Справа № 2а/2604/192/12 (2а-6886/11)
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а/2604/192/12 (2а-6886/11)
Головуючий у 1-й інстанції: Чех
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Броварської міської ради Київської
області на постанову Дніпровського
районного суду м. Києва від 21 березня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Броварської міської
ради Київської області, третя особа -
відділ Держкомзему у м. Броварах
Київської області про визнання
протиправними дій, бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ОСОБА_2 (далі -
Позивач, ОСОБА_2) звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Броварської міської ради Київської
області (далі - Відповідач, Броварська
міська рада), про: визнання незаконною
бездіяльності Відповідача з питання
ненадання інформації про земельні
ділянки у місті Броварах із земель
державної і комунальної власності, що
можуть бути передані для
індивідуального житлового будівництва
орієнтовним розміром - 0,10 га з
позначенням на відповідному
графічному матеріалі місця
розташування таких ділянок за
зверненням Позивача від 14.04.2011 року;
зобов'язання Броварської міської ради
надати інформацію про земельні ділянки
у м. Бровари із земель державної і
комунальної власності, що можуть бути
передані для індивідуального
житлового будівництва у відповідь на
звернення ОСОБА_2 від 14.04.2011 року.

Протокольною ухвалою від 03.02.2012 року
Дніпровським районним судом м. Києва у
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
залучено до участі у справі відділ
Держкомзему у м. Броварах Київської
області (далі - Третя особа, відділ
Держкомзему).

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 21.03.2012 року
адміністративний позов задоволено
повністю. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що відмова
Відповідача у наданні Позивачу
інформації про вільні земельні
ділянки, що можуть бути передані для
індивідуального житлового
будівництва, є безпідставною.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.07.2012 року
рішення від 21.03.2012 року скасовано, а
провадження у справі закрито, оскільки
є така, що набрала законної сили
постанова суду з того самого спору і
між тими самими сторонами.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16.10.2014 року постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.07.2012 року
скасовано та направлено справу для
продовження розгляду до суду
апеляційної інстанції.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 14.04.2011 року
звернулася до Броварської міської ради
із заявою, в якій просила надати
інформацію про земельні ділянки у м.
Бровари із земель державної і
комунальної власності, що можуть бути
передані для індивідуального
житлового будівництва орієнтовним
розміром - 0,10 га з позначенням на
відповідному графічному матеріалі
місця розташування таких ділянок.

Відповідачем заяву від 14.04.2011 року було
направлено за належністю до відділу
Держкомзему листом від 18.04.2011 року №
9-7-665. У даному листі запропоновано
Третій особі підготувати відповідь про
результати розгляду заяви та надати
виконавчому комітету Броварської
міської ради копію відповіді у термін,
визначений законодавством.

Крім того, Відповідач у відповідь на
звернення Позивача направив на адресу
останнього лист від 06.05.2011 року № 9-7-781, в
якому зазначив, що виконавчі органи
Броварської міської ради не мають
повноважень щодо надання заявникам
графічних матеріалів та даних про
вільні земельні ділянки, так як дана
інформація у Відповідача відсутня.

Відділ Держкомзему листом від 17.05.2011
року № 05-7/9-3/988 повідомив ОСОБА_2 про те,
що інформація про наявність земель та
розподіл їх за власниками є
конфіденційною, а для реалізації права
на першочергове отримання земельної
ділянки у власність Позивачу необхідно
звернутись до Броварської міської
ради.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. ст. 3, 12, 116, 118
Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 5
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», суд першої інстанції
дійшов висновку про протиправність
бездіяльності Відповідача у наданні
ОСОБА_2 інформації про земельні
ділянки, що можуть бути передані для
індивідуального житлового
будівництва, оскільки саме Броварська
міська рада наділена повноваженнями
щодо передачі у власність громадян
земельних ділянок комунальної
власності та вирішенні питань,
пов'язаних з реалізацією відповідного
права.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися з
огляду на наступне.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
інформацію» (далі - Закон № 2657-ХІІ)
передбачено, що кожен має право на
інформацію, що передбачає можливість
вільного одержання, використання,
поширення, зберігання та захисту
інформації, необхідної для реалізації
своїх прав, свобод і законних
інтересів.

Положеннями ст. 6 Закону № 2657-ХІІ
встановлено, що право на інформацію
забезпечується: створенням механізму
реалізації права на інформацію;
створенням можливостей для вільного
доступу до статистичних даних,
архівних, бібліотечних і музейних
фондів, інших інформаційних банків, баз
даних, інформаційних ресурсів;
обов'язком суб'єктів владних
повноважень інформувати громадськість
та засоби масової інформації пре свою
діяльність і прийняті рішення;
обов'язком суб'єктів владних
повноважень визначити спеціальні
підрозділи або відповідальних осіб для
забезпечення доступу запитувачів до
інформації; здійсненням державного і
громадського контролю за додержанням
законодавства про інформацію;
встановленням відповідальності за
порушення законодавства про
інформацію. Право на інформацію може
бути обмежене законом в інтересах
національної безпеки, територіальної
цілісності або громадського порядку, з
метою запобігання заворушенням чи
злочинам, для охорони здоров'я
населення, для захисту репутації або
прав інших людей, для запобігання
розголошенню інформації, одержаної
конфіденційно, або для підтримання
авторитету і неупередженості
правосуддя.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» (далі - Закон № 2939-VI)
обмеження доступу до інформації
здійснюється відповідно до закону при
дотриманні сукупності таких вимог
виключно в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя; 2)
розголошення інформації може завдати
істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода
від оприлюднення такої інформації
переважає суспільний інтерес в її
отриманні.

