Справа № 818/5921/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року
м. Київ К/800/6252/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,провівши попередній
розгляд касаційної скарги публічного
акціонерного товариства «Сумихімпром»
на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2013 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Сумихімпром» до Сумської митниці
Міндоходів про скасування рішення та
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2013 року публічне акціонерне
товариство «Сумихімпром» (далі - ПАТ
«Сумихімпром») пред'явило позов до
Сумської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення відповідача від 14 лютого 2013
року № 805130000/2013/000032/1 про коригування
митної вартості товарів; стягнення з
Державного бюджету України на користь
ПАТ «Сумихімпром» суми надмірно
сплаченого мита у розмірі 6158,90 грн.,
стягнення з Державного бюджету України
на користь ПАТ «Сумихімпром» суми
надмірно сплаченого податку на додану
вартість у розмірі 124409,66 грн..

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ПАТ «Сумихімпром»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційних скарг, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Судами встановлено, що 01 жовтня 2008 року
між ПАТ «Сумихімпром» компанією «Ransweel
Trading Limited» укладено договір поставки
(контракт) № 27-01/10-08 сірки технічної
газова грудкова, чешуйована, рідка ГОСТ
127.1-93.

28 грудня 2013 року між сторонами
контракту було підписано специфікацію
№ 31 до контракту від 01 жовтня 2008 року №
27-01/10-08 про поставку в січні - березні 2013
року сірки грудкової за ціною 102,5
доларів США за тону в кількості 26000 тон
на суму 2665000,00 доларів США.

Вищевказаний товар в кількості 5927200 кг
було імпортовано на митну територію
України залізничним транспортом.

Для митного оформлення імпортованого
товару позивачем було подано до
Сумської митниці митну декларацію №
805130000/2013/001242 від 08 лютого 2013 року з
визначенням митної вартості за
придбаних товар за ціною договору з
використанням основного методи
визначення митної вартості 607538,00
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
долару США до гривні на дату митного
оформлення (курс долара США - 7,99)
складало 4856051,23 грн..

Митна вартість товару була визначена
позивачем виходячи з ціни договору,
тобто за основним методом, який
встановлений статті у 58 Митного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, далі - МК України).

За результатами розгляду Митницею
поданих до митного оформлення
документів, у вказаних документах були
виявлені розбіжності.

Відповідно до пункту 1.1 контракту №
27-01/10-08 від 1 жовтня 2008 року Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцеві сірку технічну ГОСТ 127.1-93.
Однак, відповідно до експортних митних
декларацій поставка товару
здійснювалася за іншим контрактом №
ОК127647 від 22 грудня 2009 року та іншими
рахунками № 0388 від 19 січня 2013 року, № 0481
від 24 січня 2013 року, № 0492 від 25 січня 2013
року.

Згідно експортних митних декларацій
№50505/190113/0000613 від 19 січня 2013 року, №
50505/250113/0000800 від 25 січня 2013 року вартість
поставленого товару складає 78,00
доларів США за тону, що відрізняється у
числовому відношенні від заявленої
позивачем контрактної вартості товару
(112,50 доларів США). Вказана у
рахунках-проформах вартість товару,
також відрізняється у числовому
відношенні від даних специфікацій та
рахунку-фактури № 60 від 08 січня 2013 року
щодо вартості товару. Тобто, подані до
митного оформлення товаросупровідні
документи містять розбіжності щодо
вартості імпортованого ПАТ
«Сумихімпром» товару.

Згідно пункту 3.6 зовнішньоекономічного
контракту протягом 3-х календарних днів
з дати відвантаження Продавець
направляє Покупцеві кур'єрською поштою
рахунок-фактуру на фактично
відвантажену кількість товару. За
пунктом 3.4 цього ж контракту датою
відвантаження є дата оформлення митних
документів в країні
вантажовідправника, відмічені
штемпелем митниці.

Так, відповідно до залізничних
накладних та митної декларації країни
відправлення (згідно відбитків штампів
комітету митного контролю Мінфіну
Республіки Казахстан), датою
відвантаження є 25 січня 2013 року. Тобто,
рахунок-фактура на дану поставку
товару не може датуватися раніше, ніж 25
січня 2013 року. В той же час ПАТ
«Сумихімпром» було надано до митниці
рахунок-фактуру № 60 від 08 січня 2013 року.

З аналізу доданих до декларації
документів посадові особи митного
органу прийшли до висновку, що надана
для митного оформлення рахунок-фактура
№ 60 від 08 січня 2013 року не стосується
спірної поставки товару, а належить до
пакету товаросупровідних документів
на іншу поставку, що відбувалась
раніше.

Окрім того вартість попередньої партії
ідентичного товару складала 115,50
доларів США за тону і була випущена у
вільний обіг за МД № 805130000/2012/011913 від 30
листопада 2012 року.

Відповідачем у зв'язку з виявленими
розбіжностями щодо митної вартості
товару відповідно до вимог частини 3
статті 53 МК України було запропоновано
декларанту надати додаткові документи
для підтвердження митної вартості
товару:

- договір із третіми особами, пов'язаний
з договором про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця;

- виписки з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних або подібних
товарів на території України;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- довідкову інформацію щодо вартості у
країні експортері товарів, що є
ідентичними або подібними оцінюваним
товарам;

- рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту), про що декларанта
ознайомлено і це підтверджується його
особистим підписом.

На виконання вимоги щодо надання
додаткових документів (зазначеній на
зворотному аркуші декларації митної
вартості № 805130000/2013/001242) декларантом
позивача 13 лютого 2013 року додатково
надано такі документи:

- митні декларації країни відправлення
№50505/190113/0000613 від 19 жовтня 2013 року та
№50505/250113/0000800 від 25.01.2013 року;

- лист ДП «Укрпромзовнішекспертиза»;

- лист компанії «Ransweel Trading Limited» від 06
лютого 2013 року про неможливість
надання документів стосовно
формування ціни на сірку технічну
газову грудкову та копії контракту
компанії №ОК127647 від 22 грудня 2009 року,
укладеного з ТОО «Тенгизшевройл».

Окрім вищезазначених документів були
надані митна декларація країни
відправлення № 50505/190113/0000845 від 25 січня
2013 року, рахунки-проформи № 0388 від 19
січня 2013 року, № 0481 від 24 січня 2013 року,
№ 0492 від 25 січня 2013 року.

14 лютого 2013 року Сумською митницею було
прийнято рішення № 805130000/2013/000032/1 про
коригування митної вартості товарів на
рівні 115, 5 доларів США за 1 тону
метричну, другорядним методом - за
ціною договору щодо ідентичних товарів
(стаття 57 МК України).

14 лютого 2013 року Сумською митницею
видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення №
805130000/2013/00023.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що сумніви митного органу щодо
заявленої позивачем митної вартості
товару небезпідставні, витребування
додаткових документів для
підтвердження декларантом заявленої
митної вартості було обґрунтоване,
оскільки позивачем не надано всіх
документів, що витребовувались митним
органом, а із наданих митниця не могла
підтвердити заявлену позивачем митну
вартість, рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів №
805130000/2013/000032/1 від 14 лютого 2013 року, та
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення №
805130000/2013/00023 від 14 лютого 2013 року є
правомірними.

Суд апеляційної інстанції із
висновками суду першої інстанції
погодився та залишив постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 16 жовтня 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із правовою позицією
судів першої та апеляційної інстанцій
із огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК
України відомості про митну вартість
товарів використовуються для
нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом (пункт 1 частини 2 статті 52
Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; звертатися до митних
органів інших країн із запитами щодо
надання відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості; застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично (частини 1, 2, 5, 6, 7 статті 54
кодексу).

Частинами 1, 2 статті 55 МК України
передбачено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування;
інформацію про а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

З системного аналізу вказаних статей
вбачається, що обов'язок доведення
митної ціни товару лежить на позивачу.
При цьому митний орган у випадку
наявності обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей може витребувати додаткові
документи.

Як вбачається із матеріалів справи
митним органом під час здійснення
контролю наявності в підтверджуючих
документах усіх відомостей,
використаних при обчисленні митної
вартості, було встановлено, що
документи, які підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості, містили
розбіжності та неточності.

Оскільки з поданих позивачем на вимогу
митного органу документах розбіжності
щодо визначення умов поставки
неможливо було усунути, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що митним органом обґрунтовано
не застосовано основний метод
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту), щодо товарів які
імпортуються заявлений декларантом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанції повно і всебічно встановили
обставини справи, дали їм належну
юридичну оцінку, правильно застосував
норми матеріального і процесуального
права та прийшли до вірного висновку
про правомірність рішення відповідача
від 14 лютого 2013 року № 805130000/2013/000032/1 про
коригування митної вартості товарів.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки суд апеляційної інстанції не
допустив порушень норм матеріального
та процесуального права, підстав для
задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 221-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Сумихімпром»
відхилити, а постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 16
жовтня 2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: