Справа № 807/2236/14
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 жовтня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2236/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд

у складі головуючого - судді
Іванчулинця Д.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гринюка І.В.,

з участю сторін та осіб, які беруть
участь у справі:

представника позивача - Шалапаюка В.Л.,

представника відповідача - Данч Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань у
приміщенні Закарпатського окружного
адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грін Рей
Закарпаття» до Державної екологічної
інспекції у Закарпатській області про
визнання протиправним та скасування
пункту 1 припису від 19 червня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Грін Рей
Закарпаття» звернулося у
Закарпатський окружний
адміністративний суд із позовною
заявою до Державної екологічної
інспекції у Закарпатській області
(далі - відповідач), якою просить:
визнати протиправним та скасувати
пункт 1 припису від 19 червня 2014 року,
винесеного державним інспектором з
ОНПС Державної екологічної інспекції у
Закарпатській області Ковтик
Ярославом Івановичем.

Позовні вимоги вмотивовані тим,
відповідачем проведено планову
перевірку діяльності позивача та за
результатами якої складено акт від 19
червня 2014 року. Актом встановлено, що
позивач здійснює спеціальне
водокористування з відсутністю
спеціального дозволу на користування
надрами в частині видобування
підземних прісних вод. На підставі акту
винесено припис від 19 червня 2014 року з
вимогою отримати спеціальний дозвіл та
представити договір оренди земельної
ділянки. Позивач вважає пункт перший
припису протиправним та незаконним,
винесеним з грубим порушенням норм
чинного законодавства, оскільки як він
стверджує в підприємства наявний
спеціальний дозвіл, а стосовно
земельної ділянки позивач не потребує
укладення договору оренди, оскільки
рішенням сесії Перехрестівської
сільської ради від 27 листопада 2013 року
за № 199 позивачу надано у користування
здану земельну ділянку.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги з мотивів наведених у позовній
заяві та просив суд задовольнити позов
у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив
проти заявлених позовних вимог з
мотивів наведених у письмових
заперечення, оскільки вважає припис
від 19 червня 2014 року законним та таким,
що прийнятий у відповідності до вимог
чинного законодавства України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
розглянувши подані документи та
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що в період з 11
червня 2014 року по 19 червня 2014 року
державними інспекторами з ОНПС
Державної екологічної інспекції у
Закарпатській області Ковтик Я.І. та
Лембак О.С. проводилася планова
перевірка діяльності товариства з
обмеженою відповідальністю «Грін Рей
Закарпаття» на відповідність
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними речовинами.

За результатами проведеної перевірки
було складено акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
в галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами від 19 червня 2014
року (а.с.13-22).

Актом перевірки від 19 червня 2014 року
встановлено, що позивач здійснює
спеціальне водокористування підземних
вод із 4 свердловин, розміщених на
території виробничої бази. Вода
використовується для
господарсько-побутових,
санітарно-гігієнічних, виробничих і
допоміжних потреб. Позивачем
представлено дозвіл на спеціальне
водокористування УКР № 172-А/ЗАК від
10.04.2014 року, терміном дії до 10.04.2015 року.
Ліміт забору води, встановлений
дозволом становить 22,742 тис.м3/рік (87,472
м3/добу). Встановлено відсутність
спеціального дозволу на користування
надрами в частині видобування
підземних прісних вод.

Статтею 19 Кодексу України про надра
встановлено, що надра надаються у
користування підприємствам, установам,
організаціям і громадянам лише за
наявності у них спеціального дозволу
на користування ділянкою надр. Право на
користування надрами засвідчується
актом про надання гірничого відводу.
При укладенні угод про розподіл
продукції надра надаються в
користування на підставі угоди про
розподіл продукції з оформленням
спеціального дозволу на користування
надрами та акта про надання гірничого
відводу. Користування надрами
здійснюється без надання гірничого
відводу чи спеціального дозволу у
випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 19 червня 2014 року
державним інспектором з ОНПС Державної
екологічної інспекції у Закарпатській
області Ковтик Я.І. винесено припис,
яким позивачу приписано: 1) отримати
спеціальний дозвіл на користування
надрами в частині видобування
підземних прісних вод. Термін
виконання - до 19 листопада 2014 року; 2)
представити договір оренди земельної
ділянки, що знаходиться в с. Перехрестя
по вул. Ракоці, 1/2. Термін виконання - до
19 серпня 2014 року (а.с.23).

Згідно частиною 4 статті 148
Господарського кодексу України
встановлено, що правовий режим
використання окремих видів природних
ресурсів (землі, вод, лісів, надр,
атмосферного повітря, тваринного
світу) встановлюється законами. Отже,
правовий режим використання надр
встановлюється Кодексом України про
надра.

У відповідності до частини 1 статті 149
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання використовують у
господарській діяльності природні
ресурси в порядку спеціального або
загального природокористування
відповідно до цього Кодексу та інших
законів.

Статтею 38 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
передбачено, що використання природних
ресурсів в Україні здійснюється в
порядку загального і спеціального
використання природних ресурсів.

Законодавством України громадянам
гарантується право загального
використання природних ресурсів для
задоволення життєво необхідних потреб
(естетичних, оздоровчих, рекреаційних,
матеріальних тощо) безоплатно, без
закріплення цих ресурсів за окремими
особами і надання відповідних
дозволів, за винятком обмежень,
передбачених законодавством України.

В порядку спеціального використання
природних ресурсів громадянам,
підприємствам, установам і
організаціям надаються у володіння,
користування або оренду природні
ресурси на підставі спеціальних
дозволів, зареєстрованих у
встановленому порядку, за плату для
здійснення виробничої та іншої
діяльності, а у випадках, передбачених
законодавством України, - на пільгових
умовах.

Частиною 1 статті 16 Кодексу України про
надра передбачено, що спеціальні
дозволи на користування надрами
надаються переможцям аукціонів, крім
випадків, визначених Кабінетом
Міністрів України, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері геологічного вивчення
та раціонального використання надр,
або Радою міністрів Автономної
Республіки Крим щодо розробки родовищ
корисних копалин місцевого значення на
території Автономної Республіки Крим.
Порядок проведення аукціонів з продажу
спеціальних дозволів на користування
надрами та порядок їх надання
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

У відповідності до статті 151
Господарського кодексу України,
суб'єктам господарювання для
здійснення господарської діяльності
надаються в користування на підставі
спеціальних дозволів (рішень)
уповноважених державою органів земля
та інші природні ресурси (в тому числі
за плату або на інших умовах).

Порядок надання у користування
природних ресурсів громадянам і
юридичним особам для здійснення
господарської діяльності
встановлюється земельним, водним,
лісовим та іншим спеціальним
законодавством.

Зокрема, спеціальним законодавством
яке визначає порядок надання у
користування надр є Кодекс України про
надра.

Згідно вимог статті 1 Водного кодексу
України встановлено, розмежовуються
поняття використання води та
водокористування. Зокрема,
використання води - процес вилучення
води для використання у виробництві з
метою отримання продукції та для
господарсько-питних потреб населення,
а також без її вилучення для потреб
гідроенергетики, рибництва, водного,
повітряного транспорту та інших
потреб, а водокористування -
використання вод (водних об'єктів) для
задоволення потреб населення,
промисловості, сільського
господарства, транспорту та інших
галузей господарства, включаючи право
на забір води, скидання стічних вод та
інші види використання вод (водних
об'єктів).

Спеціальний дозвіл на користування
надрами дає право на видобування
підземних вод, а дозвіл на спеціальне
водокористування - право на їх
використання.

У відповідності до вимог статті 39
Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
встановлено, що до природних ресурсів
загальнодержавного значення належать,
зокрема і підземні води.

Стаття 6 Кодексу України про надра
визначає, що корисні копалини за своїм
значенням поділяються на корисні
копалини загальнодержавного і
місцевого значення. Віднесення
корисних копалин до корисних копалин
загальнодержавного та місцевого
значення здійснюється Кабінетом
Міністрів України за поданням
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері охорони навколишнього
природного середовища.

Відповідно до Переліку корисних
копалин загальнодержавного та
місцевого значення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 грудня 1994 року за № 827, до корисних
копалин загальнодержавного значення,
зокрема, належать підземні води, які
включають мінеральні (лікувальні,
лікувально-столові, природні столові),
питні (для централізованого
водопостачання, для
нецентралізованого водопостачання),
промислові, технічні,
теплоенергетичні.

Пунктом 5 Порядку надання спеціальних
дозволів на користування надрами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України за № 615 від 30.05.2011
року, передбачено надання дозволів на
видобування корисних копалин.

Пунктом 8 вищенаведеного Порядку
встановлено, що без проведення
аукціону дозвіл надається у разі
геологічного вивчення, в тому числі
дослідно-промислової розробки та
видобування підземних питних та
технічних вод для забезпечення
технологічного процесу виробництва та
для потреб сільського господарства.

У відповідності до вимог статті 56
Кодексу України про надра, встановлено,
що серед основних вимог в галузі
охорони надр є, зокрема, додержання
встановленого законодавством порядку
надання надр у користування і
недопущення самовільного користування
надрами.

