Справа № 2а-902/10/0470
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

03 грудня 2014 року
м. Київ К/800/54659/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Кривому
Розі Дніпропетровської області до
міжрайонної профпатологічної
медико-соціальної комісії про визнання
недійсним акту, за касаційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у місті Кривому
Розі Дніпропетровської області (далі -
Відділення Фонду) на ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2010
року і ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2012 року, -

встановив:

У січні 2010 року Відділення Фонду
звернулося до суду з позовом, в якому
просило визнати недійсним заключення
міжрайонної профпатологічної
медико-соціальної комісії про
встановлення 40 % стійкої професійної
працездатності пенсіонера за віком
ОСОБА_4.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 23 жовтня 2012
року, у відкритті провадження у справі
відмовлено на підставі пункту 1 частини
1 статті 109 КАС України, оскільки заяву
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

У касаційній скарзі Відділення Фонду,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
процесуального права і правової оцінки
обставин у справі у межах, визначених
статтею 220 КАС України, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню .

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд першої інстанцій, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив з того, що даний спір має
цивільно-правовий характер, що
виключає його розгляд в порядку
адміністративного судочинства.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з таким висновком судів
попередніх інстанцій з огляду на
наступне.

Статтею 1 Закону України «Про
реабілітацію інвалідів в Україні»
встановлено, що медико-соціальна
експертиза - це визначення на основі
комплексного обстеження усіх систем
організму конкретної особи міри втрати
здоров'я, ступеня обмеження її
життєдіяльності, викликаного стійким
розладом функцій організму, групи
інвалідності, причини і часу її
настання, а також рекомендацій щодо
можливих для особи за станом здоров'я
видів трудової діяльності та умов
праці, потреби у сторонньому догляді,
відповідних видів
санаторно-курортного лікування і
соціального захисту для найповнішого
відновлення усіх функцій
життєдіяльності особи.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» встановлено, що
інвалідність як міра втрати здоров'я
визначається шляхом експертного
обстеження в органах медико-соціальної
експертизи центрального органу
виконавчої влади, який забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров'я.

Відповідно до пункту 5 Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 лютого 1992 року
№ 83 (чинного на момент прийняття
спірного рішення), органом, який
здійснює медико-соціальну експертизу,
є медико-соціальні експертні комісії
(МСЕК), що організуються в самостійні
центри, бюро при управліннях охорони
здоров'я обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій.

Міські, міжрайонні, районні
медико-соціальні експертні комісії
утворюються в складі трьох
лікарів-експертів (терапевта, хірурга,
невропатолога), фахівця з
медико-соціальної реабілітації
(лікаря-реабілітолога), психолога,
представника Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, а також представника
військово-медичних управлінь СБУ,
Служби зовнішньої розвідки - у разі
розгляду медичних справ пенсіонерів з
числа військовослужбовців СБУ, Служби
зовнішньої розвідки (пункт 13
Положення).

Медико-соціальні експертні комісії
проводять засідання тільки у повному
складі і колегіально приймають
рішення. Дані експертного огляду і
рішення заносяться до акта огляду та
протоколу засідання медико-соціальної
експертної комісії, які підписуються
головою, членами комісії і
засвідчуються печаткою (пункт 25
Положення).

Згідно з частиною третьою статті 8
Закону України «Про реабілітацію
інвалідів в Україні» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) рішення
медико-соціальних експертних комісій є
обов'язковими для виконання органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями,
реабілітаційними установами незалежно
від відомчої підпорядкованості, типу і
форми власності.

Таким чином, медико-соціальні
експертні комісії здійснюють владні
управлінські функції при прийнятті
ними рішень, які оформлюються у вигляді
актів огляду, спрямовані на
забезпечення реалізації державної
політики у сфері реабілітації
інвалідів, створення правових,
економічних, політичних,
соціально-побутових і
соціально-психологічних умов для
задоволення їхніх потреб у відновленні
здоров'я, матеріальному забезпеченні,
посильній трудовій та громадській
діяльності, а відтак, мають публічний
характер та підлягають оскарженню в
порядку адміністративного
судочинства.

За змістом статті 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, відповідні суми грошової
допомоги і пенсії.

Пунктом 14 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів» від 20.05.2013 № 8
визначено, що за приписами частин
дванадцятої-чотирнадцятої статті 17
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» рішення правління
Фонду, прийняті в межах його
компетенції, є обов'язковими для
виконання всіма страхувальниками та
застрахованими, а також можуть мати
характер регуляторного або
нормативно-правового акта. З огляду на
те, що Фонд соціального страхування від
нещасних випадків наділений
контролюючими функціями та правом
видання обов'язкових для
страхувальників нормативно-правових
актів, спори за його участі та участі
його робочих органів розглядаються в
порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи викладене суди попередніх
інстанцій прийшли до помилкового
помилково висновку, що Відділення
Фонду не має права оскаржити до
адміністративного суду заключення
міжрайонної профпатологічної
медико-соціальної комісії, яке є
підставою для проведення страхових
виплат за рахунок коштів Фонду, що
безпосередньо стосується його
інтересів.

Наведені обставини не були враховані
судами попередніх інстанцій, які
прийняли не обґрунтовані рішення про
відмову у відкритті провадження у
справі з тих підстав, що її не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Кривому
Розі Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 20 січня 2010
року і ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2012 року - скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді