Справа № 2а-12058/12/2670
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі:
Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 грудня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві про визнання нечинними
наказів та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві про визнання
нечинними наказів та зобов'язання
вчинити дії. Свої вимоги обґрунтовує
тим, що вважає спірні накази
протиправними, виходячи з того, що
невиконання постанов Дружківського
міського суду Донецької області про
привід свідків допущене через
неналежну організацію роботи ГУ МВС в
м. Києві в частині забезпечення
фінансування здійснення таких заходів;
при визначенні виду дисциплінарного
стягнення відповідачем не враховано
тяжкості проступку, обставини, за яких
його вчинено, попередню поведінку
позивача тощо; внаслідок неумисних та
формальних порушень позивача відсутня
пряма та значна шкода.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
грудня 2012 року у задоволенні вказаного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нову,
якою задовольнити позов повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що відповідно до пункту 1
наказу ГУ МВС в м. Києві від 03 серпня 2012
року № 271 "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
окремих працівників Шевченківського
районного управління" за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився у невиконанні постанов
Дружківського міського суду Донецької
області про привід свідків, що привело
до порушення вимог пункту 11 статті 10
Закону України "Про міліцію",
заступника начальника відділу БНОН
Шевченківського районного управління
ГУ МВС в м. Києві майора міліції ОСОБА_2
попереджено про неповну посадову
відповідність.

Згідно з пунктом 2 наказу ГУ МВС в м.
Києві від 15 серпня 2012 року № 16 дск "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
Шевченківського районного управління"
за вчинення дисциплінарного проступку,
який виразився у нездійсненні
відповідного контролю за
обґрунтованістю та законністю ведення
справи оперативного обліку,
своєчасністю та правильністю
проведення по ній негласних заходів,
організацію та участь у неправомірній
оперативній закупівлі, що призвело до
порушення законності підлеглими
працівниками відділу БНОН, що стало
причиною порушення вимог підпунктів 4.1
та 14.5.6 наказу МВС України від 17 липня 2004
року № 007 "Про затвердження Інструкції
про оперативно-розшукову діяльність
оперативних підрозділів ОВС України",
на заступника начальника відділу БНОН
Шевченківського районного управління
ГУ МВС в м. Києві майора міліції ОСОБА_2
накладено дисциплінарне стягнення у
вигляді звільнення з посади.

Не погоджуючись з вказаними наказами
відповідача, позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача є неправомірними та
необгрунтованими, а тому не підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України (далі - особи
рядового і начальницького складу)
стосовно її дотримання, види заохочень
та дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначає Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ, затверджений
Законом України від 22 лютого 2006 року.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту
визначено службову дисципліну як
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

За визначенням статті 2
Дисциплінарного статуту
дисциплінарний проступок -це
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного
статуту за вчинення дисциплінарних
проступків особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність згідно
з цим Статутом.

Згідно статті 7 Дисциплінарного
статуту службова дисципліна базується
на високій свідомості та зобов'язує
кожну особу рядового і начальницького
складу, зокрема, дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників.

Стаття 12 Дисциплінарного статуту
передбачає, що на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

За правилами статті 14 Дисциплінарного
статуту з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць.

Забороняється проводити службове
розслідування особам, які є підлеглими
порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника.

Порядок проведення службового
розслідування встановлюється
міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення
особі начальницького складу в
присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової
дисципліни накладається лише одне
дисциплінарне стягнення. У разі
порушення службової дисципліни
кількома особами дисциплінарне
стягнення накладається на кожного
окремо.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою
рядового або начальницького складу
незначного проступку з урахуванням
його нетяжкості, сумлінного ставлення
цієї особи до виконання службових
обов'язків, нетривалого перебування на
посаді (до шести місяців) та з інших
поважних причин начальник може
обмежитися раніше накладеним на таку
особу дисциплінарним стягненням.

В частині правомірності прийняття
наказу ГУ МВС в м. Києві від 03 серпня 2012
року №271 "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
окремих працівників Шевченківського
районного управління" щодо накладення
дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2
колегія суддів бере до уваги наступне.

Обставини справи свідчать, що за фактом
надходження окремої ухвали
Дружківського міського суду Донецької
області від 28 березня 2012 року проведено
службове розслідування.

На підставі копії окремої ухвали
Дружківського міського суду Донецької
області від 28 березня 2012 року по справі
№1/0516/33/2012, що долучена відповідачем до
матеріалів справи, судом встановлено,
що вказана постанова винесена у зв'язку
з невиконанням постанов Дружківського
міського суду Донецької області про
привід свідків від 13 жовтня 2011 року, від
10 листопада 2011 року, від 06 грудня 2011
року, від 17 січня 2012 року та від 28 лютого
2012 року.

