Справа № 2а-15209/10/2670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/73740/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Печерському районі м.Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від
05.04.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.10.2011

у справі №2а-15209/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Європейська газова
компанія"

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва

про визнання протиправними дій щодо
невизнання податкової звітності,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
05.04.2011, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.10.2011,
позов задоволено. Визнано дії
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м.Києва щодо
невизнання податкової звітності за
серпень, вересень, жовтень, листопад,
грудень 2010 року, січень, лютий 2011 року
протиправними. Зобов'язано Державну
податкову інспекцію в Печерському
районі міста Києва визнати податкові
декларації з податку на додану
вартість за серпень, вересень, жовтень,
листопад, грудень 2010року, січень, лютий
2011року податковою звітністю
Зобов'язано Державну податкову
інспекцію в Печерському районі міста
Києва відобразити податкові
декларації з податку на додану
вартість Товариства з обмеженою
відповідальністю «Європейська газова
компанія»за серпень, вересень, жовтень,
листопад, грудень 2010року, січень, лютий
2011року в обліку, внести податкові
декларації з податку на додану
вартість Товариства з обмежено
відповідальністю «Європейська газова
компанія» за серпень, вересень,
жовтень, листопад, грудень 2010року,
січень, лютий 2011року до електронної
бази даних, передати податкові
декларації з податку на додану
вартість електронної бази даних,
передати податкові декларації з
податку на додану вартість Товариства
з обмежено відповідальністю
«Європейська газова компанія»за
серпень, вересень, жовтень, листопад,
грудень 2010року, січень, лютий 2011року до
облікової справи платника податків
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Європейська газова
компанія»та здійснити інші дії,
передбачені чинним законодавством
України, що необхідні для відображення
податкових декларацій з податку на
додану вартість Товариства з обмеженою
відповідальністю «Європейська газова
компанія»за серпень, вересень, жовтень,
листопад, грудень 2010 року, січень, лютий
2011 року в обліку.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову в позові, з підстав
невірного застосування норм
матеріального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 21.09.2010 позивач направив
на адресу відповідача цінним листом з
описом за №6864291 податкову декларацію з
податку на додану вартість, яку
відповідач отримав про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення за № 6864291 від 21.09.2010.

22.10.2010 позивачем подано, але не прийнято
відповідачем податкову декларацію з
податку на додану вартість за вересень
2010 року, про отримання відповідачем
вказаних документів свідчить
квитанція про відправлення та
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 25.10.2010.

06.12.2010 позивачем подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість за жовтень 2010 року, про що
свідчить квитанція про відправлення
від 06.12.2010, але відповідачем не було
прийнято дану податкову декларацію.

20.12.2010 позивачем подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість за листопад 2010 року, що
свідчить повідомлення про вручення від
22.12.2010, але відповідачем не прийнято
дану податкову декларацію.

21.01.2011 позивачем подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість за грудень 2010 року, що
свідчить повідомлення про вручення від
24.01.2011, але відповідачем вищевказану
декларацію не прийнято.

11.02.2011 позивачем подано, але
відповідачем не прийнято податкову
декларацію з податку на додану за
січень 2011 року.

11.03.2011 позивачем подано, але
відповідачем не прийнято податкову
декларацію з податку на додану
вартість за лютий 2011 року.

З підстав неприйняття зазначених
декларацій відповідач у березні 2011року
повідомив позивача про відмову у
прийнятті податкових декларацій: за
серпень 2010 року - листом від 16.02.2011 за №
5373/10/28-611, отримано 03.03.2011 в зв'язку з
непроставленням прочерків в рядках, де
відсутні дані для заповнення; за
вересень 2010 pоку, жовтень 2010 pоку,
листопад 2010 pоку, грудень 2010 року - лист
від 25.02.2011 за № 6791/10/28-611, отримано 12.03.2011
в зв'язку з непроставленням прочерків в
рядках, де відсутні дані для
заповнення; за січень - від 15.03.2011 за №
9405/10/28-611, отримано 28.03.2011 у зв'язку з
виправленням в даті подання; за лютий -
від 12.03.2011 за № 8959/10/28-411, отримано 14.03.2011
у зв'язку з тим, що додаток 1 та додаток 5
заповнені з дописками, з пропозицією
надати згадані декларації, оформленні
згідно чинного законодавства.

