Справа № 233/3055/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р.Справа № 233/3055/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Губарь А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області на постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 23.05.2014р. по справі
№ 233/3055/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області

про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області, в якому просив суд: визнати
неправомірним нарахування
відповідачем, з 01 січня 2014 року,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно ст. 50 та державної
пенсії по інвалідності відповідно ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи";
зобов'язати відповідача видати
розпорядження про перерахунок та
виплату державної пенсії по
інвалідності внаслідок Чорнобильської
катастрофи у обсязі не нижче 8 розмірів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
обсязі 75 % розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, відповідно до ст.ст. 50,
54, 67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", починаючи з 01.01.2014 року.

Постановою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 23.05.2014 року адміністративний позов
ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України у м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01.01.2014
року державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
всупереч положень ст.ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області провести перерахунок та
виплатити з 01.01.2014 року ОСОБА_1, який
народився 22.09.1995 року у м. Костянтинівка
Донецької області, інваліду ІІ групи 1-ї
категорії, державну пенсію на підставі
ст. 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в обсязі не нижче від 8-ми
розмірів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст. 50 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
обсязі 75% розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, за відрахуванням
фактично отриманих ним сум.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 23.05.2014 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач, зокрема,
посилається на порушення судом першої
інстанції приписів ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
постанови Кабінету Міністрів України
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
№ 1210 від 23.11.2011 року, п. 13 Порядку
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, ч. 7 ст. 20 Бюджетного кодексу
України, п. 7 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини викладені
в апеляційній скарзі.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені у
встановленому законом порядку, причини
неявки до суду не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд
під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
вирішення справи, а особиста участь
сторін в судовому засіданні - не
визнана судом обов'язковою, колегія
суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності сторін, без фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач - ОСОБА_1, є інвалідом ІІ групи
безстроково, призначеної згідно з
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", має статус ліквідатора
наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії
(а.с.5,8).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ у м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі, як одержувач пенсії по
інвалідності ІІ групи згідно Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

З 01.01.2014 року УПФУ у м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі проведено
нарахування та виплату позивачу ОСОБА_1
пенсії в розмірі 2419,95грн., у тому числі: -
1518,4грн. - основний розмір пенсії; - 379,6
грн. - додаткова пенсія інвалідам ІІ
групи внаслідок ЧАЕС; - 521,95грн. -
державна адресна допомога (а.с.3-4).

На звернення позивача щодо перерахунку
пенсії, в м.Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області, листом від 04.03.2014 року за вих. №
32/Ш-10-01-03 надано відповідь та
повідомлено заявника, що підстави для
проведення перерахунку пенсії,
починаючи з 01.01.2014 року відповідно до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
відсутні, розмір пенсії розрахований
згідно вимог чинного законодавства, що
складає у загальному розмірі 2419 грн. 95
коп. (а.с. 3-4).

Не погодившись з діями відповідача
щодо відмови у перерахунку пенсії,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
другій групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону України Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам, віднесеним до
першої категорії, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірах:
інвалідам другої групи - 75% мінімальної
пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Колегія суддів зазначає, що
положеннями Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" не
було передбачено обмежень щодо
застосування ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач у період з
01.01.2014 року має право на отримання
основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Посилання відповідача на той факт, що
пенсія позивачу у спірний період була
проведена та виплачена у розмірі,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки
застосування зазначених постанов було
розраховано на бюджетний період 2012, 2013
бюджетних роках, а тому у період з 01.01.2014
року вказана постанова застосуванню не
підлягала.

Крім того, слід вказати, що відповідно
до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві в період з 01.01.2014 року
застосуванню підлягають ст.ст. 50 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не вищевказана постанова Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

При цьому, вихідним критерієм
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої статтею 50 Закону № 796-ХІІ,
є мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" вираховується, виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" щодо
застосування розміру мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
частиною 1 цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обов'язок відповідача з
01.01.2014 року здійснювати позивачеві
нарахування та виплату державної та
додаткової пенсії у відповідності до
приписів ст.ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" виходячи із
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що
Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про державний бюджет
України на 2014 рік" від 31.07.2014 року, який
набрав чинності 03.08.2014 року, доповнено
Розділ "Прикінцеві положення" Закону
України "Про державний бюджет України
на 2014 рік" пунктом 6-7, яким установлено,
що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30,
31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Отже, урахуванням внесених змін у Закон
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", які набрали чинності 3 серпня
2014 року, починаючи з цієї дати до
спірних правовідносин повинні
застосовуватись положення Постанови
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення".

Однак, враховуючи, що дані зміни в
законодавстві набрали чинності після
прийняття судом першої інстанції
постанови від 23.05.2014 року, зазначені
обставини не є підставою для
скасування судового рішення, а мають
бути враховані під час його виконання.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 23.05.2014 року по справі № 233/3055/14-а
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги відповідача
колегією суддів не встановлено.

З огляду на те, що посилання
відповідача в апеляційній скарзі на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
не знайшли свого підтвердження при
розгляді даної справи, а судом першої
інстанції повно та всебічно перевірені
надані сторонами докази, дана їм
належна оцінка у рішенні, яке належним
чином мотивовано і за своїм змістом та
формою відповідає вимогам
матеріального та процесуального
закону, апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
м.Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 23.05.2014р. по справі № 233/3055/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 08.12.2014 р.