Справа № 2318/5625/12 (2а/2318/254/12)
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року м.
Київ К/800/48304/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в місті Умані
та Уманському районі Черкаської
області на постанову Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 01 листопада 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 вересня
2013 року в справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
місті Умані та Уманському районі
Черкаської області про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з адміністративним позовом, в якому
зазначав, що у 2010 році йому призначено
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці відповідно до статті
43 Закону України «Про статус суддів». У
зв'язку зі зміною розміру суддівської
винагороди у березні 2012 року звернувся
із за-явою про перерахунок довічного
грошового утримання, на що отримав
відмову.

Посилаючись на порушення права на
належне матеріальне забезпечення
судді у відставці просив визнати
відмову у перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання
неправомірною, здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання на підставі довідки
територіального управління Державної
судової адміністрації України у
Черкаській області з 01 січня 2012 року у
розмірі 80% розміру грошового утримання
працюючого на відповідній посаді
судді.

Постановою Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 01
листопада 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 вересня
2013 року, позов задоволено частково:
визнано відмову у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у зв'язку з
підвищенням оплати праці працюючих
суддів з 01 квітня 2012 року
неправомірною; зобов'язано відповідача
перерахувати щомісячне довічне
грошове утримання судді у від-ставці у
відповідності до заробітної плати,
визначеної довідкою територіального
управління Державної судової
адміністрації України у Черкаській
області від 17 січня 2012 року №99/04 та
перерахувати його щомісячне довічне
грошове утримання судді у від-ставці в
подальшому, у відповідності до
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, починаючи з
01квітня 2012 року, у розмірі 80 відсотків.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, відповідач
ставить питання про скасування судових
рішень та ухвалення нового про відмову
у задоволенні позову.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 05 лютого 1993 року по 31
жовтня 2010 року ОСОБА_4 був суддею
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області. З 18 листопада 2010
року він перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
місті Умані та Уманському районі
Черкаської області та з 01 листопада 2010
року йому призначено щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці у
розмірі 80% грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді.

27 березня 2012 року позивач звернувся із
заявою про перерахунок довічного
грошового утримання з 01 січня 2012 року у
зв'язку зі зміною розміру суддівської
винагороди, на що отримав відмову у
зв'язку з відсутністю підстав для
такого перерахунку відповідно до
довідки територіального управління
Державної судової адміністрації
України у Черкаській області від 17
січня 2012 року №99/04.

Вирішуючи спір та частково
задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
залежить від розміру грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді. Оскільки розмір
щомісячного грошового утримання судді
у відставці встановлений у відсотках
від грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді, то його
розмір повинен був збільшитися у
зв'язку зі збільшенням розміру
заробітної плати працюючому судді
відповідно до довідки територіального
управління Державної судової
адміністрації України.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до статті 43
Закону України «Про статус суддів», що
діяв на час призначення довічного
грошового утримання, ОСОБА_4 у 2010 році
призначено щомісячне довічне грошове
утримання у розмірі 80 відсотків
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді.

Аналогічне правило було закріплено у
частині третій статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
відповідно до якої щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності 01 жовтня 2011 року,
частини третю та п'яту статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів»» викладено в новій редакції,
відповідно до яких щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 01
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді. Максимальний
розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів у відставці
(з урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) частина
третя, перше, друге, третє речення
частини п'ятої статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи».

Відповідно до статті 152 Конституції
України закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Оскільки з 03 червня 2013 року спірні
правовідносини регулювалися
положеннями частини третьої статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» в редакції до 01 жовтня
2011 року, тому щомісячне довічне грошове
утримання позивача як судді у
відставці з 03 червня 2013 року повинно
виплачуватися у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення
суду першої інстанції у вересні 2013
року, не звернув увагу на такі зміни у
законодавстві щодо розміру довічного
грошового утримання судді у відставці,
та не змінив судове рішення в цій
частині, у зв'язку з чим ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню.

У справі немає необхідності
досліджувати нові докази або
встановлювати обставини, а рішення
суду першої інстанції є помилковими
тільки в частині, що відповідно до
статті 225 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
зміни судового рішення.

Керуючись статтями 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті Умані
та Уманському районі Черкаської
області задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 вересня
2013 року скасувати.

Постанову Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 01
листопада 2012 року змінити, абзац третій
резолютивної частини постанови
викласти в такій редакції: «Зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
місті Умані та Уманському районі
Черкаської області здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_4
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці в розмірі
80% заробітної плати судді, який працює
на відповідній посаді, з урахуванням
вимог частини п'ятої статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», з 01 квітня 2012 року по 02 червня
2013 року».

Доповнити постанову абзацом третім
такого змісту: «Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в місті Умані
та Уманському районі Черкаської
області здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_4 щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
в розмірі 80% заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді, з 03
червня 2013 року».

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/