Справа № 186/1955/14-а
Суддя: Янжула С. А.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/1955/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2014 р. Суддя
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області Янжула С.А.
розглянувши у скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду
України в м. Першотравенську
Дніпропетровської області про
визнання дій стосовно відмови у
призначенні пенсії за вислугу років
протиправними та зобов'язання
призначити та виплачувати пенсію за
вислугу років,

В С Т А Н О В И Л А:

19 листопада 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до Першотравенського
міського суду Дніпропетровської
області з позовом до відповідача
ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м.
Першотравенську Дніпропетровської
області про визнання дій стосовно
відмови у призначенні пенсії за
вислугу років протиправними та
зобов'язання призначити та виплачувати
пенсію за вислугу років.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 22 травня 2014 року вона
звернулася до відповідача з заявою про
призначення пенсії за вислугу років
відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» та п.2 р. ХV
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», але згідно відповідей
управління пенсійного фонду України в
м. Першотравенську від 27 травня 2014 року
№2012/04/14 та від 21 серпня 2014 року N93445/04/14,
їй було відмовлено у призначенні
пенсії. Вказану відмову вважає
необґрунтованою та незаконною з тих
підстав, що вимоги п. "е" ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
п.2 р. ХV Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» повністю виконані -
вислуга років у неї, тобто спеціальний
стаж на момент звернення становить 25
років 04 місяці 16 днів.

Але відповідач неправомірно не
врахував до стажу періоди роботи у
фірмах « Астро- Вет », «Медея» та
«Девар» саме на посаді фармацевта та
вказав на порушення вимог наказу
Міністерства охорони здоров'я від 28
жовтня 2002 року №385 «Про затвердження
переліку закладів охорони здоров'я,
лікарських, провізорських посад,
молодших спеціалістів з
фармацевтичною освітою у закладах
охорони здоров'я», мотивуючи тим, що
вказані фірми не відносяться до таких
закладів, тобто у трудовій книжці
відсутнє слово «аптека», але на посаді
фармацевта можливо працювати тільки у
аптеці, в інших установах,
підприємствах, організаціях такої
посади не може існувати. Фармацевт
(Фармаколог) — молодший спеціаліст з
середньою фармацевтичною освітою,
працюючий в аптеках, аптечних складах,
контрольно-аналітичних лабораторіях.
Фармацевтам, безпосередньо зайнятим
виготовленням, розфасовкою та
контролем лікарських засобів, в
аптеках в зв'язку з шкідливими умовами
праці, встановлюється скорочений
(6-годинний) робочий день, а також інші
пільги. Як і інші медичні працівники,
фармацевти зобов'язані у випадку
необхідності надавати первинну
медичну допомогу та блюсти лікарську
таємницю.

Крім того, у доданих до позовної заяви
документах чітко вказано, що ці фірми
займалися реалізацією лікарських
засобів тільки через аптеки та аптечні
кіоски, а саме: довідка ТОВ «Девар»,
копія статуту ТОВ «Девар», копія
довідки №771 з єдиного Державного
реєстру підприємств та організацій
України (ЄДРПОУ), копія довідки ТОВ
«Девар» про підтвердження оренди під
аптеки та факту роботи позивача в
аптеці фармацевтом, копія довідки №5158.
Вона неодноразово зверталася до
управління Пенсійного фонду України з
приводу вирішення питання у
добровільному порядку, але завжди
отримувала категоричні відмови, що і
явилося причиною звернення до суду з
даним адміністративним позовом.

Просить суд визнати дії відповідача
стосовно відмови у призначенні пенсії
за вислугу років протиправними,
зобов'язати призначити та
виплачувати їй пенсію за вислугу років
відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
та п.2 р. ХV Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» починаючи з 22 травня 2014
року та стягнути судові витрати.

Судом винесено ухвалу про відкриття
скороченого провадження у справі,
копію якої направлено відповідачу.
Відповідач копію ухвали про відкриття
скороченого провадження отримав та в 02
грудня 2014 року надав суду письмові
заперечення на позов, в яких зазначив,
що відповідно до п.2 Прикінцевих
положень Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали на
посадах, що дають право на призначення
пенсії за вислугу років здійснюється
за нормами цього Закону в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України “Про
пенсійне забезпечення”.

Пунктом “е” статті 55 Закону України
“Про пенсійне забезпечення”
передбачено право на призначення
пенсії працівникам охорони здоров'я
при наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України “Про
пенсійне забезпечення” передбачено
право на призначення пенсії
працівникам охорони здоров'я при
наявності спеціального стажу роботи 25
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 04.11.1993 року №909
(із змінами та доповненнями). При цьому,
робота за спеціальністю в закладах,
установах і на посадах, передбачених
цим Переліком, дає право на пенсію
незалежно від відомчої
підпорядкованості цих закладів і
установ.

Необхідною умовою для визначення права
на пенсію за вислугу років є як і
спеціальність, що має відповідати тим,
що зазначені в Переліку, так і
найменування закладу, що також має
відповідати зазначеним в Переліку.
Відсутність хоча б однієї з умов
виключає право на призначення пенсії
за вислугою років.

В статті 1 Закону України “Основи
законодавства України про охорону
здоров'я” зазначено, що заклад охорони
здоров'я - юридична особа будь-якої
форми власності та
організаційно-правової форми або її
відокремлений підрозділ, основним
завданням яких є забезпечення
медичного обслуговування населення на
основі відповідної ліцензії та
професійної діяльності медичних
(фармацевтичних) працівників.

Статтею 16 Закону України “Основи
законодавства України про охорону
здоров'я” зазначено, що заклади
охорони здоров'я створюються
підприємствами, установами та
організаціями з різними формами
власності, а також приватними особами
при наявності необхідної
матеріально-технічної бази і
кваліфікованих фахівців. Необхідною
умовою створення закладів охорони
здоров'я є їх державна реєстрація та
акредитація, порядок якої визначається
актами законодавства України.

Відповідно до п.1 Порядку державної
акредитації закладу охорони здоров'я,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15.07.1997 року №765
(із змінами та доповненнями), державна
акредитація закладу охорони здоров'я -
це офіційне визнання статусу закладу
охорони здоров'я, наявності в ньому
умов для надання певного рівня
медико-санітарної допомоги,
підтвердження його відповідності
встановленими критеріям та гарантії
високої якості професійної діяльності.
Акредитації підлягають усі заклади
охорони здоров'я, незалежно від форми
власності.

У разі, коли назва фармацевтичного
закладу відповідає Переліку закладів
охорони здоров'я, затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 28.10.2002 року №385,
акредитаційний сертифікат не є
обов'язковим документом для визначення
права на пенсію за вислугу років.

У разі, коли назва фармацевтичного
закладу (незалежно від його форми
власності), що зазначена в трудовій
книжці, не відповідає вищезазначеному
Переліку, акредитаційний сертифікат є
обов'язковим документом для визначення
права на пенсію за вислугу років,
оскільки відповідно до наданого
сертифікату визначається назва
фармацевтичного (аптечного) закладу.

При розгляді документів, наданих
ОСОБА_1 для призначення пенсії
встановлено, що заявниця має 21 рік 11
місяців стажу роботи, що дає право на
призначення пенсії за вислугу років.

Крім того, додатково встановлено, що з 10
травня 1995 року по 27 травня 1996 року та 29
серпня 1996 року по 15 вересня 1996 року (1
рік 1 місяць 5 днів), заявниця працювала
у фірмі “Астро - Бет”, з 16 вересня 1996
року по 27 грудня 1997 року (1 рік З місяці 12
днів) - у фірмі “Медея”, з 07 січня 1998
року по 10 грудня 1998 року (11 місяців 4 дні)
- у ТОВ “Девар”.

Вищезазначені заклади відсутні у
Переліку закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років.
Оскільки назви: фірма “Астро-Вет”,
фірма “Медея", ТОВ “Девар” Переліком
закладів охорони здоров'я не
передбачені, то акредитаційний
сертифікат для цих закладів є
обов'язковим для визначення права на
пенсію за вислугу років ОСОБА_1

При розгляді питання про призначення
їй пенсії, акредитаційні сертифікати
до управління позивачка не надала.

З цього виникає, що за відсутності
вищезазначених документів рішенням
комісії по розгляду питань, пов'язаних
з призначенням (перерахунком) та
виплатою пенсії відповідно до норм
чинного законодавства, ОСОБА_1 було
відмовлено в призначенні пенсії.
Просить суд залишити позов
без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
обставини у справі за своїм внутрішнім
переконанням, яке ґрунтується на
всебічному, повному й неупередженому
дослідженні всіх обставин справи,
приходжу до висновку, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Так, встановлено, що позивачка
працювала на посаді фармацевта в
період з 10 травня 1995 року по 27 травня 1996
року та 29 серпня 1996 року по 15 вересня 1996
року (1 рік 1 місяць 5 днів), у фірмі
“Астро-Бет”, з 16 вересня 1996 року по 27
грудня 1997 року (1 рік З місяці 12 днів) - у
фірмі “Медея”, з 07 січня 1998 року по 10
грудня 1998 року (11 місяців 4 дні) - у ТОВ
“Девар”.

22 травня 2014 року вона звернулася до
відповідача з заявою про призначення
пенсії за вислугу років відповідно до
п. "е" ст. 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та п.2 р. ХV Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», але 19 серпня 2014
року комісія по розгляду питань,
пов'язаних з призначенням
(перерахунком) та виплатою пенсій
прийняла рішення про відмову в
призначені їй пенсії.

Відповідно до витягу з протоколу
засідання вищезазначеної комісії № 6
від 19 серпня 2014 року, позивачці
відмовлено в призначені пенсії з тих
мотивів, що пунктом “е” статті 55
Закону України “Про пенсійне
забезпечення” передбачено право на
призначення пенсії працівникам
охорони здоров'я при наявності
трудового стажу, передбаченого Законом
України “Про пенсійне забезпечення”
передбачено право на призначення
пенсії працівникам охорони здоров'я
при наявності спеціального стажу
роботи 25 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.
При розгляді документів,
наданих ОСОБА_1 для призначення пенсії
встановлено, що заявниця має 21 рік 11
місяців стажу роботи, що дає право на
призначення пенсії за вислугу років.

Крім того, додатково встановлено, що з 10
травня 1995 року по 27 травня 1996 року та 29
серпня 1996 року по 15 вересня 1996 року (1
рік 1 місяць 5 днів), позивачка працювала
у фірмі “Астро - Бет”, з 16 вересня 1996
року по 27 грудня 1997 року (1 рік З місяці 12
днів) - у фірмі “Медея”, з 07 січня 1998
року по 10 грудня 1998 року (11 місяців 4 дні)
- у ТОВ “Девар”.

Вищезазначені заклади відсутні у
Переліку закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років.
Оскільки назви: фірма “Астро-Вет”,
фірма “Медея", ТОВ “Девар” Переліком
закладів охорони здоров'я не
передбачені, то акредитаційний
сертифікат для цих закладів є
обов'язковим для визначення права на
пенсію за вислугу років ОСОБА_1

При розгляді питання про призначення
їй пенсії, акредитаційні сертифікати
до управління позивачка не надала.

Враховуючи відсутність вищезазначених
документів, комісія по розгляду питань,
пов'язаних з призначенням
(перерахунком) та виплатою пенсії
прийняла рішення про відмову в
призначенні ОСОБА_1, пенсії.

Позивачка вважає таке рішення комісії
протиправним та оскаржує його до суду.
Суд оцінюючи законність прийнятого
відповідачем рішення виходить з
наступного.

Приписами ст. 55 Закону України від 05
листопада 1991 року № 1788 -XII «Про пенсійне
забезпечення» визначено категорії
працівників галузей народного
господарства, які мають право на пенсію
за вислугу років. Зокрема, п. «є» ст. 55
вказаного Закону передбачає право на
пенсію за вислугу років працівникам
освіти, охорони здоров я та соціального
забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до зо
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років» від 04
листопада 1993 року № 909 затверджено
вичерпний перелік закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 04 листопада 1993 року № 909 «Про
перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років» (з
подальшими змінами та доповненнями)
передбачено, що до установ охорони
здоров'я відносяться лікарняні
заклади, лікувально-профілактичні
заклади особливого типу,
лікувально-трудові профілакторії,
амбулаторно-поліклінічні заклади,
заклади швидкої та невідкладної
медичної допомоги, заклади переливання
крові, заклади охорони материнства і
дитинства, санаторно-курортні заклади,
санітарно-епідеміологічні заклади,
діагностичні центри. До посад
відносяться - лікарі та середній
медичний персонал (незалежно від
найменування посад).

Наказом Міністерства охорони здоров'я
України № 385 від 28 жовтня 2002 року
затверджений, зокрема, Перелік
закладів охорони здоров'я, до якого
такі заклади, як фірма “Астро-Вет”,
фірма “Медея", ТОВ “Девар” не
включені.

Також статтею 16 Закону України «Основи
законодавства України про охорону
здоров'я» визначено, що необхідною
умовою створення закладів охорони
здоров'я є їх державна реєстрація та
акредитація, а також ліцензування
медичної практики, виробництва
лікарських засобів, торгівлі
лікарськими засобами.

Пунктом 1 Порядку державної
акредитації закладу охорони здоров'я,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №765 від 15 липня 1997
року визначено, що державна
акредитація закладу охорони здоров'я -
це офіційне визнання статусу закладу
охорони здоров'я, наявності в нього
умов для надання певного рівня
медико-санітарної допомоги,
підтвердження його відповідності
встановленим критеріям та гарантії
високої якості професійної діяльності.

Акредитації підлягають незалежно від
форм власності усі заклади охорони
здоров'я (п.п.2,11 зазначеного порядку)

Позивачка при поданні документів та
розгляді її заяви про призначення
пенсії не надала відповідачу
документів, які б підтверджували
проходження в період її роботи в фірмі
“Астро-Вет”, фірмі “Медея", ТОВ
“Девар”, цими закладами відповідної
акредитації. Суду також таких доказів
не надано.

Враховуючи що вказані заклади не
включено в перелік закладів охорони
здоров'я, затверджений наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 28 жовтня 2002 року № 385, вважаю, що
відповідачем обґрунтовано не
зараховано до спеціального стажу, що
дає право на пенсію за вислугу років,
період праці позивачки в в фірмі
“Астро-Вет”, фірмі “Медея", ТОВ
“Девар”.

Виходячи з вищезазначеного, вважаю, що
відповідач, приймаючи 19 серпня 2014 року
рішення про відмову в призначені
ОСОБА_1 пенсії, діяв у межах своїх
повноважень, на підставі та у спосіб,
що передбачені діючим законодавством,
тому підстави для задоволення позову
відсутні.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 2,4,6,8,9,19,69,94,102,104,159,160,163 КАС ,
ст.55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», статтею 16 Закону
України «Основи законодавства України
про охорону здоров'я»; Постановою
Кабінету Міністрів України від 04
листопада 1993 року № 909; постановою
Кабінету Міністрів України №765 від 15
липня 1997року; Наказом Міністерства
охорони здоров'я України № 385 від 28
жовтня 2002 року,-

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволені адміністративного позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду
України в м. Першотравенську
Дніпропетровської області про
визнання дій стосовно відмови у
призначенні пенсії за вислугу років
протиправними та зобов'язання
призначити та виплачувати пенсію за
вислугу років відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Першотравенський міський суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб’єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п’ятиденного строку з
моменту отримання суб’єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя

С. А. Янжула