Справа № 808/5934/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

20 листопада 2014 року (10 год. 20 хв.) Справа
№ 808/5934/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді Киселя Р.В.,

при секретарі судового засідання
Мащенко Д.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Слав'янськ та Слав'янському
районі Донецької області до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Славхім» про стягнення
заборгованості.

19.09.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м.
Слав'янськ та Слав'янському районі
Донецької області (далі - позивач) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Славхім» (далі -
відповідач), в якому позивач просить
стягнути з відповідача на користь
позивача суму боргу в розмірі 585,60 грн.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що
за період з 01.04.2014 по 31.07.2014 включно сума
належна до відшкодування відповідачем
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсії, призначених на
пільгових умовах згідно з п. а ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі -
Закон №1788-ХІІ) колишнім працівникам
відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склала
585,60 грн., яка не була сплачена
відповідачем.

Ухвалою від 22.09.2014 провадження у справі
було відкрите, судове засідання
призначене на 09.10.2014.

У судове засідання, призначене на
09.10.2014, представники сторін не прибули.

08.10.2014 від позивача до суду надійшла
заява про розгляд справи за
відсутності його представника, на
позові наполягає.

Через відсутність у суду відомостей
про вручення відповідачу повістки про
виклик до суду на 09.10.2014, удовий розгляд
даної справи був відкладений до 22.10.2014.

У судове засідання, призначене на
22.10.2014, представники сторін не прибули.

Ухвалою від 22.10.2014, оскільки станом на
22.10.2014 у суду були відсутні відомості
про вручення відповідачу повістки про
виклик до суду на 09.10.2014 та 22.10.2014,
розгляд справи було відкладено на
20.11.2014.

20.11.2014 до суду надійшло клопотання
позивача про розгляд справи за
відсутності його представника, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

У судове засідання 20.11.2014 представник
відповідача, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, не прибув.

Згідно із ч. 11 ст. 35 КАС України у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Відповідно до ч. 8 ст. 35 КАС України
вважається, що повістку вручено
юридичній особі, якщо вона доставлена
за адресою, яка внесена до відповідного
державного реєстру.

Судова повістка надсилалась
відповідачу на адресу визначену у
витязі з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців.

Відтак, відповідач є таким, що
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового засідання.

За приписами ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

За змістом ч. 4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, який не є
суб'єктом владних повноважень,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин або без повідомлення
ним про причини неприбуття розгляд
справи не відкладається і справу може
бути вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо можливості розгляду справи за
відсутності представників сторін на
підставі наявних у справі матеріалів.

Враховуючи неявку у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
суд керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України не
здійснював фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з п. «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи: працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо важкими умовами
праці, - за списком № 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах; жінки - після
досягнення 45 років і при стажі роботи
не менше 15 років, з них не менше 7 років 6
місяців на зазначених роботах.

Як встановлено з матеріалів справи,
колишнім працівникам відповідача
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були призначені та
виплачуються пенсії за віком на
пільгових умовах за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах.

Зайнятість вищезазначених пенсіонерів
у відповідача на роботах з особливо
важкими умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
довідок відповідача по кожному з цих
пенсіонерів.

Відповідно до п. 2 прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі -
Закон № 1058-IV), пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними 56 років, серед іншого, які
народилися з 1 квітня 1957 року по 30
вересня 1957 року.

Суд зазначає, що позивачем жінкам, яким
з 01.10.2011 було збільшено пенсійний вік
відповідно до внесених до ст. 26 Закону
№1058-IV змін, було поновлено
відшкодування фактичних виплат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком №1.

Порядок відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
визначений Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663 (далі - Інструкція).

Підпунктом 2.1.1 п. 2.1 Інструкції
встановлено, що платниками страхових
внесків є підприємства, установи й
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форм власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування -
фіксований податок, єдиний податок та
фіксований сільськогосподарський
податок), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру.

