельної ділянки строком
на 3 роки до 23 березня 2007 року.

Рішенням Господарського суду
Запорізької області від 01 листопада 2007
року № 9/605д/07 Енергодарську міськраду
зобов'язано поновити на той самий строк
і на тих самих умовах договір оренди
земельної ділянки між приватним
підприємцем ОСОБА_1 і Енергодарською
міськрадою, укладений 01 липня
2005 року.

Згідно статті 124 Конституції України
судові рішення ухвалені судами України
обов'язкові до виконання на всій
території України.

Рішенням господарського суду від 01
листопада 2007 року зобов'язано
відповідача переукласти з позивачем
договір оренди спірної земельної
ділянки. Рішення суду набуло законної
сили, але відповідачем не виконано.

Навпаки відповідач 25 листопада 2009 року
приймає чергове рішення про вилучення
з користування спірної ділянки землі
та визнає договір оренди земельної
ділянки таким, що втратив чинність, не
виконавши рішення суду, якими його
зобов'язано поновити порушені права
позивача.

Постановою Енергодарського міського
суду Запорізької області від 10 серпня
2010 року рішення Енергодарської
міськради від 25 листопада 2009 року № 280
скасовано.

Рішенням Енергодарської міської ради
№420 від 23 вересня 2010 року у поновленні
договору оренди земельної ділянки
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
відмовлено з наступних підстав:

- самочинна забудова орендованої
земельної ділянки (без дозволу на
виконання будівельних робіт, без
проектної документації, затвердженої в
установленому законом порядку);

- самовільне встановлення, без дозволу,
малих архітектурних форм для
провадження підприємницької
діяльності на орендованій земельній
ділянці;

- невідповідність об'єктів
розташованих на орендованій земельній
ділянці містобудівній документації,
будівельним нормам,
архітектурно-естетичним та санітарним
вимогам;

- послуги з обслуговування та утримання
торгівельних місць на території ринку
надаються виключно суб'єктом
господарювання, який є юридичною
особою (постанова Кабінету Міністрів
України від 29.07.2009р. №868).

Відповідно до статей 11, 12 Земельного
кодексу України повноваження районних
у містах рад у галузі земельних
відносин визначаються міськими радами.

Відповідно до статті 12 Земельного
кодексу України (далі - ЗК) до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить:

а) розпорядження землями
територіальних громад;

б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для
суспільних потреб відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих
органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного
законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) використання земель
громадянами і юридичними особами у
разі порушення ними вимог земельного
законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення
(викупу) та надання земельних ділянок
відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у
містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо
вилучення (викупу), надання земельних
ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради
щодо встановлення і зміни меж сіл,
селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

У п.5 статті 16 та п.34 статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», зазначено, що міська рада від
імені і в інтересах територіальної
громади здійснює право суб'єкта
комунальної власності, зокрема,
вирішує відповідно до закону питання
регулювання земельних відносин.

Підставами набуття громадянами
та юридичними особами права
користування земельними ділянками із
земель державної власності відповідно
до статті 116 ЗК є рішення органів
виконавчої влади в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або результати аукціону.

Статтею 124 ЗК (у редакції, чинній
на час виникнення спірних відносин)
встановлено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Таке положення узгоджується з
вимогами статті 16 Закону № 161-XIV, згідно
з якими укладення договору оренди
земельної ділянки із земель державної
власності здійснюється на підставі
рішення відповідного органу
виконавчої влади - орендодавця,
прийнятого у порядку, передбаченому ЗК,
або за результатами аукціону.

Згідно з частинами першою,
четвертою та п'ятою статті 33 Закону №
161-XIV (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) по
закінченню строку, на який було
укладено договір оренди землі, орендар,
який належно виконував обов'язки за
умовами договору, має переважне право
перед іншими особами на укладення
договору оренди землі на новий строк
(поновлення договору оренди землі). При
поновленні договору оренди землі його
умови можуть бути змінені за згодою
сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору переважне
право орендаря на укладення договору
оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

Отже, необхідною умовою
укладення договору оренди земельної
ділянки, яка перебуває у державній
власності, є наявність рішення
відповідного органу про надання
земельної ділянки. За відсутності
такого рішення зобов'язати цей орган в
судовому порядку укласти такий договір
або ж його поновити неможливо, оскільки
це суперечить вимогам законодавства -
відповідно до статті 319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Міська рада при здійсненні
повноважень власника землі є вільною у
реалізації права розпоряджатися
землею та вільна у виборі суб'єкта щодо
надання йому права користування землею
в порядку, встановленому законом.

Таким чином, реалізація
переважного права на поновлення
договору оренди земельної ділянки
можлива лише за наявності
волевиявлення на те сторін, яке з боку
уповноваженого органу оформлюється
відповідним рішенням.

За таких обставин у справі, що
розглядається, суд першої інстанції
неправильно застосував норми
матеріального права.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та постановляючи нове
рішення, про відмову у задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив із того, що справа,
яка розглядається, є адміністративною.
Проте цей висновок обґрунтованим
визнати не можна.

Відповідно до частини першої статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
зі здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

У справі, що розглядається, міська
рада, реалізуючи право розпорядження
земельною ділянкою, відповідно до
статті 5 ЗК має рівні права з
громадянами та юридичними особами, з
якими вона вступає у відносини щодо
володіння, користування і
розпорядження землею, тобто є
рівноправним суб'єктом земельних
відносин. У цьому спорі учасники
земельних правовідносин не
підпорядковані один одному, а отже,
суб'єкт владних повноважень - міська
рада - владних управлінських функцій не
здійснювала.

Проте зазначені обставини
залишилися поза увагою судів як першої
так і апеляційної інстанцій, хоча вони
мають істотне значення для вирішення
питання щодо можливості розгляду
справи за правилами, встановленими КАС.

Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

За нормою частини третьої статті 22
Закону України від 07 липня 2010 року №
2453-VI «Про судоустрій і статус суддів»
місцеві господарські суди розглядають
справи у спорах, що виникають з
господарських правовідносин, а також
інші справи, віднесені процесуальним
законом до їх підсудності.

Враховуючи викладене, за суб`єктним
складом сторін та сутністю спору дана
справа підлягає розгляду
господарськими судами у порядку,
визначеному нормами Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини
першої статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Таким чином, якщо провадження за
позовною заявою, яку не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства, було
помилково відкрито, суд закриває
провадження у справі на підставі
пункту 1 частини першої статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України.

За правилами частини першої статті 228
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
скасовує судові рішення в касаційному
порядку і залишає позовну заяву без
розгляду або закриває провадження у
справі з підстав, встановлених
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, рішення судів як
першої так і апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню із закриттям
провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 222, 223, 228, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Енергодарського міського
суду Запорізької області від
22 червня 2011 року та постанову
Дніпропретровського апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2013
року в цій справі скасувати.

Провадження по справі відкрите в
порядку адміністративного судочинства
з а к р и т и.

Роз'яснити позивачу право на звернення
до суду в порядку господарського
судочинства.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
М.О. Сорока

Т.А. Чумаченко