Справа № 2а-8938/11/2670
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/70102/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Загороднього А.Ф., Швеця
В.В. розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
представника позивача - ОСОБА_4 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 квітня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року по справі за позовом ОСОБА_5 до
Державної судової адміністрації
України про визнання дій
неправомірними, стягнення 375 019 грн. 49
коп. недоотриманої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної судової
адміністрації України, військового
місцевого суду Рівненського гарнізону
(Ліквідаційна комісія), у якому з
просив: визнати неправомірними дії
Державної судової адміністрації
України по нарахуванню позивачу як
судді, заробітної плати у період з 1
березня 2008 року по вересень 2010 року
включно на підставі пункту 4-1 постанови
Кабінету Міністрів України № 865 від 3
вересня 2005 року в редакції постанови
Кабінету Міністрів України № 1310 від 31
грудня 2005 року, виходячи із розміру
мінімальної заробітної плати в 332 грн.,
а не з встановленого її розміру
законами України про Державний бюджет
України на 2008, 2009 та 2010 роки;
зобов'язати військовий місцевий суд
Рівненського гарнізону (Ліквідаційну
комісію) здійснити перерахунок
позивачу, як судді, заробітної плати у
період з 1 березня 2008 року по вересень
2010 року включно, про що видати
відповідну довідку; стягнути з
Державної судової адміністрації
України на користь позивачу 375 019
(триста сімдесят п'ять тисяч
дев'ятнадцять) гривень 49 коп. як
недоотриману заробітну плату за період
з 01 березня 2008 року по вересень 2010 року
включно.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 квітня 2012 року
закрито провадження у справі в частині
позовних вимог до військового
місцевого суду Рівненського гарнізону
(Ліквідаційна комісія) щодо
зобов'язання військового місцевого
суду Рівненського гарнізону
(Ліквідаційна комісія) здійснити
перерахунок позивачу, як судді,
заробітної плати у період з 01 березня
2008 року по вересень 2010 року включно, про
що видати відповідну довідку.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 квітня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року у задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач, через
свого представника звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, позовні вимоги задовольнити
у повному обсязі.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу до Вищого
адміністративного суду України не
надав.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що у період з 1
березня 2008 року по вересень 2010 року
включно позивач, як суддя, отримував
заробітну плату, розмір якої
визначався на підставі пункту 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів» в редакції постанови Кабінету
Міністрів України № 1310 від 31 грудня 2005
року, тобто, виходячи із фіксованого
розміру мінімальної заробітної плати в
332 грн.

Не погоджуючись із даним розміром
мінімальної заробітної плати, а не з
встановленого її розміру законами
України про Державний бюджет на
відповідні роки, позивач звернувся до
суду з позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог суди попередніх інстанцій,
виходили з того, з чим погоджується
колегія суддів, що нараховуючи
позивачу заробітну плату на підставі
норм, законність яких визнано в
судовому порядку, відповідач як суб'єкт
владних повноважень, діяв на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
визначений чинним законодавством
України.

Відповідно до статті 44 Закону України
«Про статус суддів» № 2862-ХІІ заробітна
плата суддів складається з посадового
окладу, премій, доплат за
кваліфікаційні класи, надбавок за
вислугу років та інших надбавок.
Розміри посадових окладів суддів
встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50 відсотків його
окладу. Посадовий оклад судді не може
бути меншим від 80 відсотків посадового
окладу голови суду, в якому працює
суддя та складається з посадового
окладу, премій, доплат за
кваліфікаційні класи, надбавок за
вислугу років, інших надбавок.

На рівні Закону посадові
оклади професійних суддів не
встановлювались, а тому на реалізацію
цього Закону, Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005 року № 865
«Про оплату праці суддів» було
затверджено схеми посадових окладів
керівників та суддів Конституційного
Суду України, Верховного Суду України,
вищих спеціалізованих судів,
Апеляційного суду України, апеляційних
та місцевих судів згідно з додатками 1-6,
які розраховано виходячи з кратності
до мінімальної заробітної плати, а
також розміри надбавок до посадових
окладів суддів за кваліфікаційні
класи, яка набрала законної сили з
01.01.2006 року.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 31.12.2005 року № 1310 «Про
внесення змін до постанови Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005 року №865»
зазначену постанову доповнено,
зокрема, пунктом 4-1, яким установлено,
що розміри посадових окладів,
передбачених цією постановою,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не провадиться.

Постановою Печерського
районного суду міста Києва від 19.03.2007
року в адміністративній справі за
позовом особи до держави Україна,
Кабінету Міністрів України, треті
особи Державне казначейство України,
Державна судова адміністрація, визнано
протиправним і скасовано пункт 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці
суддів».

Зазначену постанову в цій частині
залишено без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03.12.2007 року та ухвалою Вищого
адміністративного Суду України від
29.10.2009 року.

Таким чином, з 03.12.2007 року, з
дня набрання законної сили судовим
рішенням, пункт 4-1 постанови Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005 року № 865
«Про оплату праці суддів» є
протиправним і скасованим.

В той же час, постановою
Кабінету Міністрів України від 21.12.2005
року № 1243 «Питання оплати праці вищих
посадових осіб України, окремих
керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів»
встановлено, що розміри посадових
окладів суддів, затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 03.09.2005
року № 865, встановлюються виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати
332 грн. і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не провадиться.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.05.2008 року визнано незаконними
постанови Кабінету Міністрів України
від 21.12.2005 року №1243 «Про питання оплати
праці вищих посадових осіб України,
окремих керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів» в частині
встановлення розміру посадового
окладу суддям; пункт 4-1 постанови
Кабінету Міністрів України від 31.12.2005
року № 1310 «Про внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865» та пункт 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів".

Ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.08.2009 року дана постанова
окружного суду залишена без змін, однак
питання щодо повороту виконання
судового рішення не прийнято, а тому
Постанова Кабінету Міністрів України
від 21.12.2005 року № 1243 «Питання оплати
праці вищих посадових осіб України,
окремих керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів» в частині
встановлення розміру посадового
окладу суддів; пункт 4-1 Постанови
Кабінету Міністрів України від 31.12.2005
року № 1310 «Про внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865» та пункт 4-1
Постанови Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 856 «Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів»
втратили чинність лише з 19.08.2009 року,
тобто з часу набрання чинності рішення
суду першої інстанції та є обов'язковою
для виконання саме з цього часу.

Колегія суддів дійшла
висновку, що з моменту втрати чинності
пункту 4-1 Постанови Кабінету Міністрів
України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів», відповідач зобов'язаний був з
19.08.2009 року застосовувати Постанову №
865 в первісній редакції, тобто
проводити розрахунок посадового
окладу судді з розміру мінімальної
заробітної плати на дату нарахування.

Крім того, визнання
нечинним п. 4-1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005 року № 865
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» при наявності
Постанов Кабінету Міністрів України №
1243 від 21.12.2005 року «Питання оплати праці
вищих посадових осіб України, окремих
керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів» та № 1310 від
31.12.2005 року «Про внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865» року, які також
стосуються питання обчислення
зарплатні суддів, ще не давало підстав
відповідачем здійснювати виплату
заробітної платні у належних розмірах.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судами норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
правильно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника
позивача - ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 квітня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року у справі № 2а-8938/11/2670 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
А.Ф. Загородній

В.В. Швець