Справа № 520/12107/14-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 520/12107/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Луняченко В.О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Київському районі м. Одеси на
постанову Київського районного суду м.
Одеси від 13 жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси про визнання
неправомірними дій щодо обмеження під
час перерахунку розміру пенсії за
вислугу років та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси про визнання
неправомірними дій щодо обмеження під
час перерахунку розміру пенсії за
вислугу років та зобов'язання вчинити
певні дії, в якому просить суд визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси щодо обмеження під час
перерахунку розміру пенсії за вислугу
років, визнати незаконним рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Одеси від 10.09.2014
року № 184/Г-01 про відмову у перерахунку
пенсії, зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси здійснити перерахунок
пенсії, виходячи з розміру призначеної
позивачу пенсії -90% від суми місячного
заробітку, у відповідності з частиною 17
ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»
№ 3662-12 від 26.11.1993 року в редакції Закону
№2663-ІІІ від 12.07.2001 року, з урахуванням
поданої довідки прокуратури Одеської
області від 10.07.2012 року №111 про новий
посадовий оклад та загальний розмір
місячної зарплати, зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Одеси провести
перерахунок пенсії ОСОБА_1 та здійснити
відповідні виплати недорахованої
пенсії відповідно до чинного
законодавства.

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 13 жовтня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси щодо
обмеження під час перерахунку розміру
пенсії, призначеної ОСОБА_1 за вислугу
років. Визнано незаконним рішення
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси від 10.09.2014
року №184/Г-01 про відмову ОСОБА_1 у
перерахунку пенсії. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси зробити
ОСОБА_1 перерахунок пенсії, виходячи з
розміру призначеної йому пенсії - 90% від
суми місячного заробітку, у
відповідності з частиною 17 ст.50-1 Закону
України «Про прокуратуру» № 3662-12 від
26.11. 1993 року в редакції Закону № 2663-ІІІ
від 12.07.2001 року, з урахуванням поданої
довідки прокуратури Одеської області
від 10.07.2012 р. №111 про новий посадовий
оклад та загальний розмір місячної
зарплати. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси провести ОСОБА_1
перерахунок пенсії та здійснити
відповідні виплати недорахованої
пенсії відповідно до чинного
законодавства.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси в апеляційній скарзі
зазначає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального права, що
є підставою для скасування постанови
суду першої інстанції з винесенням
нової постанови про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_1.

Судом першої інстанції справа була
розглянута в порядку скороченого
провадження, в зв'язку з чим, відповідно
до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції розглядається апеляційним
судом в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 з 28.08.1984 року та по теперішній
час є працівником органів прокуратури
Одеської області. З 09.01.2004 року
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси та отримує пенсію за
вислугу років відповідно до Закону
України «Про прокуратуру».

23.07.2014 року та 02.09.2014 року позивач
звертався до відповідача із заявою про
перерахунок пенсії, та відповідачеві
було надано довідку прокуратури
Одеської області від 10.07.2012 року №111 про
те, що заробітна плата начальника
слідчого відділу прокуратури Одеської
області з 01.07.2012 року складає 10233,51 грн.

Згідно листа УПФУ у Київському районі
м. Одеси від 10.09.2014 року вих. 184/Г-01 на ім'я
позивача йому, відповідно до чинного
законодавства, було зроблено
перерахунок пенсій у розмірі 80 % та у
разі незгоди з таким рішенням
рекомендовано звернутися за захистом
свого права до суду.

Задовольняючи адміністративний позов
ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з
наступного, з чим погоджується
апеляційний суд.

Статтею 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 58 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на Пенсійний фонд
покладене керівництво та управління
солідарною системою, збір, акумуляція
га облік страхових внесків,
призначення пенсії та підготовка
документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення
контролю за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішення
питань, пов'язаних з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснення адміністративного
управління Накопичувальним фондом та
інші функції, передбачені Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним
законодавством України покладені
владні управлінські функції у сфері
пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» (в редакції
від 26.07.2001 року) прокурори і слідчі зі
стажем роботи не менше 20 років, у тому
числі зі стажем роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 10 років, мають право на пенсійне
забезпечення за вислугу років
незалежно від віку. Пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів,
надбавок за класні чини, вислугу років),
що включаються в заробіток для
обчислення пенсії, визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.

Середньомісячна сума зазначених
виплат за 24 та 60 календарних місяців
визначається шляхом ділення загальної
суми цих виплат за 24 календарні місяці
роботи підряд перед зверненням за
пенсією чи за 60 календарних місяців
роботи підряд відповідно на 24 або на 60.
Коригування зазначених виплат
проводиться шляхом застосування
коефіцієнта загального підвищення
розмірів посадового окладу, надбавок
до нього за класний чин. Посадовий
оклад, надбавки за класний чин та
вислугу років при призначенні пенсії
враховуються в розмірах, встановлених
на день звільнення з роботи, що дає
право на даний вид пенсії.

Згідно ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» обчислення (перерахунок)
пенсій провадиться за документами
пенсійної справи та документами,
додатково поданими пенсіонерами,
виходячи з розміру місячного заробітку
за відповідною посадою, з якої особа
вийшла на пенсію, станом на час
звернення за призначенням або
перерахунком.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» призначені
працівникам прокуратури пенсії
перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більше як
за 12 місяців. Перерахунок пенсії
провадиться з урахуванням фактично
отриманих працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

Положення цієї статті поширюється
також на пенсіонерів з числа
працівників прокуратури, яким до
набрання чинності цим законом
призначена пенсія за віком, вислугою
років або за інвалідністю
безпосередньо з прокурорсько - слідчих
посад і посад у науково - навчальних
закладах, незалежно від часу виходу на
пенсію, за умови наявності у низ стажу
роботи, передбачених даною статтею.

На підставі Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року, ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» було викладено в
наступній редакції:

«Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до якої
включаються всі види оплати праці, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії».

Так згідно з ч. 2 ст.50-1 Закону України
«Про прокуратуру» (в редакції від 13.06.2012
року) пенсія призначається в розмірі 80%
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати, до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення позивачем за призначенням
пенсії.

Таким чином, ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» в редакції Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року встановлює
80-відсотковий розмір пенсії, яка
призначається після набрання чинності
зазначеного Закону України, та не є
підставою зменшення 90-відсоткового
розміру раніше призначеної законної
пенсії.

Відповідно до ст.ст. 22 та 64 Конституції
України, право на пенсійне
забезпечення відповідних категорій
громадян, встановлено законами України
(в тому числі Законом України «Про
прокуратуру») є таким, що не підлягає
звуженню та обмеженню.

Отже, відповідач фактично обмежив
право позивача на отримання пенсії в
розмірі 90 відсотків і безпідставно
зменшив розмір призначеної йому пенсії
за вислугу років з 90 до 80 відсотків.

Керуючись викладеним, колегія
суддів вважає, що при перерахунку
пенсії працівникам прокуратури має
застосовуватися норма, що визначає
розмір пенсії у відсотках, яка діяла на
момент призначення пенсії, а тому
дійшла такого правового висновку:
внесені Законом України від 8 липня 2011
року № 3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» зміни
до статті 50-1 Закону України від 05
листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про
прокуратуру» щодо розміру пенсії у
відсотках стосуються порядку
призначення пенсії прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними права на
пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом і механізмом їх
проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам є
частини тринадцята, вісімнадцята
статті 50-1 Закону України від 05
листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про
прокуратуру», які змін у зв'язку із
прийняттям Закону № 3668-VІ «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» не
зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про
застосування цього Закону в часі,
колегія суддів виходить із того, що
згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме: у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях
Конституційний Суд України вказав, що
необхідність додаткових гарантій
соціальної захищеності цієї категорії
громадян як під час проходження служби,
так і після її закінчення зумовлена
насамперед тим, що служба у Збройних
Силах України, інших військових
формуваннях та правоохоронних органах
держави пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення.

Виходячи із висловленого у
рішеннях Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства.

Аналогічна правова позиція зі
спірного питання вже була висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 10 грудня 2013 року у справі №21-348а13».

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС
України, Рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про наявність підстав
для задоволення позову ОСОБА_1.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

Отже, апеляційна скарга Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси - залишити без
задоволення, а постанову Київського
районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2014
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає згідно ч. 10 ст.
183-2 КАС України.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов