Справа № 372/5558/14-а
Суддя: Проць Т. В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/5558/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 грудня 2014 року
Обухівський районний суд
Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Бенчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Обухівського
районного суду Київської області без
фіксування судового процесу
технічними засобами справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Козинської селищної ради Обухівського
району Київської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до
Козинської селищної ради Обухівського
району Київської області, у якому
просив визнати протиправними дії
селищної ради щодо прийняття рішення
№8 від 16.09.2014 року «Про виконання
рішення суду та розгляд заяви ОСОБА_1.»
щодо відмови у задоволенні його
клопотання про надання безоплатно у
власність земельної ділянки,
орієнтовною площею 0,15 га, для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, зобов'язати раду винести на
засідання чергової сесії та розглянути
його клопотання про виділення та
передачу у власність земельної
ділянки.

В судове засідання позивач не з'явився,
в поданій суду заяві просив розглядати
адміністративний позов у його
відсутність та задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, про час розгляду справи був
повідомлений належним чином. Заяв,
клопотань суду не подав.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач
звернувся до Козинської селищної ради
Обухівського району Київської області
з клопотанням від 12.04.2013 року, в якому
просив визначити без його погодження
та виділити земельну ділянку
орієнтовним розміром до 0,15 га в межах
селища Козин з цільовим призначенням
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, розглянувши це питання на
сесії ради у встановлений
законодавством місячний термін з
прийняттям об'єктивного і
обґрунтованого рішення. До клопотання
позивачем були додані: копія паспорту
та ідентифікаційного коду; графічні
матеріали та копія договору доручення
від 04.03.2013 року №34/03/13-зд.

Рішенням 55-ої сесії VI скликання
Козинської селищної ради Обухівського
району Київської області від 16 вересня
2014 року №8 «Про виконання рішення суду
та розгляд заяви ОСОБА_1.» на виконання
постанови Вищого адміністративного
суду України від 14.08.2014 р., розглянувши
заяви ОСОБА_1 від 21.03.2013 р. та від 12.04.2013
року щодо надання без його погодження
безоплатно у приватну власність
земельної ділянки в межах смт.Козин з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,15 га. вирішено добровільно виконати
рішення суду та винесено на розгляд
вказані клопотання, а також відмовлено
в їх задоволенні.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (ст. 19 Конституції
України).

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад відноситься
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Основним нормативно-правовим актом з
регулювання земельних правовідносин є
Земельний кодекс України. Завданням
Кодексу, разом з іншими
нормативно-правовими актами, що
регулюють земельні відносини, є
забезпечення права на землю громадян,
юридичних осіб, територіальних громад
та держави, раціонального використання
та охорони земель.

Відповідно до ч.2 ст.116 вказаного
Кодексу набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться шляхом одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом. (п. «в» ч. 3 наведеної
правової норми).

Передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу належить до
повноважень сільських, селищних,
міських рад (п. «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України).

Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Стаття 118 ЗК України визначає порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами. За частиною 6 цієї
норми громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної державної
адміністрації або місцевої ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Враховуючи приведені норми, необхідною
умовою для отримання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки є,
зокрема, конкретно визначене заявником
місце розташування земельної ділянки,
відображене за допомогою графічних
матеріалів, які подаються останнім
разом з відповідним клопотанням.

Як убачається з матеріалів справи, до
вищезгаданого клопотання про надання
земельної ділянки у приватну власність
позивачем у якості графічних
матеріалів додавався витяг із карти
місцевості Обухівського району
Київської області з виділенням
пунктиром меж смт. Козин. Так, позивач
стверджує, що під поняттям графічних
матеріалів, зазначених у частині 6
статті 118 ЗК України, слід розуміти
конкретний населений пункт, в якому
особа бажає отримати земельну ділянку.

Однак, із такими твердженнями позивача
суд погодитись не може, виходячи з
наступного.

Так, за визначенням ЗК України земельна
ділянка - це частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеними щодо неї
правами (ч.1 ст.79).

Законами України не визначено поняття
графічних матеріалів, а також не
конкретизовано вимог щодо їх
оформлення. Втім, враховуючи наведене
тлумачення земельної ділянки, суд
приходить до висновку, що графічні
матеріали, які додаються до клопотання
про одержання земельної ділянки в
межах норм безоплатної приватизації,
слід розглядати як зображення
обмеженої орієнтованою площею частини
земної поверхні, що має певні
просторові координати в межах тої чи
іншої адміністративно-територіальної
одиниці (напр.: район, місто, село) та
визначає місце розташування
запитуваної земельної ділянки
відносно інших землевласників та
землекористувачів. Належними
графічними матеріалами, зокрема,
можуть бути викопіювання із
планово-картографічного матеріалу
місця розташування земельної ділянки,
завірене посадовою особою
компетентного органу, або ж
викопіювання з кадастрової карти
(плану), генерального плану населеного
пункту та іншої містобудівної
документації тощо.

Земельним законодавством України не
встановлено повноважень відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який
наділений правом розпоряджатися
земельними ділянками державної чи
комунальної власності, на власний
розсуд обирати земельну ділянку в
межах компетенції у конкретному
населеному пункті у випадку, якщо
громадянин України висловлює бажання
отримати таку на підставі статті 118
Земельного кодексу України в цій
місцевості.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що надані позивачем до
клопотання графічні матеріали не
відповідають вимогам законодавства,
оскільки не відображають місце
розташування земельної ділянки та не
дають змоги суб'єкту владних
повноважень перевірити чи відповідає
це місце вимогам законів, прийнятим
відповідно до них нормативно-правовим
актам, генеральним планам населених
пунктів та іншій містобудівній
документації, схемам землеустрою і
техніко-економічним обґрунтуванням
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектам землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затвердженим у встановленому
законом порядку, що зобов'язаний
здійснити останній згідно положень ч.7
ст.118 ЗК України.

Зважаючи на викладене, суд не приймає
до уваги доводи позивача щодо
невмотивованості оспорюваного рішення
суб'єкта владних повноважень, позаяк
воно ґрунтувалось на тому, що надані
позивачем документи (графічні
матеріали) не відображають площу,
конфігурацію та точне місце
розташування бажаної земельної
ділянки. Тобто, в основу спірного
рішення покладена невідповідність
вимогам земельного законодавства
клопотання позивача в частині надання
належних графічних матеріалів.

За таких обставин, суд вважає, що
Козинська селищна рада Обухівського
району Київської області правомірно
відмовила в задоволенні клопотання
позивача рішенням №8 від 16.09.2014 року,
яке прийняте обґрунтовано, на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 86, 158-163, 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Козинської селищної
ради Обухівського району Київської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії
відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Обухівський
районний суд з одночасним направленням
копії апеляційної скарги особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

СуддяПроць Т. В.