Згідно вимог статті 23 вищенаведеного
кодексу передбачено, що землевласники
і землекористувачі в межах наданих їм
земельних ділянок мають право без
спеціальних дозволів та гірничого
відводу видобувати для своїх
господарських і побутових потреб
корисні копалини місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двох метрів, підземні води для власних
господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
за умови що продуктивність водозаборів
підземних вод не перевищує 300 кубічних
метрів на добу та використовувати
надра для господарських і побутових
потреб.

Видобування корисних копалин
місцевого значення і торфу з
застосуванням спеціальних технічних
засобів, які можуть призвести до
небажаних змін навколишнього
природного середовища, погоджується з
місцевими радами, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим та
обласними, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями.

Як вбачається з Акту перевірки вимог
природоохоронного законодавства від 19
червня 2014 року встановлено, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Грін Рей
Закарпаття» використовує воду на
виробничі потреби на підставі Дозволу
на спеціальне водокористування УКР №
172-А/ЗАК (а.с.13-22).

У відповідності до міждержавного
стандарту ГОСТ 17.1.1.03-86 «Охрана природы.
Гидросфера. Классификация стандартов
водопользований», затвердженого
постановою Державного комітету СРСР по
стандартам від 25.06.1986 року за № 1778,
водокористування класифікується по
цілям використання вод на
господарсько-питні потреби населення,
номінально-побутові потреби населення,
промислові потреби та інші.

Промислові потреби, як це визначено в
ГОСТ 17.1.1.04-80 «Охрана природы.
Гидросфера. Классификация подземных
вод по целям водопользования»,
затвердженого постановою Державного
комітету СРСР по стандартам від 31.03.1980
року за № 1452, відповідно до цілей
водокористування поділяються на
господарсько-питні та комуно-побутові
потреби промислових підприємств;
технічні потреби підприємств, втому
числі забезпечення водою виробничих
процесів та інше. Судом встановлено, що
саме під даний вид класифікації
підпадає вид господарської діяльності
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грін Рей
Закарпаття».

Зокрема, чинне законодавство
передбачає використання вод для
промислових потреб з чітким
розмежуванням на вищенаведені види
використання.

Окрім того, твердження позивача що
підприємства згідно статті 23 Кодексу
України про надра має право без
спеціального дозволу та гірничого
відводу видобувати для своїх
господарських і побутових потреб
корисні копали місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двох метрів спростовується наступним.

У відповідності до Акту перевірки
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Грін Рей
Закарпаття» рішенням чергової 37 сесії
шостого скликання Перехрестівської
сільської ради від 27 листопада 2013 року
за № 199 «Про надання дозволу на
використання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду»
було надано дозвіл на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду, що
знаходиться в с. Перехрестя по вул.
Ракоці, 1/2, однак позивач приступив до
використання земельної ділянки до
оформлення державного акту щодо права
власності на земельну ділянку чи
постійного користування земельною
ділянкою, договору оренди земельної
ділянки тощо, а отже до виникнення в
нього права власності чи право
користування на вищезазначену землю.
Отже, позивач використовував земельну
ділянку без правовстановлюючих
документів з врахуванням земельного
законодавства.

Статтею 125 Земельного кодексу України
передбачено, що право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

А отже, рішення органу виконавчої влади
або місцевого самоврядування про
надання земельної ділянки державної чи
комунальної власності у постійне
користування чи оренду не породжує
права власності або права на постійне
користування, а є лише необхідними
передумовами виникнення права
власності або права на постійне
користування.

Юридичним фактом,що породжує
виникнення права власності на земельну
ділянку або права на постійне
користування землею, незалежно від
способу набуття власником такого
права, виступає виключно державний акт,
або договір оренди земельної ділянки,
який як встановлено судом на момент
здійснення відповідачем перевірки
Державній екологічній інспекції у
Закарпатській області не надавався.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд
приходить висновку, що позивач набув
права на оформлення відповідної
документації на право постійного
користування земельною ділянкою, але в
супереч вимогам Земельного кодексу
України не зареєстрував відповідний
документ та не отримав спеціальний
дозвіл на користування надрами
необхідний для видобування підземних
вод із наявних свердловин, а тому акт
перевірки та прийнятий на його основі
припис є законним, обґрунтованим та
таким, що підлягає виконанню, а отже в
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю «Грін Рей
Закарпаття» до Державної екологічної
інспекції у Закарпатській області про
визнання протиправним та скасування
пункту 1 припису від 19 червня 2014 року
слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.160, 161, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грін Рей
Закарпаття» до Державної екологічної
інспекції у Закарпатській області про
визнання протиправним та скасування
пункту 1 припису від 19 червня 2014 року -
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

СуддяД.В. Іванчулинець