У висновку службового розслідування за
окремою ухвалою Дружківського
міського суду Донецької області,
затвердженого т.в.о. начальника ГУ МВС в
м. Києві 03 серпня 2012 року зазначено, що
Шевченківському районного управління
ГУ МВС в м. Києві доручено виконання
постанов Дружківського міського суду
Донецької області про привід свідків
від 13 жовтня 2011 року, від 10 листопада 2011
року, від 06 грудня 2011 року, від 17 січня
2012 року та від 28 лютого 2012 року,
безпосереднім виконавцем яких
призначено ОСОБА_2, на одну з постанов,
яка надійшла 19 грудня 2011 року,
позивачем підготовлено відповідь про
неможливість її виконання, решту
постанов не виконано, свідків не
доставлено.

Частина п'ята статті 124 Конституції
України встановлює, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до статті 403
Кримінально-процесуального кодексу
України визначено, що вирок, ухвала і
постанова суду, що набрали законної
сили, є обов'язковими для всіх
державних і громадських підприємств,
установ і організацій, посадових осіб
та громадян і підлягають виконанню на
всій території України.

Пункт 11 статті 10 Закону України "Про
міліцію" вказує, що міліція відповідно
до своїх завдань зобов'язана
виконувати прийняті в установленому
законом порядку і в межах своєї
компетенції рішення прокурора,
слідчого, суду.

Всупереч наведеним правовим нормам
позивач не виконав рішень суду, а саме:
постанов Дружківського міського суду
Донецької області про привід свідків,
та доручення безпосереднього
начальника ОСОБА_4 щодо виконання
вказаних рішень суду.

У своєму поясненні від 27 липня 2012 року
ОСОБА_2 зазначив, що йому було доручено
виконати постанови Дружківського
міського суду Донецької області, на
одну з яких ним підготовлено відповідь
від 27 грудня 2012 року, решта ж постанов
виконані лише на дату написання
пояснень через значний обсяг роботи.

Крім того, у позовній заяві позивач
обґрунтовує невиконання постанов
Дружківського міського суду Донецької
області про привід свідків відсутністю
фінансування для проведення таких
заходів з боку керівництва.

Відповідно до частини четвертої статті
70 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Разом з тим судом першої інстанції було
встановлено, що позивачем не надано
доказів на підтвердження неможливості
виконання постанов Дружківського
міського суду Донецької області про
привід свідків чи поважності причин
такого невиконання.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про те, що матеріалами справи
підтверджено, а позивачем не
спростовано факту вчинення ним
дисциплінарного проступку, який
виразився у невиконанні постанов
Дружківського міського суду Донецької
області про привід свідків, що привело
до порушення вимог пункту 11 статті 10
Закону України "Про міліцію", та
відповідно, про наявність підстав для
накладення дисциплінарного стягнення.

При цьому колегія суддів погоджується
з критичним сприйняттям судом першої
інстанції доводів позивача щодо
суворості застосованого до нього
дисциплінарного стягнення, оскільки
суд не вправі визначати вид
дисциплінарного стягнення, зазначені
дії належать до дискреційних
повноважень відповідного начальника,
тобто вид дисциплінарного стягнення
обирається на власний розсуд з
урахуванням тяжкості проступку,
обставин, за яких його скоєно,
заподіяної шкоди, попередньої
поведінки особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівня
кваліфікації тощо.

Крім цього, судом першої інстанції
правильно не прийнято до уваги
посилання позивача на неодноразові
його заохочення в роботі, оскільки
відповідно до службової
характеристики ОСОБА_2, складеної 26
вересня 2012 року начальником
Шевченківського РУГУ ОСОБА_5, ОСОБА_2
неодноразово заохочувався, однак
останнім часом змінив своє ставлення
до виконання службових обов'язків - над
підвищенням професійного рівня працює
не постійно, роботу підлеглих належним
чином не організовує та не контролює,
законодавство знає невпевнено та
застосовує не завжди вірно.

Згідно послужного списку, копія якого
знаходиться в матеріалах справи,
ОСОБА_2 за час служби неодноразово
притягався до дисциплінарної
відповідальності за допущені
прорахунки в роботі, зокрема
здійснення неналежного контролю за
роботою підлеглих.

Враховуючи викладене, на думку колегії
суддів правильним є висновок суду
першої інстанції про те, що наказ ГУ МВС
в м. Києві від 03 серпня 2012 року № 271 "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
Шевченківського районного управління"
в частині накладення на ОСОБА_2
дисциплінарного стягнення у вигляді
попередження про неповну посадову
відповідність повністю узгоджується з
приписами Дисциплінарного статуту,
відповідно, позовні вимоги в цій
частині є необґрунтованим та не
підлягають задоволенню.

