Справа № 810/2772/13-а
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 року Справа №810/2772/13-а

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Брагіна О.Є.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу:

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд"

до державної екологічної
інспекції у м.Севастополі

про визнання протиправним та
скасування припису,

в с т
а н о в и в:

позивач звернувся до суду з вимогами
про визнання протиправним та
скасування припису №376 від 30.11.2-12 р.
державної екологічної інспекції у
місті Севастополі, яким його
зобов?язано: отримати дозвіл та ліміти
на утворення та розміщення відходів на
2013 р. відповідно до ст. 32 Закону України
«Про відходи», ст.55 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища»; забезпечити ведення
первинного обліку типу, кількості,
складу відходів, які утворюються,
збираються, зберігаються,
транспортуються, утилізуються та
видаляються за встановленою формою
№1-ВТ «Облік відходів пакувальних
матеріалів і тари» по усіх видах
відходів, що утворюються в процесі
господарської діяльності; забезпечити
надання держстатзвітності за формою №1
-В (відходи)- ст. 17 Закону України «Про
відходи»; забезпечити передачу усіх
видів відходів спеціалізованим
підприємствам із наданням
підтверджуючих документів-ст.17 Закону
України «Про відходи»; обладнати місця
збору та тимчасового зберігання для
усіх видів відходів, які утворюються у
результаті господарської діяльності-
ст.17 Закону; забезпечити ведення
первинного обліку водопостачання за
встановленою формою ПОД-11,- наказ
Держкомстату №264 від 27.07.1998 Р.;
забезпечити контроль якості стічних
вод, які скидаються до мереж міської
каналізації за встановленою формою
ПОД-13,-наказ Держкомстату №264 від 27.07.1998
Р; забезпечити представлення державної
статистичної звітності по формі 2-ТП
(водгосп) до органів водного
господарства,-ст.24 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища»; отримати дозвіл на викиди
забруднюючих речовин у атмосферне
повітря,- ст.11 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря»;
забезпечити приймання та утилізацію
використаної тари, в якій знаходилась
продукція підприємства або укласти
угоди з відповідними організаціями на
їх збирання та утилізацію та
забезпечити ведення первинного обліку
використаних пакувальних матеріалів
та тари за формою №1-ВТ «Облік відходів
пакувальних матеріалів і тари»,- ст. 17
Закону України «Про відходи», ПКМУ №915
від 26.07.2001 р., наказ №224 від 02.10.2001 р.
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України «Про
затвердження порядку збору,
сортування, транспортування, переробки
та утилізації використаної тари»;
надати до державної екологічної
інспекції у місті Севастополі наступні
документи: державну статистичну
звітність за формою 2-ТП за четвертий
квартал 2011 р.та за 1,2 поточного 2012 р.;
договори на передачу відходів за 2011 р.,
акти виконаних робіт за даними
договорами; документи підтверджуючи
передачу відпрацьованих
люмінесцентних ламп, відходів
деревини, харчових масел та жирів,
харчових відходів за 2011 р., поточний 2012
р.; розробити план заходів по усуненню
виявлених порушень з призначенням
відповідальних посадових осіб за їх
виконанням з послідуючим наданням
плану заходів в державну екологічну
інспекцію у місті Севастополя в термін
до 14.12.2012 р.

Вимоги аргументовані тим, що вказаний
припис прийнятий всупереч вимогам
чинного законодавства України, є
необґрунтованим та таким, що винесений
без врахування усіх обставин, які мають
значення для прийняття цього припису.

Уповноважений представник
відповідача у судове засідання не
з?явився, про дату проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином, відповідно до ч.6 ст. 128 КАСУ, суд
здійснив розгляд даної справи в
порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи,
з?ясувавши фактичні обставини на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку про необхідність
часткового задоволення позовних вимог,
з огляду на таке:

товариство з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд"
(ідентифікаційний код 32294926),
зареєстроване Києво-Святошинською
районною державною адміністрацією
Київської області 02.12.2002 як юридична
особа. Відповідно до Довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України основними видами
діяльності позивача є: роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах переважно продуктами
харчування, напоями та тютюновими
виробами; виробництво хліба та
хлібобулочних виробів; виробництво
борошняних кондитерських виробів,
тортів і тістечок нетривалого
зберігання; оптова торгівля напоями;
оптова торгівля тютюновими виробами;
роздрібна торгівля напоями в
спеціалізованих магазинах; діяльність
ресторанів, надання послуг мобільного
харчування.

В листопаді 2011 року, посадовими особами
державної екологічної інспекції в
м.Севастополі АРК відповідно до наказу
№1079 -п від 21.11.2012 р. та направлення №884
була проведена позапланова перевірка
мережі універсамів «Сільпо» ТОВ
«Фоззі-Фуд» у м.Севастополі на предмет
дотримання вимог природоохоронного
законодавства на підставі закінчення
терміну припису від 19.09.2012 р. № 251. В
результаті перевірки встановлено
невиконання:

пункту 1 припису про отримання дозволу
на ліміти утворення та розміщення
відходів на 2013 р. не виконано, а саме,
дозвіл та ліміти на утворення та
розміщення відходів на 2013 р. з
урахуванням всіх видів відходів, які
утворюються в результаті
господарської діяльності СУ«Сильпо»
ТОВ «Фоззі-фуд» у м. Севастополі, не
отримано; пункт 2 припису в частині
забезпечення ведення первинного
обліку типу, кількості, складу
відходів, які утворюються, збираються,
зберігаються, транспортуються,
утилізуються та видаляються за
встановленою формою №1-ВТ «Облік
відходів пакувальних матеріалів і
тари» по усіх видах відходів, які
утворюються у результаті
господарської діяльності; не
забезпечено ведення первинного обліку
типу, кількості, складу відходів, які
утворяться, збираються, зберігаються,
транспортуються, утилізуються та
видаляються за встановленою формою
№1-ВТ «Облік відходів пакувальних
матеріалів і тари» по усім видам
відходів, які утворюються у результаті
господарської діяльності СУ «Сильпо»
«Сільпо» ТОВ «Фоззі-фуд» у м.
Севастополі; пункту 3 в частині
забезпечення надання
держстатзвітності за формою №1-В
(відходи). Термін виконання пункту
припису на момент перевірки не минув.
Термін подачі державної статистичної
звітності за формою 1-0 (відходи) в
Управління статистки 20.02.2013 р.;

