Справа № 2а-607/09/1570
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/55674/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Загороднього А.Ф., Швеця
В.В. розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Саратський завод
продовольчих товарів» на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 15 липня 2012 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Саратський завод продовольчих
товарів» до Управління Пенсійного
фонду України в Саратському районі
Одеської області про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулось до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Саратському районі Одеської
області, у якому просило: скасувати
вимоги відповідача про сплату боргу:
від 01.10.2008 року, № 3169/03 від 03.11.2008 року на
суму 40913 грн. 57 коп., № 3169/03 від 03.11.2008
року на суму 15520 грн. 96 коп., № 3480/03 від
02.12.2008 року; скасувати рішення
відповідача про застосування до
позивача фінансових санкцій за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну оплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду: № 697 від
05.09.2008 року, № 792 від 05.11.2008 року, № 850 від
03.12.2008 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 15 липня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року у задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати, первісні
позовні вимоги задовольнити.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу до Вищого
адміністративного суду України не
надав.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судома попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем
виставлені та надіслані позивачу
вимоги про сплату суми боргу зі сплати
страхових внесків своєчасна несплата
якого має безпосереднє відношення до
спірного періоду (квітень-жовтень 2008
року), - є вересень 2006 року, зокрема: №
Ю-604 від 01.10.2008 року станом на 01.10.2008 року
- 20029 грн. 88коп., яка складає
заборгованість за серпень 2008 року, №
Ю-604 від 03.11.2008 року станом на 01.11.2008 року
- 15520 грн. 96 коп., яка складає
заборгованість за вересень 2008 року, №
Ю-604 від 03.11.2008 року станом на 01.11.2008 року
- 40913 грн. 57 коп., яка складається: 5362,73
грн. - несплачений залишок
заборгованості за липень 2008 року, 20029
грн. 88 коп. - заборгованість за серпень
2008 року, 15520 грн. 96 коп. - заборгованість
за вересень 2008 року, № Ю-604 від 02.12.2008
року станом на 01.12.2008 року - 14887 грн. 59
коп., яка складає заборгованість за
жовтень 2008 року, та яка отримана
відповідачем 05.12.2008 року, № Ю-604 від
02.12.2008 року станом на 01.12.2008 року - 43596
грн. 49 коп., яка складається: 13187 грн. 94
коп. - несплачений залишок
заборгованості за серпень 2008 року, 15520
грн. 63 коп. - заборгованість за вересень
2008 року, 14887 грн. 59 коп. - заборгованість
за жовтень 2008 року. Вказані вимоги були
отримані позивачем.

Також Рішеннями начальника управління
Пенсійного фонду України в Саратському
районі про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, до позивача
застосовано: рішенням № 697 від 05.09.2008
року - стягнення суми штрафу в розмірі
5856 грн. 32 коп. та нарахування пені в
розмірі 2194 грн. 76 коп. за період: з 17.07.2008
року до 19.08.2008 року, рішенням № 792 від
05.11.2008 року - стягнення суми штрафу в
розмірі 3104 грн. 19 коп. та нарахування
пені в розмірі 946,78 грн. За період: з
20.08.2008 року до 20.10.2008 року, рішенням № 850
від 03.12.2008 року - стягнення суми штрафу в
розмірі 4049 грн.76 коп. та нарахування
пені в розмірі 1061 грн. 18 коп. За період: з
22.09.2008 року до 20.11.2008 року. Вказані
рішення були отримані позивачем.

Відмовляючи у задоволені позову суди
попередніх інстанцій, виходили з того,
з чим погоджується колегія суддів, що
позивач спірні вимоги та рішення
відповідачем прийняті у відповідності
до чинного на момент виникнення
правовідносин законодавства України.
Визначена недоїмка за товариством
рахується з 2006 року та правомірно
включена відповідачем до розрахунку за
період квітень-жовтень 2008 року.

Відповідно до частини другої статті 5
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
порядок нарахування, обчислення та
сплати страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками
визначаються виключно цим Законом.

Страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески (пункт 6 частини
другої статті 17 Закону). Страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом для відповідача у цій
справі є календарний місяць ( частина 6
статті 20 Закону).

Згідно з частиною другою та третьою
статті 106 Закону суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

У відповідності до положення 8.9
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне ;
пенсійне страхування до Пенсійного
фонду України, затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України
19.12.2003 № 21-1, якщо протягом наступного
базового звітного періоду
страхувальник наростив суми боргу, то
після проходження відповідної
процедури узгодження та оскарження до
органу державної виконавчої служби
подається вимога тільки на суму
зростання боргу.

З матеріалів справи вбачається, що
вірно було встановлено судами
попередніх інстанцій про наявність
визначеної відповідачем суми
заборгованості по основним платежам та
по штрафним-фінансовим санкціям в
спірний період квітень-жовтень 2008 року,
в розрахунку наростаючої суми
починаючи з вересня 2006 року. Дані
відомості підтверджуються наявними в
матеріалах справи відомостями, зокрема
картами особового рахунку
страхувальника юридичної особи, яка
має найманих працівників, рахунків
боргу позивача та інше.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника
позивача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Саратський завод
продовольчих товарів» залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 15 липня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року у справі № 2а-607/09/1570 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
А.Ф. Загородній

В.В. Швець