Згідно ч. 1. ст. 7 Закону № 2939-VI
конфіденційна інформація - інформація,
доступ до якої обмежено фізичною або
юридичною особою, крім суб'єктів
владних повноважень, та яка може
поширюватися у визначеному ними
порядку за їхнім бажанням відповідно
до передбачених ними умов. Не може бути
віднесена до конфіденційної
інформація, зазначена в частині першій
і другій статті 13 цього Закону.

Приписами ч. 5 ст. 6 Закону № 2939-VI
встановлено, що не може бути обмежено
доступ до інформації про розпорядження
бюджетними коштами, володіння,
користування чи розпорядження
державним, комунальним майном, у тому
числі до копій відповідних документів,
умови отримання цих коштів чи майна,
прізвища, імена, по батькові фізичних
осіб та найменування юридичних осіб,
які отримали ці кошти або майно. При
дотриманні вимог, передбачених
частиною 2 цієї статті, зазначене
положення не поширюється на випадки,
коли оприлюднення або надання такої
інформації може завдати шкоди
інтересам національної безпеки,
оборони, розслідуванню чи запобіганню
злочину.

Отже, інформація щодо найменування
(імені) власника та ділянки, яка
перебуває в комунальній власності не
може бути обмежена, а тому текстові та
графічні дані з позначенням адрес та
меж всіх земельних ділянок, які на
сьогоднішній день перебувають у
державній чи комунальній власності,
відносяться до території м. Бровари та
щодо яких можлива передача у власність
громадянина України для будівництва та
обслуговування жилого будинку може
бути надана Позивачеві на його запит.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI
розпорядники інформації зобов'язані
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI
передбачено, що розпорядниками
інформації для цілей цього Закону
визнаються, зокрема, суб'єкти владних
повноважень - органи державної влади,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

Положеннями ст. 33 Закону України «Про
місцеве самоврядування» визначено, що
до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належить, зокрема, підготовка
висновків щодо надання або вилучення в
установленому законом порядку
земельних ділянок, що проводиться
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування; організація
і здійснення землеустрою, погодження
проектів землеустрою; здійснення
контролю за впровадженням заходів,
передбачених документацією із
землеустрою.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема, розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу, організація
землеустрою, координація діяльності
місцевих органів земельних ресурсів,
інформування населення щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок,
вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

Згідно ч. 5 ст. 24 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
спеціально уповноважені органи з
питань містобудування та архітектури і
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та його
територіальні органи забезпечують
відкритість, доступність та повноту
інформації про наявність на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці земель державної та
комунальної власності, не наданих у
користування, що можуть бути
використані під забудову, про
наявність обмежень і обтяжень
земельних ділянок, містобудівні умови
та обмеження в містобудівному і
державному земельному кадастрах. До
моменту внесення відповідної
інформації до містобудівного та
державного земельного кадастрів
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації або відповідний
місцевий орган виконавчої влади
зобов'язані надавати за запитами
фізичних та юридичних осіб письмову
інформацію про наявність земельних
ділянок, що можуть бути використані під
забудову.

З огляду на вищезазначене, виконавчий
комітет Броварської міської ради є
розпорядником запитуваної інформації,
яка за своїм правовим статусом є
публічною.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 2939-VI
право на доступ до публічної
інформації гарантується обов'язком
розпорядників інформації надавати та
оприлюднювати інформацію, крім
випадків, передбачених законом.

Приписами ч. 1 ст. 20 та ч. 3 ст. 22 Закону №
2939-VI встановлено, що розпорядник
інформації має надати відповідь на
запит на інформацію не пізніше п'яти
робочих днів з дня отримання запиту.
Розпорядник інформації, який не
володіє запитуваною інформацією, але
якому за статусом або характером
діяльності відомо або має бути відомо,
хто нею володіє, зобов'язаний направити
цей запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що Відповідач володіє
інформацією щодо наявності у
комунальній власності земельних
ділянок для індивідуального житлового
будівництва, яка є публічною, а тому
повинен був у строк, встановлений
положеннями ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI,
надати обґрунтовану відповідь на запит
Позивача.

Крім того, колегія суддів вважає
обґрунтованими позовні вимоги щодо
зобов'язання Броварської міської ради
надати запитувану інформацію з огляду
на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 193 ЗК України державний
земельний кадастр - єдина державна
геоінформаційна система відомостей
про землі, розташовані в межах кордонів
України, їх цільове призначення,
обмеження у їх використанні, а також
дані про кількісну і якісну
характеристику земель, їх оцінку, про
розподіл земель між власниками і
користувачами.

Відповідно до ст. 194 ЗК України
призначенням державного земельного
кадастру є забезпечення необхідною
інформацією органів державної влади та
органів місцевого самоврядування,
заінтересованих підприємств, установ і
організацій, а також громадян з метою
регулювання земельних відносин,
раціонального використання та охорони
земель, визначення розміру плати за
землю і цінності земель у складі
природних ресурсів, контролю за
використанням і охороною земель,
економічного та екологічного
обґрунтування бізнес-планів та
проектів землеустрою.

Положеннями ст. 195 ЗК України
визначено, що основними завданнями
ведення державного земельного
кадастру є: забезпечення повноти
відомостей про всі земельні ділянки;
застосування єдиної системи
просторових координат та системи
ідентифікації земельних ділянок;
запровадження єдиної системи
земельно-кадастрової інформації та її
достовірності.

Крім того, пунктом 1 Положення про
Державне агентство земельних ресурсів
України, затвердженого Указом
Президента України від 08.04.2011 року №
445/2011 (далі - Положення) встановлено, що
Державне агентство земельних ресурсів
України є центральним органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.

Отже, до повноважень державних органів
земельних ресурсів належить збирання
та зберігання інформації, а також
формування відповідних документів
щодо ідентифікації земельних ділянок.

Згідно п. 1 Порядку виконання
земельно-кадастрових робіт та надання
послуг на платній основі державними
органами земельних ресурсів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 01.11.2000 року № 1619
(далі - Порядок № 1619), цей Порядок
визначає основні вимоги щодо виконання
земельно-кадастрових робіт та надання
послуг державними органами земельних
ресурсів, бюджетними установами та
організаціями, які належать до сфери їх
управління (далі - державні органи
земельних ресурсів), на платній основі.

Положеннями п. 3 Порядку № 1619 визначено,
що інформація стосовно земельних
ресурсів органам державної влади та
органам місцевого самоврядування, а
також юридичним і фізичним особам у
разі залучення їх до виконання завдань
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування надається
безоплатно.

Відповідно пунктів 6, 7 Положення про
Державний фонд документації із
землеустрою, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.11.2004
року № 1553 (далі - Положення № 1553),
місцевий фонд створюється, формується
і ведеться районним (міським) відділом
(управлінням) земельних ресурсів
Держземагентства. Місцевий фонд
призначений для обліку та зберігання
документації із землеустрою,
проведеного на місцевому рівні. Для
формування Державного фонду
Держземагентство забезпечує:
організацію надходження, облік та
зберігання документації із
землеустрою; ведення централізованого
обліку відомостей про документи
Державного фонду; методичну
координацію роботи щодо створення та
забезпечення ефективного
функціонування регіональних і
місцевих фондів; надання користувачам
інформації, що міститься в
документації із землеустрою.

Приписами п. 18 Положення № 1553
закріплено, що відомості, що містяться
в документації із землеустрою,
надаються органам державної влади та
органам місцевого самоврядування
безоплатно.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
землеустрій» землеустрій - сукупність
соціально-економічних та екологічних
заходів, спрямованих на регулювання
земельних відносин та раціональну
організацію території
адміністративно-територіальних
одиниць, суб'єктів господарювання, що
здійснюються під впливом
суспільно-виробничих відносин і
розвитку продуктивних сил.

Виходячи з аналізу вищезазначених
норм, колегія суддів прийшла до
висновку, що органи місцевого
самоврядування уповноважені
звертатися із відповідними запитами до
державних органів земельних ресурсів з
метою отримання відомостей, що
містяться у документації із
землеустрою.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 11.03.2014 року у справі № К/800/36670/13.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Отже, реалізація громадянами
закріпленого законом права на
безоплатне одержання у власність
земельної ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом звернення до органів
місцевого самоврядування із запитами
щодо їх наявності чи відсутності у
комунальній власності та можливості
надання для вищезазначених цілей.

Враховуючи те, що Броварською міською
радою не надано відповіді на заяву
ОСОБА_2 від 14.04.2011 року по суті, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про протиправність
бездіяльності Відповідача щодо
ненадання інформації про земельні
ділянки у м. Броварах, які належать до
земель комунальної власності та можуть
бути передані громадянам для
індивідуального житлового
будівництва.

При цьому, враховуючи закріплений
чинним законодавством порядок
звернення органів місцевого
самоврядування до державних органів
земельних ресурсів, основним завданням
яких є здійснення
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, із запитами
для отримання відомостей, що містяться
в документації із землеустрою, а також
іншої інформації стосовно земельних
ресурсів, Дніпровський районний суд м.
Києва дійшов вірного висновку про
зобов'язання Відповідача надати
запитувану інформацію з позначенням на
відповідному графічному матеріалі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 198 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Броварської міської
ради Київської області - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 21 березня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Броварської міської ради
Київської області, третя особа - відділ
Держкомзему у м. Броварах Київської
області про визнання протиправними
дій, бездіяльності та зобов'язання
вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається в порядку та
строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.