Справа № 826/16748/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2014 року 08:00
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва - Шулежко В.П.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення коштів з рахунків
З позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернулась Державна податкова
інспекція в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - позивач, ДПІ в
Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві) до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1)
про стягнення коштів з рахунків у банку
в розмірі 67 882,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
відповідача утворилась
заборгованість, яка виникла у зв'язку з
несплатою податкових зобов'язань,
однак в установленні законом строки
відповідачем добровільно сплачені не
Відповідач подав до суду письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що не погоджується із
визначеною сумою боргу, оскільки не
відповідає сумі, визначеній рішеннями
контролюючого органу за наслідками
фактичної перевірки. Крім того,
відповідач повідомив, що ним оскаржено
рішення про нарахування штрафних
санкцій в судовому порядку.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований Оболонською
районною в м. Києві державною
адміністрацією 19.08.1999 р. за № 0002197
та взято на податковий облік у ДПІ в
Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві.

ДПІ в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві проведено
фактичну перевірку з питань додержання
суб'єктами господарювання вимог,
встановлених законодавством України,
які є обов'язковими до виконання при
здійснення оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, а саме кіоску,
який належить ФОП ОСОБА_1 та
розташований за адресою: АДРЕСА_1, за
результатами якої складено акт від
07.10.2013 р. №0022/26-15-21-01-13.

На підставі висновків акту
відповідачем прийнято рішення від
31.10.2013 р. № , яким до позивача
застосовано фінансові санкції у
розмірі 27 882,00 грн. за роздрібну
торгівлю тютюновими виробами за
цінами, вищими від максимальних
роздрібних цін на тютюнові вироби,
встановлених виробниками або
імпортерами таких тютюнових виробів та
за виробництво, зберігання,
транспортування, реалізація
фальсифікованих алкогольних напоїв чи
тютюнових виробів; алкогольних чи
тютюнових виробів без марок акцизного
податку встановленого зразка або з
підробленими марками акцизного
податку та податкове
повідомлення-рішення від 31.10.2014 р. №
, яким застосовано штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 85,00 грн.

Станом на момент розгляду даної справи
відповідач вказану суму податкових
зобов'язань не сплатив.

Окрім того, за відповідачем
обліковується не сплачена недоїмка
згідно облікової картки платника з
31.12.2012 року в розмірі 40 000 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, з урахуванням
наявних доказів у справі, суд виходить
з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно з п.14.1.156. ст. 14 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI,
податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Згідно п.п. 14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Між тим, згідно з п. 58.1, п. 58.2 ст. 58
Податкового кодексу України, у разі
коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V ПК
України, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення
надсилається (вручається) за кожним
окремим податком, збором та/або разом
із штрафними санкціями, передбаченими
цим Кодексом, а також за кожною
штрафною (фінансовою) санкцією за
порушення норм іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на такий контролюючий орган,
та/або пенею за порушення строків
розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Крім того, статтею 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» визначено, що
рішення про стягнення штрафів,
передбачених частиною другою цієї
статті, приймаються органами доходів і
зборів та/або органом, який видав
ліцензію на право виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та
іншими органами виконавчої влади у
межах їх компетенції визначеної
законами України.

Згідно з п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу
України рішення, прийняті контролюючим
органом, можуть бути оскаржені в
адміністративному або судовому
порядку.

Абзацом 5 п. 56.18 ст. 56 Податкового
кодексу України передбачено, що при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу
податкове зобов'язання вважається
неузгодженим до дня набрання судовим
рішенням законної сили.

Як встановлено судом, рішення від 31.10.2013
р. № про застосування фінансових
санкцій у розмірі 27 882,00 грн.
відповідачем оскаржено в судовому
порядку.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13.03.2014 року в адміністративній справі №
826/19373/13-а за позовом ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у
Оболонському районі м. Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування рішення про
застосування фінансових санкцій №
від 31.10.2013 р., позов задоволено
частково, визнано протиправним та
скасовано рішення № від 31.10.2013 р.
в частині застосування до ФОП ОСОБА_1
штрафних санкцій у розмірі 19 382,00 грн.

При цьому, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29.05.2014 р. у зазначеній справі
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13.03.2014 року скасовано
та прийнято нову, якою у задоволенні
позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовлено
повністю.

В порядку ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення по
адміністративній справі №826/19373/13-а
набрало законної сили.

Статтею 255 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Вищезазначені встановлені обставини у
справі спростовують твердження
відповідача в своїх запереченнях про
відсутність підстав для стягнення з
нього заборгованості, оскільки
правомірність рішення про нарахування
штрафних санкції встановлено судовим
рішенням, що набрало законної сили.

Докази скасування судових рішень в
касаційному порядку у матеріалах
справи відсутні.

Отже, грошові зобов'язання, нараховані
рішенням від 31.10.2013 р. № є
узгодженими.

Згідно п.п. 14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання є
податковим боргом.

Враховуючи те, що грошові зобов'язання,
які фактично узгоджені відповідачем,
не були погашені протягом граничного
строку, вони відповідно до п.п. 14.1.175 п.
14.1. ст. 14 Податкового кодексу України
визнаються податковим боргом.

Щодо тверджень відповідача на
протиправність визначення загальної
суми заборгованості, яку просить
позивач стягнути в даній справі, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу
України, у разі коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Однак, відповідно до п. 59.5. ст. 59
Податкового кодексу України, у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було надіслано відповідачу
податкову вимогу від 25.10.2013 р. за № 4503-17
на суму несплаченої недоїмки в розмірі
47 312,70 грн., яка була отримана
відповідачем - 29.10.2013 року, що
підтверджується копією
рекомендованого повідомлення про
вручення.

Оскільки відповідачем сума
податкового боргу після виставлення
йому податкової вимоги повністю не
погашалась, підстав для винесення
нової податкової вимоги не виникало,
однак процедура стягнення вважається
дотриманою.

З огляду на викладене, за відповідачем
рахується несплачена недоїмка у
розмірі 47 312,70, а також узгоджені
зобов'язання за рішенням від 31.10.2013 р. №
на суму 27 882,00 грн., що становить
загальну суму 75 194,70 грн.

Разом з тим, як видно з облікової картки
платника податків, відповідачем
здійснено часткову сплату визначених
зобов'язань в розмірі 7 312,70 грн.

Отже, станом на момент розгляду даної
справи сума заборгованості
залишається непогашеною в розмірі 67
882,00 грн.

Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст. 20
Податкового кодексу України,
контролюючі органи мають право,
зокрема, звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, що обслуговують такого
платника податків, на суму податкового
боргу або його частини.

Статтею 95 Податкового кодексу України
визначено, що контролюючий орган
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Відповідно до частини першої ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

На час розгляду справи та винесення
рішення по суті заявлених позовних
вимог доказів про сплату зазначеної
суми відповідачем не надано.

Виходячи з вищенаведених приписів
законодавства, поданих документів і
матеріалів, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті та враховуючи
те, що доказів погашення зазначеної
заборгованості на день винесення
рішення не надано, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
сторони, звільненої від сплати
судового збору, а також за відсутності
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати (судовий
збір) стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-162, 183-2, 254 КАС
України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (код НОМЕР_3) кошти у розмірі 67 882
(шістдесят сім тисяч вісімсот
вісімдесят дві) грн. 00 коп. з рахунків у
банку: ПАТ КБ «Правекс Банк», МФО банку
380838, номер рахунку 2644 (українська
гривня); АТ «УкрСиббанк», МФО банку 351005,
номер рахунку 65900 (українська
гривня).

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя
В.П. Шулежко