Справа № 2а-14887/12/2670
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/58056/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В., Васильченко Н.В.,
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 10 червня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до Оболонської районної в м.
Києві державної адміністрації, третя
особа - Відділ опіки (піклування) та
сімейних форм виховання Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання
протиправним та скасування
розпорядження в частині зняття з
квартирного обліку, зобов'язання
вчинити дії, -

у с т а н о в и л а:

В жовтні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулись до суду з позовом до
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
незаконним розпорядження № 810 від 22
грудня 2010 року в частині зняття родини
позивача з квартирного обліку та
зобов'язання поновити в черзі на
отримання житла.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 червня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року, позов задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано
розпорядження Оболонської у місті
Києві державної адміністрації від 22
грудня 2010 року №810 «Про внесення змін
до облікових справ та зняття з
квартирного обліку» в частині зняття
позивачів з квартирного обліку;
зобов'язано відповідача передати
облікову (квартирну) справу №22967 до
Деснянської районної в місті Києві
державної адміністрації. В іншій
частині адміністративного позову
відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволені
позову.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки оскаржуване розпорядження
прийнято не на підставі та не у спосіб,
що передбачені Конституцією України,
нормами Житлового кодексу України,
положеннями Правил обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов, і надання їм жилих приміщень в
Українській РСР, затверджені
Постановою Ради Міністрів УРСР і
Української республіканської ради
професійних спілок від 11 грудня 1984 року
№ 470 (далі - Правила обліку громадян) та
з порушенням процедури розгляду
питання про зняття з обліку, воно є
протиправне та підлягає скасуванню.
Крім того суд вказав на те, що оскільки
відповідачу на момент прийняття
оскаржуваного розпорядження було
достовірно відомо про переїзд
позивачів до Деснянського району міста
Києва, єдиним можливим та обов'язковим
варіантом дій для відповідача мала б
стати передача облікової квартирної
справи позивачів №22967 до Деснянської
районної у місті Києві державної
адміністрації. З цим висновком
погодився і суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з такими висновками
судів першої та апеляційної інстанцій,
виходячи з наступного.

У відповідності до ст.40 Житлового
Кодексу України громадяни знімаються з
обліку потребуючих поліпшення
житлових умов у випадках: 1) поліпшення
житлових умов, внаслідок якого відпали
підстави для надання іншого жилого
приміщення; 1-1) одноразового одержання
за їх бажанням від органів державної
влади або органів місцевого
самоврядування грошової компенсації
за належне їм для отримання жиле
приміщення у встановленому порядку; 2)
виїзду на постійне місце проживання до
іншого населеного пункту; 3) припинення
трудових відносин з підприємством,
установою, організацією особи, яка
перебуває на обліку за місцем роботи,
крім випадків, передбачених
законодавством Союзу РСР, цим Кодексом
та іншими актами законодавства
Української РСР; 4) засудження до
позбавлення волі на строк понад шість
місяців, заслання або вислання; 5)
подання відомостей, що не відповідають
дійсності, які стали підставою для
взяття на облік, або неправомірних дій
службових осіб при вирішенні питання
про взяття на облік.

Крім того, пунктом 28 Правил обліку
громадян, яким передбачено, що зняття з
квартирного обліку та виключення із
списків осіб, які користуються правом
першочергового одержання жилих
приміщень, провадиться органами, які
винесли або затвердили рішення про
взяття громадянина на облік (включення
до вказаного списку); при розгляді цих
питань на засідання відповідних
органів запрошуються заінтересовані
особи; про зняття з обліку (виключення
із списку) громадяни у 15-денний строк
повідомляються у письмовій формі з
указанням підстав зняття з обліку
(виключення із списку).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що розпорядженням
Мінської районної державної
адміністрації м. Києва від 03 листопада
1997 року позивач ОСОБА_4 як учасник
бойових дій, із сім'єю 4 особи (він,
дружина, дочка та син) зараховано на
квартирний облік та включено до
першочергового списку одержання
житлового приміщення по категорії
«військовослужбовці, які звільнені в
запас або відставку».

На підставі ордену на жиле приміщення
від 10 листопада 2003 року позивач ОСОБА_4
з сім'єю з чотирьох чоловік (він,
дружина, син та дочка) отримав жиле
приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Згідно довідки експлуатаційної
дільниці № 206 комунального
підприємства «Управління житлового
господарства Дарницького району м.
Києва» від 26.05.2010 року позивач ОСОБА_4
знявся з реєстраційного обліку з
зазначеної адреси (АДРЕСА_2) - 25.12.2003
року (а.с.146).

В подальшому, довідкою КП «Житлосервис
«Куренівка» від 3.12.2007 року №206
зазначено, що ОСОБА_4 із сім'єю 23.12.2003
року прибули за адресою АДРЕСА_3 з
Полтавської обл. села Білогородка
(а.а.145).

Згідно договору купівлі-продажу від 9
лютого 2004 року ОСОБА_8 (дружина
позивача). ОСОБА_9 (дочка), ОСОБА_6 (син)
продали квартиру АДРЕСА_1

Довідкою комунального підприємства
«Управління житлового господарства
Оболонського району м. Києва» від 31
грудня 2004 року встановлено, що в
АДРЕСА_4 зареєстровані: позивач ОСОБА_4
та його дочка - 23 грудня 2004 року, його
син ОСОБА_6 - 30.12.2004 року (а.с.150).

Як вбачається із довідки КП
«Житлосервис «Куренівка» від 17 травня
2013 року ОСОБА_4 в АДРЕСА_4 був прописаний
та зареєстрований: з 23.12.2004 року по
31.12.2005 року, з 26.01.2006 року по 26.01.2008 року ,
знятий з реєстрації 14.02.2008 року.