В частині правомірності прийняття ГУ
МВС в м. Києві від 15 серпня 2012 року № 16
дск "Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
Шевченківського районного управління"
щодо накладення дисциплінарного
стягнення на ОСОБА_2 колегія суддів
звертає увагу на наступне.

За змістом даного наказу,
дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з посади накладено на
позивача за вчинення дисциплінарного
проступку, який виразився у
нездійсненні відповідного контролю за
обґрунтованістю та законністю ведення
справи оперативного обліку,
своєчасністю та правильністю
проведення по ній негласних заходів,
організацію та участь у неправомірній
оперативній закупівлі, що призвело до
порушення законності підлеглими
працівниками відділу БНОН, що стало
причиною порушення вимог підпунктів 4.1
та 14.5.6 наказу МВС України від 17 липня 2004
року № 007 "Про затвердження Інструкції
про оперативно-розшукову діяльність
оперативних підрозділів ОВС України".

В наказі зазначається, що заступник
начальника відділу БНОН
Шевченківського районного управління
майор міліції ОСОБА_2, достовірно
знаючи, що відсутній дозвіл на
проведення третьої оперативної
закупівлі, безпосередньо брав участь
та керував діями підлеглих під час
проведення даної закупівлі
наркотичних засобів, що привело до
порушення ним функціональних
обов'язків та вимог підпунктів 4.1 та 14.5.5
Інструкції, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ від 17
липня 2004 року № 007.

Обставини вчиненого дисциплінарного
проступку викладені у висновку
службового розслідування за
публікацією, розміщеною у мережі
інтернет-видання "ОРД", зверненням
народного депутата України Омельченко
Г.О., звернень громадян ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, затвердженого начальником ГУ
МВС в м. Києві 07 серпня 2012 року, який має
гриф секретності "Таємно", та наданий
відповідачем через режимно-секретний
орган.

В письмовому поясненні від 26 липня 2012
року ОСОБА_2 пояснив, зокрема, про
проведення 05 липня 2012 року спільно з
іншими працівниками БНОН
Шевченківського районного управління
брав участь в проведенні оперативної
закупки. Зміст цього пояснення не
спростовує вчинення позивачем
дисциплінарного проступку.

Також судом першої інстанції
встановлено, що позивач не надав
відповідних доказів та не навів
доводів на спростування обставин,
викладених у висновку службового
розслідування за публікацією,
розміщеною у мережі інтернет-видання
"ОРД", зверненням народного депутата
України Омельченко Г.О., звернень
громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
затвердженого начальником ГУ МВС в м.
Києві 07 серпня 2012 року.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про те, що факт вчинення
ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, який
виразився у нездійсненні відповідного
контролю за обґрунтованістю та
законністю ведення справи
оперативного обліку, своєчасністю та
правильністю проведення по ній
негласних заходів, організацію та
участь у неправомірній оперативній
закупівлі, є доведеним.

Відповідно до частини дванадцятої
статті 14 Дисциплінарного статуту
передбачено, що у разі притягнення до
дисциплінарної відповідальності осіб
рядового і начальницького складу, які
мають дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

З огляду на те, що на момент
застосування до позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення позивач мав не зняте
дисциплінарне стягнення у вигляді
попередження про неповну посадову
відповідність згідно наказу ГУ МВС в м.
Києві від 03 серпня 2012 року №271 "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
Шевченківського районного управління",
та за умови неспростування факту
вчинення дисциплінарного проступку,
колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про те,
що накладення на ОСОБА_2
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з посади є обґрунтованим та
відповідає приписам статті 14
Дисциплінарного статуту.

За таких обставин, наказ ГУ МВС в м.
Києві від 15 серпня 2012 року № 16 дск "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
Шевченківського районного управління"
в частині накладення на позивача
дисциплінарного стягнення є
правомірним, а позовні вимоги у цій
частині є такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи підтвердження
обґрунтованості та законності
звільнення позивача, не підлягають
також задоволенню й позовні вимоги про
зобов'язання відповідача поновити
ОСОБА_2 на посаді заступника начальника
відділу БНОН Шевченківського
районного управління ГУ МВС в м. Києві.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що правомірність та
обґрунтованість спірних наказів у
частині накладення на ОСОБА_2
дисциплінарних стягнень з урахуванням
вимог встановлених частиною другою
статті 19 Конституції України доведено,
а тому позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 17 грудня 2012 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.