пункту 5 в частині забезпечення
передачі усіх видів відходів
спеціалізованим підприємствам із
наданням підтверджуючих документів. На
момент перевірки надано договір № 305
від 15.03.2011 р., укладени з МВКП «Вікінг» з
надання послуг збирання на території
«Фоззі-Фуд», транспортування
зберігання та утиллізації
люмінесцентних ламп. Акти, виконаних
робіт з передачі відпрацьованих ламп
не надано. Документи, що підтверджують
передачу відходів деревини, харчових
олій та масел, використаних харчових
відходів на момент перевірки не надано;

пункту 6- стосовно обладнання місця
збору та тимчасового зберігання для
усіх видів відходів, які утворюються у
результаті господарської діяльності.
Місця збору та тимчасового зберігання
наступних видів відходів:
відпрацьованих люмінісцентних ламп,
харчових відходів, відходів жесті,
відходів деревних кускових, відходів
пінопласту, відходів матеріалів
поліпропіленових, відходів пластмаси
не обладнані;

пункту 7 в частині забезпечення ведення
первинного обліку водопостачання за
встановленою формою ПОД-11. На момент
перевірки журнал ведення первинного
обліку водопостачання за встановленою
формою ПОД-11 не надано;

пункту 8- забезпечення контролю якості
стічних вод, які скидаються до мереж
міської каналізації за встановленою
формою ПОД-13. На момент перевірки
журнал контролю якості стічних вод, які
скидаються до мереж міської
каналізації за встановленою формою
ПОД- і 3 не надано;

пункту 9- забезпечення представлення
державної статистичної звітності по
формі 2-ТП (водгосп) до органів водного
господарства. Державна статистична
звітность по формі 2-ТП (водгосп) на
момент перевірки не надана;

пункту 10,- отримання дозволу на викиди
забруднюючих речовин у атмосферне
повітря. Дозвіл на викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря від
стаціонарних джерел СУ «Сильпо»
«Сільпо» ТОВ «Фоззі-Фуд» у м.
Севастополі не отримано. Надано
договір № 153 від 26.09.2012 р., укладений з ПП
"Екостройстандарт" з надання послуг з
проведення інвентаризації джерел
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря для СУ «Сильпо»
«Сільпо» ТОВ «Фоззі-Фуд» у м.
Севастополь;

пункту 11- забезпечення приймання та
утилізацію використаної тари, в якій
знаходилась продукція підприємства,
або укладання угоди з відповідними
організаціями на їх збирання та
утилізацію та забезпечення ведення
первинного обліку використаних
пакувальних матеріалів та тари за
формою №1-ВТ «Облік відходів
пакувальних матеріалів і тари». СУ
«Сильпо» «Сільпо» ТОВ «Фоззі-фуд» у м.
Севастополі не забезпечено приймання
та утилізація використаних
пакувальних матеріалів та тари, в яких
знаходилась продукція підприємства, не
укладені угоди з відповідними
організаціями на їх збирання та
утилізацію та не забезпечено ведення
первинного обліку використаних
пакувальних матеріалів та тари за
встановленою формою №1-ВТ «Облік
відходів, пакувальних матеріалів та
тари»;

пункту 12- надання до Державної
екологічної інспекції у місті
Севастополі наступних документів:
данних по водопостачанню по усім
об'єктам за 2011 p., поточний період 2012 p.;
нормативні розрахунки водопостачання
та водовідведення за 2012 р., державну
статистичну звітність за формою 2-ТП
(водгосп) за четвертий квартал 2011, та за
1,2 поточного 2012 року; договори на
передачу відходів за 2011 рік, акти
виконаних робіт за даними договорами;
документи, підтверджуючи передачу
відпрацьованих люмінесцентних ламп,
відходів деревини, харчових масел та
жирів, харчових відходів за 2011,
поточний 2012 роки; дані про наявність
автотранспорту на підприємстві.

На момент перевірки не надані: державна
статистична звітність за формою 2-ТП
(водгосп) за четвертий квартал 2011, та за
1,2 поточного 2012 року; договори на
передачу відходів за 2011 рік, акти
виконаних робіт за даними договорами;
документи, що підтверджують передачу
відпрацьованих люмінесцентних ламп,
відходи деревини, харчових масел та
жирів, харчових відходів за 2011,
поточний 2012 роки; нормативні
розрахунки водопостачання та
водовідведення за 2012 р.

За результатом проведеної перевірки
відповідачем повторно винесено припис
№376 від 30.11.2012 р., яким на позивача
покладено наступні зобов?язання:
отримати дозвіл та ліміти на утворення
та розміщення відходів на 2013 р.
відповідно до ст. 32 Закону України «Про
відходи», ст.55 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища»; забезпечити ведення
первинного обліку типу, кількості,
складу відходів, які утворюються,
збираються, зберігаються,
транспортуються, утилізуються та
видаляються за встановленою формою
№1-ВТ «Облік відходів пакувальних
матеріалів і тари» по усіх видах
відходів, що утворюються в процесі
господарської діяльності, забезпечити
надання держстатзвітності за формою 1
-В (відходи)- ст. 17 Закону України «Про
відходи»; забезпечити передачу усіх
видів відходів спеціалізованим
підприємствам із наданням
підтверджуючих документів-ст.17 Закону
України «Про відходи»; обладнати місця
збору та тимчасового зберігання для
усіх видів відходів, які утворюються у
результаті господарської діяльності-
ст.17 Закону; забезпечити ведення
первинного обліку водопостачання за
встановленою формою ІЮД-11,- наказ
Держкомстату №264 від 27.07.1998 Р.;
забезпечити контроль якості стічних
вод, які скидаються до мереж міської
каналізації за встановленою формою
ПОД-13,-наказ Держкомстату №264 від 27.07.1998
Р; забезпечити представлення державної
статистичної звітності по формі 2-ТП
(водгосп) до органів водного
господарства, -ст. 24 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища»; отримати дозвіл на викиди
забруднюючих речовин у атмосферне
повітря,- ст.11 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря»;
забезпечити приймання та утилізацію
використаної тари, в якій знаходилась
продукція підприємства або укласти
угоди з відповідними організаціями на
їх збирання та утилізацію та
забезпечити ведення первинного обліку
використаних пакувальних матеріалів
та тари за формою №1-ВТ «Облік відходів
пакувальних матеріалів і тари»,- ст. 17
Закону України «Про відходи», ПКМУ № 915
від 26.07.2001 р., наказ №224 від 02.10.2001 р.
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України «Про
затвердження порядку збору,
сортування, транспортування, переробки
та утилізації використаної тари»;
надати до державної екологічної
інспекції у місті Севастополі наступні
документи: державну статистичну
звітність за формою 2-ТП за четвертий
квартал 2011 р.та за 1,2 поточного 2012 р.;
договори на передачу відходів за 2011 р.,
акти виконаних робіт за даними
договорами; документи підтверджуючи
передачу відпрацьованих
люмінесцентних ламп, відходів
деревини, харчових масел та жирів,
харчових відходів за 2011 р., поточний 2012
р.; розробити план заходів по усуненню
виявлених порушень з призначенням
відповідальних посадових осіб за їх
виконанням з послідуючим наданням
плану заходів в державну екологічну
інспекцію у місті Севастополя в термін
до 14.12.2012 р.

Надаючи правової оцінки відносинам, що
склалися, суд звертає увагу на таке:

державна екологічна інспекція в
м.Севастополі є спеціально
уповноваженим органом державного
управління в галузі охорони
навколишнього природного середовища
та використання природних ресурсів та,
відповідно до пп. 3 п.5 Положення про
Державну екологічну інспекцію в м.
Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України № 55 від
19.02.2007 р., зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 01.03.2007 р.
за № 1077/82 має право проводити
планові та позапланові заходи на
предмет перевірки виконання
господарючими суб'єктами їх
розпоряджень.

Відповідно до п. "б" ст. 20 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища", до компетенції спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів і його органів на
місцях (державної екологічної
інспекції в м. Севастополі) належить
державний контроль за використанням і
охороною земель, надр, поверхневих і
підземних вод, атмосферного повітря,
лісів та іншої рослинності, тваринного
світу, морського середовища та
природних ресурсів територіальних вод,
континентального шельфу і виключної
(морської) економічної зони республіки,
а також за додержанням норм
екологічної безпеки.

Згідно п.6 ст. 7 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", за результатами
здійснення планового або
позапланового заходу посадова особа
органу державного нагляду (контролю), у
разі виявлення порушень вимог
законодавства, складає акт, який
повинен містити такі відомості: дату
складання акта; тип заходу (плановий
або позаплановий); вид заходу
(перевірка, ревізія, обстеження, огляд
тощо); предмет державного нагляду
(контролю); найменування органу
державного нагляду (контролю), а також
посаду, прізвище, ім'я та по батькові
посадової особи, яка здійснила захід;
найменування юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи підприємця, щодо діяльності яких
здійснювався захід.

Посадова особа органу державного
нагляду (контролю) зазначає в акті стан
виконання вимог законодавства
суб'єктом господарювання, а в разі
невиконання детальний опис виявленого
порушення з посиланням на відповідну
вимогу законодавства.

В останній день перевірки два
примірники акта підписуються
посадовими особами органу державного
нагляду (контролю), які здійснювали
захід, та суб'єктом господарювання або
уповноваженою ним особою, якщо інше не
передбачено законом.

Якщо суб'єкт господарювання не
погоджується з актом, він підписує акт
із зауваженнями. Зауваження суб'єкта
господарювання щодо здійснення
державного нагляду (контролю) є
невід'ємною частиною акта органу
державного нагляду (контролю). У разі
відмови суб'єкта господарювання
підписати акт посадова особа органу
державного нагляду (контролю) вносить
до такого акта відповідний запис.
Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняти (вчинені) вони:
1)на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; 3)обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дій);4)безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно;
6)розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливої дискримінації;
8)пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9)з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
10)своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд вважає, що акт перевірки від 28.11.2012
р. містить усі дані, які є обов'язковими
при його складанні, порушень вимог
чинного законодавства при його
оформленні допущено не було.

Як слідує із позовної заяви, позивачем
не оспорюються права та обов'язки
державної інспекції при проведенні
перевірки, але він не згідний зі
змістом акту щодо фактів, які були
встановлені під час перевірки.

Так, позивачем не визнається п.1
припису, яким його зобов?язано отримати
дозвіл на лімити на утворення та
розміщення відходів на 2013 р.

З урахуванням наявності такого припису
суд зазначає таке: статтею 32 Закону
України «Про відходи» визначений
обов'язок суб'єктів господарювання
отримувати ліміти на утворення і
розміщення відходів. Порядок
розроблення, затвердження і перегляду
лімітів на утворення та розміщення
відходів затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 р.
№ 1218, з наступними змінами та
доповненнями. Відповідно до пункту 10
Порядку, місцеві державні
адміністрації за погодженням з
органами Мінекоресурсів на місцях до 1
лютого поточного року визначають
перелік власників відходів, яким
необхідно одержати ліміти на утворення
та розміщення відходів на наступний
рік (крім власників, які звільняються
від одержання таких лімітів). Пунктом 11
Порядку визначено, що органи
Мінекоресурсів на місцях до 1 березня
поточного року надсилають на адреси
власників відходів повідомлення про
необхідність подання на погодження
проектів лімітів на утворення та
розміщення відходів на наступний рік. З
аналізу вищенаведених правових норм
витікає, що отримання дозволу на
розміщення відходів і затвердження
лімітів на утворення та розміщення
відходів не є обов'язковим для всіх без
виключення суб'єктів господарювання.
Їх наданню передує обов'язок, як
місцевих державних адміністрацій, так
і органів Мінекоресурсів вчинити певні
дії, а саме: визначити перелік
підприємств, яким необхідно одержати
ліміти на утворення та розміщення
відходів на наступний рік, надіслати на
їхні адреси повідомлення про
необхідність подання на погодження
проектів лімітів на утворення та
розміщення відходів на наступний рік.

При цьому визначається, що власники
відходів не можуть нести
відповідальність за непогодження
проектів лімітів у випадку невиконання
органами державної влади свого
обов'язку щодо надіслання на їхню
адресу повідомлень про необхідність
подання на погодження проектів лімітів
на наступний рік.

Оскільки відповідачем не надано доказу
наявності визначеного в установленому
законодавством порядку переліку
підприємств, яким необхідно одержати
ліміти на утворення та розміщення
відходів на 2013 р., суд вважає п.1 припису
таким, що підлягає скасуванню.

Щодо п.2 припису про забезпечення
ведення первинного обліку типу,
кількості, складу відходів, які
утворюються, збираються, зберігаються,
транспортуються, утилізуються та
видаляються за встановленою формою
№1-ВТ «Облік відходів пакувальних
матеріалів і тари» по усіх видах
відходів, які утворюються у результаті
господарської діяльності.

Матеріально-сировинний баланс
виробництва фіксує первинний поточний
облік кількості, типу і складу
відходів, що утворюються, збираються,
перевозяться, зберігаються,
обробляються, утилізуються,
знешкоджуються та видаляються, і має
форму облікового документа
підприємства. Відповідно до пп.242.1.3
п.242.1 ст.242 Податкового кодексу України
від 02 грудня 2010 року №2755-VІ із змінами
та доповненнями об'єктом та базою
оподаткування по екологічному податку,
що справляється за розміщення відходів
є обсяги та види (класи) розміщених
відходів, крім обсягів та видів (класів)
відходів як вторинної сировини, що
розміщуються на власних територіях
(об'єктах) суб'єктів господарювання.
Згідно із п. «г» ст.17 Закону України
«Про відходи» від 05 березня 1998 року
№187/98-ВР із змінами та доповненнями,
суб'єкти господарської діяльності у
сфері поводження з відходами
зобов'язані на основі
матеріально-сировинних балансів
виробництва, виявляти і вести
первинний поточний облік кількості,
типу і складу відходів, що утворюються,
збираються, перевозяться,
зберігаються, обробляються,
утилізуються, знешкоджуються та
видаляються, і подавати щодо них
статистичну звітність у встановленому
порядку. Водночас згідно зі
ст.1 Закону «Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні» від 16
липня 1999 року № 996-XIV із змінами та
доповненнями (далі - Закон №996)
первинний документ містить відомості
про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.
Підприємство самостійно визначає за
погодженням з власником (власниками)
або уповноваженим ним органом
(посадовою особою) відповідно до
установчих документів облікову
політику підприємства а також
розробляє систему і форми
внутрішньогосподарського
(управлінського) обліку, звітності і
контролю господарських операцій (ст.8
Закону №996). Статтею 9 Закону №996
визначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Таким чином,
підприємство повинно вести первинний
облік відходів відповідно до типових
форм первинної облікової документації
(картки, журнали, анкети) з
використанням технологічної,
нормативно-технічної,
планово-економічної, бухгалтерської та
іншої документації. Також для
відображення господарських операцій
підприємство може використовувати як
відповідні типові форми первинного
обліку, так й інші первинні документи,
що фіксують факти здійснення цих
операцій.

Отже, здійснення обліку відходів
вимагає як Закон України «Про відходи»,
так і Закон України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні». Підприємства
повинні вести первинний облік відходів
відповідно до типових форм первинної
облікової документації з
використанням технологічної,
нормативно-технічної,
планово-економічної, бухгалтерської та
іншої документації. Для відображення
господарських операцій підприємства
може використовувати як відповідні
типові форми первинного обліку, так й
інші первинні документи, що фіксують
факти здійснення цих операцій.

Вартість облікованих і оцінених
відходів впливає на суму матеріальних
витрат виробництва і на суму запасів
підприємства. З однієї сторони,
вартість одержаних відходів зменшує
суму використаних матеріалів. З іншої
сторони, визнання відходів як
вторинних матеріальних ресурсів
дозволяє їх включити до складу запасів.
Оскільки питання облікової політики
відходів зачіпають дві ділянки обліку
(облікова політика щодо запасів та
облікова політика щодо витрат) та в
виду особливостей проблемних питань і
значної їх кількості, облікову
політику підприємства щодо відходів
вирішено розглянути окремо.

Таким чином, вимоги відповідача про
забезпечення ведення первинного
обліку відходів є обґрунтованим, а
відтак в цій частині позовна заява
безпідставна.

Відносно надання держстатзвітності за
формою 1-в (відходи) - п.3 припису.

Відповідно до статей 5, 17, 26 Закону
України "Про відходи", статті 14 Закону
України "Про державну статистику",
пункту 4 Порядку ведення державного
обліку та паспортизації відходів,
затвердженого КМУ від 01.11.99 N 2034, з метою
створення єдиної інформаційної
основи для обліку у сфері поводження з
відходами, раціонального
використання ресурсів та запобігання
негативному впливу відходів на
довкілля і здоров'я населення на
підприємства, установи та організації
усіх форм власності, які
використовують в Україні тару і
пакувальні матеріали або імпортують їх
разом з продукцією покладено обов?язок
самостійно, з дотриманням вимог
законодавства забезпечити приймання
та утилізацію використаних тари і
пакувальних матеріалів відповідно до
встановлених пунктом 3 цієї постанови
мінімальних норм утилізації або
укласти з Компанією (ДК
"Укрекокомресурси") договори про
організацію їх збирання, заготівлі та
утилізації з оплатою послуг за
тарифами, затвердженими пунктом 2 цієї
постанови; забезпечити виконання
встановлених пунктом 3 цієї постанови
норм утилізації, незалежно від того,
самостійно чи на підставі укладених
договорів вони здійснюють збирання і
заготівлю використаних тари і
пакувальних матеріалів та подавати
щороку до 10 грудня територіальним
органам Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
інформацію про обсяги використаних
ними тари і пакувальних матеріалів.

Стаття 26 Закону про відходи визначає
державний облік і паспортизація
відходів. Так, державному обліку та
паспортизації підлягають в
обов'язковому порядку всі відходи, що
утворюються на території України і на
які поширюється дія цього Закону.
Державний облік та паспортизація
відходів здійснюються у порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Система і форми звітності, порядок
надання і використання відповідної
інформації про відходи, а також порядок
перегляду їх номенклатури
розробляються на основі державного
класифікатора відходів і
затверджуються спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади з питань статистики
за поданням спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань охорони навколишнього
природного середовища та інших
заінтересованих центральних органів
виконавчої влади.

КМ України своєю постановою від 01.11.1999
р. №2034 затвердив Порядок ведення
державного обліку та паспортизації
відходів. Згідно п.1 Порядку № 2034, цей
Порядок встановлює єдині правила
ведення державного обліку та
паспортизації відходів, дія яких
поширюється на підприємства, установи,
організації всіх форм власності,
громадян - суб'єктів підприємницької
діяльності, діяльність яких пов'язана з
утворенням відходів та здійсненням
операцій поводження з ними. Згідно п.3
Порядку № 2034, державний облік відходів
ґрунтується на даних спостережень за
утворенням відходів та здійсненням
операцій поводження з ними і включає
ведення первинного обліку відходів та
державної статистичної звітності про
них.

Згідно п.4 Порядку № 2034, первинний облік
відходів ведуть підприємства
відповідно до типових форм первинної
облікової документації (картки,
журнали, анкети) з використанням
технологічної, нормативно-технічної,
планово-економічної, бухгалтерської та
іншої документації. Відомості для
первинного обліку відходів, що
заносяться до зазначених документів,
обумовлюються системою показників,
необхідних для заповнення форм
державної статистичної звітності та
ведення паспорта відходів. Згідно п.5
Порядку № 2034, Державна статистична
звітність про відходи ведеться за
встановленими уніфікованими формами
відповідно до державного
класифікатора ДК 010-98 "Класифікатор
управлінської документації" та
номенклатурою відходів. Форми
державної статистичної звітності про
відходи та інструкції щодо порядку
складання цих форм розробляються
Мінекобезпеки за участю інших
заінтересованих центральних органів
виконавчої влади, погоджуються з МОЗ і
затверджуються Держкомстатом.
Державна статистична звітність про
небезпечні відходи ведеться за окремою
формою. Реєстр звітних статистичних
одиниць, що повинні складати звіти про
небезпечні відходи, формується
органами державної статистики за
поданням Мінекобезпеки. Підприємства
заповнюють форми державної
статистичної звітності на підставі
документів первинного обліку і подають
їх в установленому порядку
територіальним органам державної
статистики та відповідним органам
виконавчої влади.

Відповідно до приписів п. «ж» ст.42
Закону про відходи, особи, винні в
порушенні законодавства про відходи,
несуть дисциплінарну, адміністративну,
цивільну чи кримінальну
відповідальності за порушення правил
ведення первинного обліку та
здійснення контролю за операціями
поводження з відходами.

Отже ведення та складання статистичної
звітності є обов?язковим для
підприємств, установ, організацій усіх
форм власності, видів економічної
діяльності та організаційно-правових
форм господарювання і фізичні
особи-підприємці, у процесі діяльності
яких утворюються відходи, у тому числі
відходи пакувальних матеріалів і тари.
З огляду на те, якою діяльністю
займається позивач є очевидним і його
обов?язок забезпечити надання
статистичної звітності за формою 1-В
(відходи), а тому в цій частині припис
відповідача скасуванню не підлягає.

Відносно вимоги п.4 оспорюваного
припису щодо забезпечення передачі
усіх видів відходів спеціалізованим
підприємствам, суд зважає на наступне.
Як слідує із акта перевірки позивача
вказана вимога пов?язана з виявленим в
процесі перевірки факта неналежного
збирання, зберігання та утилізації
люмінісцентних ламп на території
підприємства ТОВ «Фоззі-Фуд».

Відповідно до Загальнодержавної
програми поводження з токсичними
відходами в АРК, рішенням Верховної
Ради АРК від 24 березня 2010 року №
12-27/24-32-2010 р., було затверджено
Регіональну програму поводження з
небезпечними (токсичними) відходами
на 2010 - 2015 роки (далі -
Регіональна програма), основними
завданнями якої є визначення стратегії
та основних напрямів діяльності у
сфері поводження з небезпечними
відходами на обласному рівні. За
даними Головного управління
статистики в АРК на 1 січня 2011 р. було
накопичено відходів І-ІІІ класів
небезпеки 4987,903 т, у тому числі 495,3 т
відходів першого класу небезпеки, 99,559 т
- другого класу, 4393,044 т - третього класу.
Складування і тимчасове зберігання
небезпечних відходів здійснюється на
територіях 576 підприємств республіки.
Частково проблема зменшення
негативного впливу небезпечних
відходів на навколишнє природне
середовище вирішується шляхом їх
передачі на переробку спеціалізованим
підприємствам або шляхом їх повторного
використання у виробництві. На
території республіки встановлені 3
приймальних пункти відпрацьованих
люмінесцентних ламп, які мають ртутне
наповнення.

Базовим законодавчим актом, що
визначає правові, організаційні та
економічні засади діяльності,
пов'язаної із запобіганням або
зменшенням обсягів утворення відходів,
їх збиранням, перевезенням,
зберіганням, обробленням, утилізацією
та видаленням, знешкодженням та
захороненням, а також з відверненням
негативного впливу відходів на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини на території України є
закону України «Про відходи».

Згідно ст.1 цього Закону, відходами є
будь-які речовини, матеріали і
предмети, що утворилися у процесі
виробництва чи споживання, а також
товари (продукція), що повністю або
частково втратили свої споживчі
властивості і не мають подальшого
використання за місцем їх утворення чи
виявлення і від яких їх власник
позбувається, має намір або повинен
позбутися шляхом утилізації чи
видалення.

У ст.1 Закону України «Про відходи» до
небезпечних відходів належать відходи,
що мають такі фізичні, хімічні,
біологічні чи інші небезпечні
властивості, які створюють або можуть
створити значну небезпеку для
навколишнього природного середовища і
здоров'я людини та які потребують
спеціальних методів і засобів
поводження з ними; побутові відходи -
відходи, що утворюються в процесі життя
і діяльності людини в житлових та
нежитлових будинках (тверді,
великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім
відходів, пов'язаних з виробничою
діяльністю підприємств) і не
використовуються за місцем їх
накопичення.

Таким чином, відпрацьовані
енергозберігаючі лампи, які містять у
своєму складі шкідливі для здоров'я
людини хімічні речовини - пари ртуті,
відносяться до небезпечних відходів.

Стаття 35-1 Закону «Про відходи» має
вимоги щодо поводження із побутовими
відходами «небезпечні відходи у
складі побутових відходів збираються
окремо від інших видів побутових
відходів, а також мають
відокремлюватися на етапі збирання чи
сортування та передаватися
спеціалізованим підприємствам, що
одержали ліцензії на здійснення
операцій у сфері поводження з
небезпечними відходами».

У постанові КМУ від 25 травня 2011 р. № 541
«Про внесення змін до Правил надання
послуг з вивезення побутових
відходів», наводиться таке визначення:
«небезпечні відходи у складі побутових
відходів - відходи, що утворюються в
процесі життя і діяльності людини в
житлових та нежитлових будинках і
мають такі фізичні, хімічні, біологічні
чи інші небезпечні властивості, які
створюють або можуть творити значну
небезпеку для навколишнього
природного середовища або здоров'я
людини та які потребують спеціальних
методів і засобів поводження з ними».

У постанові КМУ від 10 грудня 2008 р. № 1070
«Правила надання послуг з вивезення
побутових відходів» із внесеними
змінами та доповненнями, небезпечні
відходи розглядаються в якості однієї
із складових побутових відходів (поряд
із твердими, великогабаритними,
ремонтними та рідкими відходами). Так, у
додатку 1 до постанови № 1070 «Типовий
договір про надання послуг на
вивезення відходів», у п.4 Договору
небезпечні відходи у складі побутових
відходів подано в переліку побутових
відходів, які вивозяться виконавцем
послуг за контейнерною схемою, а п.6
Договору зазначає, що передача
небезпечних відходів у складі
побутових відходів здійснюється
споживачами та виконавцями послуг з
вивезення побутових відходів
відповідно до вимог санітарного
законодавства спеціалізованим
підприємствам, що одержали ліцензії на
здійснення операцій у сфері поводження
з небезпечними відходами. У додатку 2
Постанови КМУ № 1070 встановлені
мінімальні норми надання послуг із
вивезення побутових відходів,-
мінімальна добова норма надання послуг
із вивезення небезпечних відходів
визначена у переліку поряд із нормами
вивезення інших складових побутових
відходів.

Згідно ст. 1 закону України «Про
відходи», виробником відходів є
фізична або юридична особа, діяльність
якої призводить до утворення відходів;
власник відходів - фізична або юридична
особа, яка відповідно до закону
володіє, користується і
розпоряджається відходами. Статтею 8
Закону України «Про відходи», відходи є
об'єктом права власності. Ст. 9 цього
закону визначає суб'єктів права
власності на відходи. Це - громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи
та організації усіх форм власності,
територіальні громади, Автономна
Республіка Крим і держава.
Територіальні громади є власниками
відходів, що утворюються на об'єктах
комунальної власності чи знаходяться
на їх території і не мають власника або
власник яких невідомий (безхазяйні
відходи). Суб'єкти права власності
володіють, користуються і
розпоряджаються відходами в межах,
визначених законом. Ст. 15 закону
України «Про відходи» визначає певні
зобов'язання власників відходів у
сфері поводження з ними, зокрема:
дотримуватися вимог Закону та інших
нормативно-правових актів у сфері
поводження з відходами; вносити в
установленому порядку плату за
користування послугами підприємств,
установ та організацій, що займаються
збиранням, зберіганням, перевезенням,
знешкодженням, видаленням і
захороненням відходів; виконувати інші
обов'язки, передбачені законодавством,
щодо запобігання забрудненню
навколишнього природного середовища
відходами. До інших обов?язків
відноситься забезпечення передачі
небезпечних відходів спеціалізованим
підприємствам в межах мінімальної
добової норми.

З урахуванням викладеного, та
приймаючи до уваги, що відповідачем
було встановлено наявність
небезпечних відходів у позивача,
вимога 4 оскаржуваного припису
повністю узгоджується з порядком
поводження з небезпечними відходами,
яка встановлена законодавцем для його
власників.

Стосовно вимоги п .5 припису, суд
зазначає таке: відповідно до Державних
санітарних норм та Правил утримання
територій населених місць,
затверджених наказом Міністерства
охорони здоров'я України 17.03.2011 N 145,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 05 квітня 2011 р. за №457/19195
встановлені вимоги до санітарного
очищення територій населених місць, а
також правила виконання робіт з
належного прибирання об'єктів
благоустрою та державного
санітарно-епідеміологічного нагляду у
сфері благоустрою населених пунктів і
поводження з відходами. Пунктом 2.1
визначено, що санітарне очищення
територій населених місць повинно бути
планово-регулярним і включати
раціональне та своєчасне збирання,
зберігання, перевезення та видалення,
надійне знешкодження, економічно
доцільну утилізацію побутових
відходів і екологічно безпечне
захоронення побутових відходів, що
утворюються на території населеного
пункту та у місцях перебування людей
за його межами. Збирання та зберігання
побутових відходів на об'єктах
благоустрою населених пунктів мають на
об?єктах благоустрою населених пунктів
мають бути виділені спеціально
обладнані майданчики для розміщення
контейнерів для зберігання побутових
відходів (контейнерні майданчики) із
зручними під'їздами для сміттєвозів, -
п.2.6 Норм. Контейнерні майданчики
повинні мати водонепроникне тверде
покриття та бути обладнані навісами,
огорожею та ізольовані від об'єктів
обслуговування населення,
господарських дворів і магістральних
вулиць смугою зелених насаджень
шириною не менше 1,5 м, не повинні бути
прохідними для пішоходів і транзитного
руху транспорту.

Вказані правила є обов?язковими і для
позивача, оскільки останній є
власником побутових відходів, здійснює
свою діяльність на території
населеного пункту, а тому вимога п.5
припису також є законною,
обґрунтованою та обов?язковою для
виконання.

Відносно п.6-8 Припису щодо забезпечення
ведення первинного обліку
водопостачання та представлення
статистичної звітності, суд зазначає
таке: порядок подання документів
первинного обліку водопостачання та
державної статистичної звітності за
формою №2-ТП-(водогосп) врегульований
наказом наказом Державного Комітету
статистики України №230 від 30.09.1997 р.,
зареєстрований в Мін?юсті України
16.10.1997 р. за №480/2284. Вказаним наказом
затверджена Інструкцція щодо
заповнення форми №2-ТП (водгосп)
пунктом 1.3 Інструкції передбачено, що
всі водокористувачі, що включені в
перелік звітуючих підприємств згідно
п.1.1 зобов'язані в термін, вказаний
органами Держводгоспу України, але не
пізніше 5 числа, наступного за звітним
кварталом, подати звіти по формі №2-ТП
(водгосп) про використання води
регіональним органам Держводгоспу
України. Пунктом 1.1 встановлено, що дана
Інструкція є обов'язковою для
використання підприємствами
(організаціями)-водокористувачами
незалежно від їх відомчого
підпорядкування та форми власності.
Державному обліку підлягає
використання вод промисловими,
будівельними, транспортними,
сільськогосподарськими та іншими
підприємствами, організаціями і
установами (надалі - водокористувачі)
незалежно від їх відомчого
підпорядкування і форм власності,
джерел водопостачання і приймачів
зворотних вод. До них відносяться,
зокрема, підприємства, що забирають
воду з комунального (відомчого)
водопроводу або інших
водогосподарських систем і передають
зворотні води комунальній (відомчій)
каналізації при заборі ними 50 і більше
кубічних метрів води на добу, а також
водокористувачі, що мають оборотні
системи водоспоживання загальною
потужністю 1000 куб. м на добу і більше,
незалежно від кількості забраної
свіжої води. Суд звертає увагу, що
позивач є підприжмством, яке забирає
воду з комунального (відомчого)
водопроводу або інших
водогосподарських систем і передають
зворотні води комунальній (відомчій)
каналізації при заборі ними 50 і більше
кубічних метрів води на добу. Вказаний
висновок суду зроблений на підставі
Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України та фактичних
обставин справи. Так, достовірно
встановлено, що позивач здійснює
господарську діяльність через мережу
універсамів «Сільпо» на території м.
Севастополя. Вказане місто
забезпечується водою через
внутрішньоквартальну водопровідну
мережу- трубопроводи, до яких
приєднуються водопровідні вводи
споживачів і, в розумінні п.1.2
Інструкції позивач є субспоживач -
суб'єкт господарювання, який одержує
воду з комунальної водопровідної
мережі або скидає стічні води в
комунальну мережу водовідведення
через мережі споживача, користується
послугами здійснює забір води та скид
стічних вод у каналізацію, сплачуючи
при цьому вартість наданих послуг.

Таким чином, в розумінні вищевказаних
нормативних актів водовикористання
передбачає використання вод (водних
об?єктів) для задоволення потреб
населення, промисловості, сільського
господарства, транспорту та інших
потреб, включаючи право на забір води,
скидання стічних вод та інші види
використання вод (водних об'єктів).
Водокористування виступає
елементом природокористування як
важливої складової взаємодії природи
та суспільства, що передбачає
експлуатацію, освоєння, споживання
людиною природи та її компонентів.
Державний облік водокористування
здійснюється з метою систематизації
даних про забір та використання вод,
скидання зворотних вод та забруднюючих
речовин, наявність систем оборотного
водопостачання та їх потужність, а
також діючих систем очищення стічних
вод та їх ефективність.

Державний облік водокористування
реалізується шляхом подання
водокористувачами звітів про
водокористування. Держкомітетом
статистики України затверджено
Форму державної статистичної
звітності № 2-ТП(водгосп) «Звіт про
використання води» (квартальна) та
Інструкцію про порядок її заповнення.

Державна статистична звітність
№2-ТП(водгосп), згідно Інструкції,
подається щоквартально до органу
Даржводагентства України, в термін
вказаний облводресурвів, але не
пізніше 15 числа місяця наступного за
звітним кварталом. Складовою даної
звітності і відомості обліку
водопостачання (ПОД 11), Таким чином, суд
вважає вимоги припису 6-8 законними, а
доводи позивача про скасування припису
в цій часті безпідставними.

Пунктом 10 акту перевірки визначено, що
позивачем не отримано дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря. Як вбачається із змісту акту
таки викиди здійснюються із
стаціонарних джерел СУ «Сільпо», при
цьому не зазначено вид таких джерел та
не підтверджено факт здійснення таких
викидів. З огляду на невизначеність
виявленого порушення, вимога
відповідача, викладена в п.9 підлягає
скасуванню.

Щодо вимоги 10 припису. Як було
встановлено в процесі перевірки мережа
маназинів, що входить до складу ТОВ
«Фоззі-Фуд» не забезпечує приймання та
утилізацію використаних пакувальних
матеріалів та тари, в яких знаходилась
продукція постачальника товарів. З
огляду на виявлене порушення,
зобов?язано позивача забезпечити
приймання та утилізацію використаної
тари, в якій знаходилась продукція
підприємства або укласти угоди з
відповідними організаціями на їх
збирання та утилізацію та забезпечити
ведення первинного обліку
використаних пакувальних матеріалів
та тари за формою №1-ВТ «Облік відходів
пакувальних матеріалів і тари».

Європарламент в1991 р. прийняв Директиву
щодо упаковки, в якій було чітко
поставлено завдання прийняти особливі
правові та адміністративні заходи для
захисту довкілля, забезпечити рівні
умови для конкуренції в галузі
упаковки. Згідно з цією директивою, в
кожній розвиненій країні виробники та
споживачі тари й пакувальних
матеріалів несуть відповідальність за
забруднення території відходами тари
та упаковки, відшкодовують витрати на
збір, сортування, переробку та
утилізацію цих відходів. Директивою
поставлено завдання: до прийняття
державами власних законів про
забезпечення переробки не менше 50 %
кожного із пакувальних матеріалів, а 25 %
відходів ? використовувати як сировину
при вторинній переробці. У кожній
країні повинна діяти система з
переробки й утилізації використаної
тари та пакувальних матеріалів, а у
парламенти цихі країн прийняти
відповідні закони. Для забезпечення
збирання, переробки використаної тари
(упаковки) і твердих побутових
відходів, ощадливого використання
матеріально-сировинних та
енергетичних ресурсів, на захист
довкілля постановою КМУ від 16.03.99 р. був
затверджений Порядок №408, дія якого
розповсюджується на підприємства,
установи, організації та інші суб'єкти
підприємницької діяльності, які у
своїй діяльності використовують тару
(упаковку), займаються її збиранням,
сортуванням, транспортуванням,
переробкою, утилізацією. Пунктом 4
Порядку визначено, що підприємства,
установи, організації та інші суб'єкти
підприємницької діяльності, в яких
утворюється, накопичується
використана тара (упаковка) і тверді
побутові відходи, повинні: здійснювати
роздільне збирання, сортування
використаної тари (упаковки) і твердих
відходів за видами шляхом
установлення спеціальних контейнерів
з такими написами: "Картон, папір",
"Метал", "Пластмаса", "Скло", "Комбіновані
матеріали", "Текстиль" тощо; не
допускати змішування використаної
тари (упаковки) і твердих побутових
відходів з відходами харчових
продуктів; вести облік збирання та
утилізації використаної тари
(упаковки) і твердих побутових
відходів, своєчасно подавати
інформацію з цих питань відповідним
органам виконавчої влади; подавати
Держкомстату щоквартальну звітність
про оплату послуг щодо збирання,
сортування, транспортування,
переробки та утилізації
використаної тари (упаковки) і
твердих побутових відходів за
формою, що

затверджується Держкомстатом за
поданням Мінекономіки.

Статтею 351 Закону України від 05.03.1998 №
187/98-ВР передбачено, що власники або
наймачі, користувачі, у тому числі
орендарі, джерел утворення побутових
відходів, земельних ділянок укладають
договори з юридичною особою, яка
визначена виконавцем послуг на
вивезення побутових відходів,
здійснюють оплату таких послуг та
забезпечують роздільне збирання
твердих побутових відходів. Збирання
та вивезення побутових відходів у
межах певної території здійснюються
юридичною особою, яка уповноважена на
це органом місцевого самоврядування на
конкурсних засадах у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, спеціально обладнаними для
цього транспортними засобами.

Статтею 18 того ж Закону України
встановлено, що суб'єкти господарської
діяльності у сфері поводження з
відходами зобов'язані: запобігати
утворенню та зменшувати обсяги
утворення відходів; забезпечувати
приймання та утилізацію використаних
пакувальних матеріалів і тари, в яких
знаходилася продукція цих підприємств,
установ та організацій - суб'єктів
господарської діяльності, або укладати
угоди з відповідними організаціями на
їх збирання та утилізацію; визначати
склад і властивості відходів, що
утворюються, а також за погодженням із
уповноваженими органами виконавчої
влади у сфері поводження з відходами
ступінь їх небезпечності для
навколишнього природного середовища
та здоров'я людини; на основі
матеріально-сировинних балансів
виробництва виявляти і вести первинний
поточний облік кількості, типу і складу
відходів, що утворюються, збираються,
перевозяться, зберігаються,
обробляються, утилізуються,
знешкоджуються та видаляються, і
подавати щодо них статистичну
звітність у встановленому порядку;
забезпечувати повне збирання, належне
зберігання та недопущення знищення і
псування відходів, для утилізації яких
в Україні існує відповідна технологія,
що відповідає вимогам екологічної
безпеки.

Оскільки під час перевірки
відповідачем було встановлено
порушення порядку приймання та
утилізації використаної тари
позивачем, останній має усунути
вказане порушення шляхом виконання
вимог п.10 Припису, що відповідає
обов?язкам, які покладаються на
позивача як на суб?єкт права власності
таких відходів.

Перевіривши оскаржуваний припис
відповідача, суд приходить висновку, що
заявлені вимоги підлягають частковому
задоволенню, а оспорюваний припис
підлягає скасуванню в лише частині
встановлення вимог п.1 та 9.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94,
159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Скасувати пункти 1 та 9 припису №376 від
30.11.2012 р.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Брагіна О.Є.