Довідкою від 3 червня 2011 року позивач
ОСОБА_4 з 23 червня 2006 року мешкає за
адресою: АДРЕСА_5 власником квартири є
ОСОБА_10 (сваха позивача).

Згідно відповіді відповідача,
розпорядженням Оболонської у м. Києві
державної адміністрації від 22 грудня
2010 року № 810 позивачів знято з
квартирного обліку у зв'язку зі зміною
місця проживання (переїзд до іншого
населеного пункту у 2003-2004 році) та на
підставі довідки ЖЕК від 30 квітня 2010
року № 757/10.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог,
судами попередніх інстанцій зазначено,
що факт переїзду позивачів до іншого
населеного пункту мав би існувати саме
на момент прийняття оскаржуваного
розпорядження - 22 грудня 2010 року, а
обставини, що настали в минулому,
можуть бути лише підставою для
вчинення юридично значимих дій лише у
випадку їх триваючою характеру.

Однак, згідно матеріалів справи, з
метою проведення перереєстрації
(впорядкування облікової справи),
правильного з'ясування обставин справи
та вирішення питання щодо перебування
позивача ОСОБА_4 на квартирному обліку,
відділ по обліку та розподілу житлової
площі Оболонської районної у м.Києві
державної адміністрації, неодноразово
запитував у позивача документи, що
стосувались перебування його та членів
його сім'ї на квартирному обліку, всі
заповнені сторінки паспортів, в тому
числі, тих, що стосуються реєстрації
місця проживання.

Тобто слід зазначити, що відповідач
тривалий час намагався з'ясувати всі
обставини, що мали значення для
прийняття рішення щодо проведення
перереєстрації (впорядкування
облікової справи), що підтверджується
його неодноразовими звернення та лише
після отримання необхідної інформації
ним ухвалено розпорядження, однак
зазначеним обставинам суди належну
оцінку не дали та не перевірили, яким
чином час отримання необхідної
інформації пливає на правомірність
оскаржуваного розпорядження.

Також не з'ясовано, чи надавалось
позивачем до відділу по обліку та
розподілу житлової площі Оболонської
районної у м.Києві державної
адміністрації передбачені пунктом 25
вказаних вище Правил обліку громадян
дані, які необхідні для щорічної
перереєстрації громадян, які
перебувають на квартирному обліку в
період з 1 жовтня по 31 грудня та
виявлення відповідних змін.

Також, як вбачається із матеріалів
справи, окрема трикімнатна квартира
АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_4 з сім'єю
(він, дружина, син та дочка) за останнім
місцем служби в органах СБУ із зняттям
з квартирного обліку (протокол від
11.07.2003 № 15, затверджений розпорядженням
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації від 22.07.2003 №
1186). Ордер на надане жиле приміщення №
30817 серія Б ОСОБА_4 отримав 10.11.2003 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 40 Житлового
кодексу України та абз. 1 п. 26 Правил
обліку громадян громадяни перебувають
на обліку потребуючих поліпшення
житлових умов до одержання житлового
приміщення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 40 Кодексу та п.1 п. 26
Правил обліку громадян громадяни
знімаються з обліку потребуючих
поліпшення житлових умов у випадку
поліпшення житлових умов, внаслідок
якого відпали підстави для надання
іншого жилого приміщення.

Отже, з моменту отримання житлового
приміщення позивачі втратили право
перебувати на квартирному обліку як за
попереднім місцем роботи ОСОБА_4 (СБ
України), так і за їх попереднім місцем
проживання та в обов'язковому порядку
також підлягали зняттю з обліку
потребуючих поліпшення житлових умов.

Однак, поза увагою суддів залишилось
з'ясування того факту, чи був належним
чином повідомлений виконавчий орган
Оболонської районної у м. Києві ради
щодо отримання позивачами іншого
житлового приміщення та, відповідно,
отримання 10.11.2003 року ордеру на вказану
вище квартиру. для подальшого
вирішення питання щодо зняття
позивачів з квартирного обліку.

При цьому слід вказати на те, що
відповідно до вимог зазначених вище
Правил обліку громадян, існує певна
послідовність дій, які відповідні
органи повинні здійснити для зняття з
квартирного обліку осіб, які
користуються правом першочергового
одержання жилого приміщення.

Відповідно до вимог статті 11 КАС
України, суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових та речових доказів,
висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, із метою повного
захисту порушеного права та відповідно
до положень ст. 227 КАС України колегія
суддів дійшла до висновку про
необхідність скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанції та
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, оскільки
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, не
можуть бути усунені судом касаційної
інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку, що рішення судів попередніх
інстанції щодо протиправності та
скасування розпорядження № 810 від
22.10.2010 року в частині зняття родини
позивача з квартирного обліку та
зобов'язання поновити в черзі на
отримання житла є передчасним,
оскільки матеріали справи свідчать, що
зазначеним відповідачем обставинам з
посиланням на докази та вимоги закону,
суди попередніх інстанцій оцінки не
дали, чим позбавили можливості суд
касаційної інстанції перевірити
обґрунтованість висновків судових
рішень щодо законності прийнятого
рішення.

За таких обставин, із метою повного
захисту порушеного права та відповідно
до положень ст. 227 КАС України колегія
суддів дійшла до висновку про
необхідність скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанції та
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції, оскільки
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, не
можуть бути усунені судом касаційної
інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Оболонської районної
в м. Києві державної адміністрації
задовольнити частково.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 червня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15 жовтня 2013 року скасувати, справу
направити до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.