Згідно з п. 6.1 Інструкції, відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до частини 2 «Прикінцевих
положень» Закону № 1058-IV в таких
розмірах: для платників, зазначених у
підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції,
- фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій працівникам, зайнятим
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, крім працівників, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, у таких
розмірах: 90 відсотків від фактичних
витрат на виплату і доставку цих
пенсій, призначених та/або виплачених у
2011 році.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції розмір
сум до відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 «Прикінцевих
положень» Закону № 1058-IV, які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Пунктом 6.8 Інструкції передбачено, що
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Розрахунком фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
підтверджується наявність у
відповідача зобов'язання з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій
вищезазначеним пенсіонерам за період з
01.04.2014 по 31.07.2014 у сумі 585,60 грн., яке не
було ним виконано.

Зазначений розрахунок складений з
дотриманням позивачем всіх необхідних
вимог Інструкції. Розмір сум
відшкодування фактичних витрат на
витрату та доставку пенсій по кожному з
вищезазначених пенсіонерів визначено
позивачем з дотриманням вимог Закону
№ 1058-IV та Інструкції.

Одержання вказаного розрахунку
відповідачем не заперечується.

Крім того, судом досліджено довідки про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії, видані
відповідачем вищезазначеним
пенсіонерам, які працювали на роботах
за Списком №1.

Разом з цим, відповідач не надав суду
будь-яких платіжних документів, які б
свідчили про повне/часткове
відшкодування витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій
вищезазначених пенсіонерів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV
за кожний повний рік страхового стажу
понад 35 років чоловікам і 30 років
жінкам пенсія підвищується на 1
відсоток розміру пенсії, обчисленої
відповідно до статті 27 цього Закону,
але не більш як на 1 відсоток
мінімального розміру пенсії за віком,
зазначеного в абзаці першому цієї
частини. Отже, оскільки дане підвищення
входить до загального розміру пенсії,
яку фактично отримує пенсіонер і вона
фінансується за рахунок коштів
Пенсійного фонду, то відповідно до
Інструкції №21-1 вона підлягає
відшкодуванню відповідачем на рахунки
Пенсійного фонду України у повному
обсязі.

Згідно наведених норм чинного
законодавства у відповідача наявний
обов'язок по відшкодуванню фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до п. «а» ст.13
Закону №1788-ХІІ.

Довідками позивача підтверджується
факт здійснення ним витрат щодо яких
заявлений цей позов, доказів, які б
спростовували цей факт відповідач суду
не надав.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що відповідач, як платник
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування та юридична особа,
працівники якої вийшли на пільгову
пенсію, зобов'язаний відшкодовувати
Пенсійному фонду України фактичні
витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій у повному розмірі.
Тому, заборгованість у сумі 585,60 грн. за
період з 01.04.2014 по 31.07.2014, яка
обліковується за відповідачем перед
органом Пенсійного фонду України,
підлягає стягненню.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в разі, якщо
особа, яка бере участь у справі, без
поважних причин не надасть докази на
пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Оскільки матеріалами справи
підтверджується наявність
заборгованості, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача є законними та
обґрунтованими, а отже підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Вище наведена позиція є тотожною із
правовою позицією Верховного Суду
України висловленою у постановах від
25.09.2012 по адміністративних справах
№21-293а12 та №21-294а12.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись
ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м.
Слав'янськ та Слав'янському районі
Донецької області до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Славхім»
про стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Славхім» (, розташоване: 84150, Донецька
область, Слов'янський район, с.
Селезнівка, вул. Торецька, буд. 12) на
користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Слав'янськ та Слав'янському
районі Донецької області (, розташоване: 84110, Донецька
область, м. Слов'янськ, пл. Ж. Революції,
буд. 3, розрахунковий рахунок 69 в
філії ДОУ ВАТ «Ощадбанк» м. Донецьк, МФО
335106) заборгованість у розмірі 585,60 грн.
(п'ятсот вісімдесят п'ять гривень 60 коп.)
по відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до п. «а» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» пенсіонерам за період з
01.04.2014 по 31.07.2014.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 60 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль