Справа № 754/14554/14-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Мальченко О.В.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Гром Л.М., Троян Н.М.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Управління Пенсійного Фонду
України в Деснянському
районі м.Києва на постанову
Деснянського районного суду м.Києва
від 30 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного
Фонду України в
Деснянському районі м.Києва
про визнання дій протиправними та
зобов»язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У вересні 2014 року, позивач звернувся до
Деснянського районного суду м.Києва з
позовом до Управління Пенсійного
Фонду України в Деснянському
районі м.Києва з вимогами про визнання
дій та бездіяльності незаконними і
неправомірними щодо нарахування,
перерахунку та виплати додаткової
пенсії, мотивуючи свої вимоги тим, що
позивачу як особі, яка є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії не в
повному обсязі нараховується та
виплачується державна та
щомісячна додаткова пенсія відповідно
до статтей 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Просив суд
визнати незаконними дії відповідача
щодо застосування ним під час
нарахування/перерахунку пенсій
позивача за період, починаючи з 01
січня 2005 року по 31 травня 2007 року, з 01
січня 2008 року по 21 травня 2008 року, з 02
травня 2010 року і до моменту винесення
рішення у цій справі, положень
Бюджетних законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів, якими у
порушення та розріз встановлених
Конституцією і Законами України вимог
і норм, визначено розміри пенсій для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, до того, ще
й значно менші, ніж передбачені
статтями 50, 54 Закону №796 для
відповідної категорії громадян;
визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо нарахування,
перерахунку та виплати ним позивачу
недоотриманих сум державної та
додаткової пенсій, передбачених
статтями 49, 50, 54 Закону №796 за
період, починаючи з 01 січня 2005 року по 31
травня 2007 року, з 01 січня 2008 року по 21
травня 2008 року, з 02 травня 2010 року і до
моменту винесення рішення у цій справі;
зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
державної пенсії позивача відповідно,
на підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом №796 у редакції
діючих Законів №230/96, №231, та
пов'язаними із ним Законами, а саме, у
розмірі не нижчому 8 (восьми)
мінімальних пенсій за віком, за період,
починаючи з 01 січня 2005 року по 31 травня
2007 року, з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008
року, з 02 травня 2010 року і до моменту
винесення рішення у цій справі, де
розмір пенсії за віком визначається у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону № 796,
за якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність; - без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, якими
визначено розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення;
зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
додаткової пенсії позивача відповідно,
на підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом № 796 у редакції
діючих Законів №230/96, №231, та
пов'язаними із ним Законами, а саме, у
розмірі 75 (сімдесяти п'яти) процентів
мінімальної пенсії за віком, за період,
починаючи з 01 січня 2005 року по 31 травня
2007 року, з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008
року, з 02 травня 2010 року і до моменту
винесення рішення у цій справі, де
розмір пенсії за віком визначається у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону №796,
за якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб; які втратили
працездатність; без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, якими
визначено розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення;
зобов'язати відповідача
перераховувати у подальшому позивачу,
визначені статтями 50,54 Закону №796
розміри пенсій, у зв'язку зі
збільшенням розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
відповідної групи осіб, починаючи з дня
встановлення нового розміру, а також
вчасно виплачувати належні йому
пенсії.

Ухвалою Деснянського районного суду
м.Києва від 30 вересня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного Фонду України
в Деснянському районі
м.Києва про визнання дій протиправними
та зобов»язання вчинити певні дії за
період з 01.05.2005 року по 04.03.2014
року залишено без розгляду.

Постановою Деснянського районного
суду м.Києва від 30 вересня 2014 року
позов задоволено частково.

Визнано дії Управління пенсійного
фонду України у Деснянському районі
м.Києва щодо відмови ОСОБА_2 у
проведенні перерахунку
державної та додаткової
пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54
Закон України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі
м.Києва здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_2 щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи виходячи з
розміру 75% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 50 Закону України " Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року, починаючи з 04.03.2014 року по 02.08.2014
року включно, з урахуванням проведених
виплат.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському
районі м.Києва року здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2
недоотриманої суми державної
пенсії у розмірі не менше 8
мінімальних пенсій за віком ,
відповідно до ст. 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року, починаючи з 04.03.2014 року по 02.08.2014
року включно з урахуванням проведених
виплат.

В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, колегія суддів
вважає, що розгляд справи має бути
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без змін
з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
часткового задоволення позовних вимог,
з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м.Києва, отримує
державну та додаткову пенсію,
передбачену ст.ст.50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», як учасник
ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС 1 категорії (посвідчення
серії НОМЕР_1), є інвалідом ІІ
групи.

Згідно із ст. 49 вищевказаного Закону,
пенсії особам, віднесеним до категорії
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Стаття 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачає, що особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам 2 групи - 75% мінімальної
пенсії за віком.

Частиною четвертою ст.54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що в
усіх випадках розмір пенсії
для інвалідів ІІ групи , щодо яких
встановлено зв»язок з
Чорнобильською катастрофою, не
може бути нижчим 8 мінімальних
пенсій за віком .

На виконання вимог пункту 3 Прикінцевих
положень Закону України «Про державний
бюджет України на 2012 рік», Кабінет
Міністрів прийняв постанову «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23
листопада 2011 року, що набрала чинності
з 01 січня 2012 року, якою затверджено
порядок обчислення пенсії особам, які
постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» передбачено, що у 2013 році
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті
87 Бюджетного кодексу України до
видатків, що здійснюються з Державного
бюджету України (з урахуванням
особливостей, визначених пунктом 5
частини другої статті 67-1 цього
Кодексу), належать видатки на державні
програми з ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки, запобігання
виникненню та ліквідації надзвичайних
ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Згідно із абзацом 8 пункту 4
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України № 3-рп/2012
від 25.01.2012 року нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України, якими
регулюються бюджетні відносини,
зокрема питання соціального захисту за
рахунок коштів Державного бюджету
України, є складовою бюджетного
законодавства відповідно до пункту 5
частини першої статті 4 Бюджетного
кодексу України. Отже, суди загальної
юрисдикції України під час вирішення
справ щодо соціального захисту прав
громадян повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету,
коштів, які враховуються при
визначенні міжбюджетних трансфертів,
та інших джерел, не заборонених
законодавством.

Починаючи з 01 січня 2014 року, Закон
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік» в редакції від 16 січня 2014
року не містив норми, яка б
обмежувала у 2014 року пряме
застосування Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", зокрема
статті 51 даного Закону.

25.03.2014 року Кабінетом Міністрів
України прийнято Постанову №112 „Про
внесення змін до деяких Постанов
Кабінету Міністрів України з питань
пенсійного забезпечення", якою внесено
зміни до пункту 13 Постанови Кабінету
Міністрів України "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011
року № 1210, відповідно до яких щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до
Закону України "Про статус
і соціальний захист
громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи" виплачується у таких
розмірах: 1) особам, що належать до
категорії 1: з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи
- 474,5 гривні; інвалідам II групи - 379,6
гривні; інвалідам III групи - 284,7 гривні;
для інших інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою: інвалідам I групи - 341,64
гривні; інвалідам II групи - 227,76 гривні;
інвалідам III групи - 170,82 гривні; 2)
особам, що належать до категорій 2-4:
особам, що належать до категорії 2, - 170,82
гривні; особам, що належать до
категорії 3, - 113,88 гривні; особам, що
належать до категорії 4, - 56,94 гривні;

Постанова Кабінету Міністрів України
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 23.11.2011 року №1210, із змінами та
доповненнями від 25.03.2014 року № 112,
прийнята без обмеження терміну її дії,
встановлені нею розміри соціальних
виплат такими, що не відповідають
наявним фінансовим ресурсам
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2014 рік, - не
визнано.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 КАС України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при вирішенні
даного спору, суд виходить з того, що
при розрахунку державної та додаткової
пенсії, передбачених ст. ст. 49, 50, 54
Закону №796-ХІІ підлягають застосуванню
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановленого в Законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 ст. 28 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Зважаючи на позицію Європейського Суду
з прав людини, відповідно до якої
держава не може посилатися на
відсутність певного нормативного акту,
який визначає механізм реалізації прав
та свобод громадян, закріплених у
конституційних та інших актах, а
громадяни повинні мати змогу
покладатися на зобов'язання, взяті
державою, навіть якщо такі зобов'язання
містяться у законодавчому акті, який
загалом не має автоматичної прямої дії,
суд вважає за можливе застосувати саме
частину 1 ст. 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" для розрахунку розміру
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю. Крім того, в даному випадку
мінімальний розмір пенсій за віком
використовується як розрахункова
величина для визначення розміру пенсії
та щомісячної додаткової пенсії,
передбаченої Законом № 796-ХІІ, оскільки
цей Закон передбачає в якості критерію
визначення розміру саме із розрахунку
мінімальної пенсії за віком, що на
думку суду не суперечить вимогам ч. 3 ст.
28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

31.07.2014 року до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
були внесені зміни Законом України №
1622-VII , зокрема: доповнено Прикінцеві
положення п. 67, відповідно до яких
установлено, що у 2014 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними
змінами), статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
(Відомості Верховної Ради України, 2005
р., № 4, ст. 94 із наступними змінами),
Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення" (Відомості
Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111
із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 29, ст. 399 із наступними
змінами), пункту "ж" частини першої
статті 77 Основ законодавства України
про охорону здоров'я (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19
із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15
та 16 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425
із наступними змінами), статті 43
Гірничого закону України (Відомості
Верховної Ради України, 1999 р., № 50, ст. 433
із наступними змінами), статей 6-1, 6-2, 6-3
та 6-4 Закону України "Про жертви
нацистських переслідувань" (Відомості
Верховної Ради України, 2000 р., № 24, ст. 182
із наступними змінами) застосовуються
у порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Зазначені зміни набрали законної сили
з 03.08.2014 року.

Закон України №1622-VII від 31.07.2014 року,
яким внесено зміни до Закону України
„Про Державний бюджет України на 2014
рік" та відповідно до якого встановлено
інші розміри виплати для осіб на яких
поширюється Закон України „Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" набрав чинності з 03.08.2014
року, тому позовні вимоги підлягають
задоволенню по 02.08.2014 року включно.

При цьому, не підлягають задоволенню
позовні вимоги позивача про
зобов'язання відповідача в майбутньому
(довічно) нараховувати та виплачувати
державну та додаткову пенсію,
оскільки вирішення спорів на майбутнє
чинним КАС України не передбачено.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відтак, доводи апеляційної скарги
спростовуються наведеним, а тому
підстав для її задоволення немає.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України,
ухвала суду апеляційної інстанції є
остаточною та оскарженню не підлягає,
як така, що постановлена за наслідками
апеляційного перегляду рішення суду
першої інстанції в справах, розгляд
яких передбачено п. 2 ч. 1 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Деснянському районі м.Києва -
залишити без задоволення, а ухвалу
Деснянського районного суду м.Києва
від 30 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Гром Л.М.

Троян Н.М.