25.03.2011 позивач повторно відправив на
адресу відповідача декларації, проте,
вищезазначені декларації відповідачем
не були визнані податковою звітністю з
підстав не зазначення обов'язкового
реквізиту, а саме: не проставлення
прочерків в показниках, які не
заповнюються.

Відповідно до абзацу першого підпункту
4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (який
діяв на момент виникнення спірних
правовідносин) прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

За змістом абзацу п'ятого підпункту 4.1.2
пункту 4.1 цієї ж статті Закону
податкова звітність, отримана
контролюючим органом від платника
податків як податкова декларація, що
заповнена ним всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків.

Пунктом 4.5 Методичних рекомендацій
щодо централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України (додаток №1 до наказу Державної
податкової адміністрації України від
31.12.2008 № 827) передбачено, якщо податкова
звітність, надана органу ДПС платником
податків, заповнена всупереч правилам,
визначеним у затвердженому порядку її
заповнення, то вона може бути не
визнана органом ДПС як податкова
звітність. Підставою про невизнання
податкової звітності є: відсутність
підпису відповідних посадових осіб
(факсиміле не дозволяється);
відсутність скріплення печаткою
підписів платника податків;
відсутність обов'язкових реквізитів
податкового документа; відсутність
обов'язкових додатків до податкової
звітності, передбачених порядком
заповнення відповідної звітності;
неможливість прочитати текст або цифри
внаслідок пошкодження (наприклад,
документи, залиті чорнилом або іншою
рідиною, потерті); наявність порваних
аркушів, підчищень, помарок,
виправлень, дописок і закреслювань;
подання ксерокопії звітних документів;
порушення загальних вимог оформлення
документів податкової звітності.

Щодо невизнання податкових декларацій
за січень лютий 2011 року, то вичерпний
перелік реквізитів, які має містити
декларація, визначено приписами п. 48.3,
48.4 ст. 48 Податкового кодексу України.

Зокрема, відповідно до п. 48.3 ст. 48
Податкового кодексу України податкова
декларація повинна містити такі
обов'язкові реквізити: тип документа
(звітний, уточнюючий, звітний новий);
звітний (податковий) період, за який
подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
платника податків згідно з
реєстраційними документами; код
платника податків згідно з Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій України або реєстраційний
(обліковий) номер з Тимчасового реєстру
ДПА України; реєстраційний номер
облікової картки платника податків;
місцезнаходження платника податків;
найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність; дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);
ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток посадових осіб
платника податків; підписи платника
податку - фізичної особи та/або
посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом та засвідчені
печаткою платника податку (за
наявності).

Пунктом 48.7 статті 48 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова звітність складена з
порушенням норм цієї статті не
вважається податковою декларацією.

Відповідно до пунктів 49.8, 49.9 статті 49
названого Кодексу прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.
Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

Аналіз наведених правових норм
свідчить, що підставою для відмови
податкового органу визнати податкову
звітність як податкову декларацію є
такі дефекти її заповнення, що
впливають на адміністрування податку
органом державної податкової служби.

Однак у ході вирішення спору
відповідних недоліків у спірних
деклараціях судами виявлено не було.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої та апеляційної
інстанції, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішили справу у відповідності з
нормами матеріального права та
постановили обґрунтоване рішення,
підстави для скасування постановлених
у справі рішень з мотивів викладених у
касаційній скарзі відсутні.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі м.Києва
відхилити, а постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від
05.04.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20.10.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун