Справа № 286/5732/14-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"03" грудня 2014 р.
Справа № 286/5732/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
на постанову Овруцького районного
суду Житомирської області від "17"
жовтня 2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3
до Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області про зобов'язання провести
нарахування та виплату коштів ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 17 жовтня 2014
року позов задоволено частково.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації провести донарахування
та виплату ОСОБА_3 на неї та її
неповнолітніх дітей щомісячної
грошової допомоги у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства у
відповідності до ст.37 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", за період з
01.02.2014 року по 31.07.2014 року, виходячи з
розміру 40% від мінімальної заробітної
плати, розмір якої встановлено Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», щомісячно.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною
постановою відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати постанову Овруцького
районного суду Житомирської області та
прийняти нове рішення про відмову в
позові.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що позивач є потерпілим
внаслідок Чорнобильської катастрофи 3
категорії та проживає в зоні
гарантованого добровільного
відселення.

ОСОБА_3 має неповнолітніх дітей, які є
потерпілими від Чорнобильської
катастрофи (а.с.10-11).

Позивач отримує виплати відповідно до
ст.37 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", але у меншому розмірі, ніж
визначено Законом.

Згідно ст. 37 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" громадянам, які проживають
на територіях радіоактивного
забруднення, зокрема в зоні
гарантованого добровільного
відселення виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в розмірі 40 %
від мінімальної заробітної плати.

Проте, зазначені виплати, починаючи з 01
лютого 2014 року виплачувалися позивачу
у розмірах передбачених постановою №
836 від 26.07.1996 року із врахуванням змін
внесених до зазначеної постанови КМ
України постановою КМ України від 25
березня 2014 року №112, а тому позивач
звернувся до суду з вказаним позовом
про проведення виплат до розмірів,
передбачених Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Розглядаючи питання про законність та
обґрунтованість судового рішення про
часткове задоволення позову, суд
апеляційної інстанції враховує
наступне.

Згідно, ст. 37 ЗУ "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що порядок
обчислення щомісячної грошової
допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства, визначається
Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України на
виконання вказаного положення ст. 37
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" прийнято постанову від
26.06.1996 року № 836 "Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
23.11.2011 року. У відповідності до вказаної
постанови КМ України, позивачу
провадиться нарахування і виплата
щомісячної грошової допомоги у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Згідно ст. 37 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" громадянам, які проживають
на територіях радіоактивного
забруднення, зокрема в зоні
гарантованого добровільного
відселення виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в розмірі 40 %
від мінімальної заробітної плати.

Будь-яких законодавчих обмежень щодо
застосування вказаних норм і положень
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
як це було в 2011-2013 роках у 2014 році не має.
Тобто, Законом України «Про Державний
бюджет на 2014 рік» від 16 січня 2014 року №
719-VII, що набрав чинності з 1 січня 2014
року (п. 1 Прикінцевих положень Закону)
такі обмеження не встановлені.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 26 грудня 2011 року
№20-рп/2011 та 25 січня 2012 року №3-рп/2012
суди, під час вирішення справ про
соціальний захист громадян керуються,
зокрема, принципом законності. Цей
принцип передбачає застосування
судами законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі й на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України, закону про
Державний бюджет на відповідний рік та
інших законів України.

Метою і особливістю Закону про
Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій
(пункт 4 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року №6-рп/2007 у справі про
соціальні гарантії громадян).

Фінансування компенсаційних виплат,
доплат та різних видів допомоги,
передбачених Законом, здійснюється
відповідно до обсягів, затверджених
законами України про Державний бюджет
України на відповідний рік, тобто
виконання Закону повністю залежить від
фінансових ресурсів доходної частини
державного бюджету.

Слід зазначити, що частиною другою
статті 95 Конституції України
визначено, що виключно Законом України
про Державний бюджет визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків, а
стаття 63 Закону закріплює норму, якою
стверджується, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок державного
бюджету.

Кабінет Міністрів України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Отже, Кабінет Міністрів України є
органом, який забезпечує проведення
державної політики у соціальній сфері,
а УПФУ - органом, який реалізує таку
політику, в тому числі за рахунок
коштів Державного Бюджету України.

Разом з тим, слід зазначити, що Законом
України "Про Державний бюджет на 2014 рік"
від 16 січня 2014 року №719-VII, що набрав
чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) такі
обмеження не встановлені.

Таким чином, починаючи з 1 січня
2014 року є чинними і підлягає
застосуванню ст.37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" відповідно
до якої, громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, зокрема в зоні
гарантованого добровільного
відселення виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в розмірі 40 %
від мінімальної заробітної плати.

Оскільки відповідач здійснював
відповідні виплати ОСОБА_3 на неї та її
неповнолітніх дітей в порушення
наведених норм Закону, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про обов'язок донарахування
позивачу недоплачених сум пенсії.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Ухвалою судді Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 24.11.2014 року відстрочено сплату
судового збору до винесення рішення по
справі. Оскільки апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, судовий збір
підлягає стягненню з апелянта у
розмірі 36,54 грн. за наступними
реквізитами: рахунок 1002,
найменування отримувача УДКСУ у м.
Житомирі, банк отримувача ГУДКСУ у
Житомирській області, МФО 811039, код
ЄДРПОУ отримувача 38035726, код
класифікації доходів бюджету 22030001,
призначення платежу: судовий збір за
позовом ____ ( П.І.Б. чи назва установи,
організації позивача), ЖААС, код 37446362,
код платника - платником судового збору
- юридичною особою зазначається код
ЄДРПОУ.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
залишити без задоволення, а постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від "17" жовтня 2014
р. без змін.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області в
дохід Державного бюджету України
судовий збір в розмірі 36,54 грн. за
наступними реквізитами: рахунок
1002, найменування отримувача УДКСУ
у м. Житомирі, банк отримувача ГУДКСУ
у Житомирській області, МФО 811039, код
ЄДРПОУ отримувача 38035726, код
класифікації доходів бюджету 22030001,
призначення платежу: судовий збір за
позовом ____ ( П.І.Б. чи назва установи,
організації позивача), ЖААС, код 37446362,
код платника - платником судового збору
- юридичною особою зазначається код
ЄДРПОУ.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя (підпис)
І.Г. Охрімчук

судді: (підпис)
Т.В. Іваненко

(підпис)
Л.В. Кузьменко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області вул. Леніна,
17,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська
область,11101

4-третій особі: - ,