Справа № 305/332/13-а (2а/305/19/13)
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/41329/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рахівського районного суду
Закарпатської області від 19.03.2013р. та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.07.2013р. у
справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Управління соціального
захисту населення Рахівської районної
державної адміністрації Закарпатської
області

про визнання незаконним рішення,
зобов'язання вчинити дії та
відшкодування моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В :

19.02.2013р. до суду надійшов позов ОСОБА_3
про визнання рішення Управління
соціального захисту населення
Рахівської районної державної
адміністрації Закарпатської області
(далі Управління соцзахисту)
незаконним, зобов'язання відповідача
призначити та виплатити їй соціальну
допомогу малозабезпеченим сім'ям з
1.01.2013р., та стягнути моральну шкоду в
розмірі 1500грн. та витрати по сплаті
держмита.

Постановою Рахівського районного
суду Закарпатської області від 19.03.2013р.,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17.07.2013р., в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів
ОСОБА_3 звернулася з касаційною
скаргою, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просила їх скасувати та задовольнити
позов.

Відповідач в своїх запереченнях
просив відмовити в задоволенні
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення попередніх інстанцій
вказаним вимогам не відповідають в
зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що
21.01.2013р. ОСОБА_3 звернулася до
Управління соцзахисту із заявою про
призначення її сім'ї соціальної
допомоги згідно Закону України «Про
державну соціальну допомогу
малозабезпеченим сім'ям».

Відповідачем відмовлено у наданні
державної соціальної допомоги в
зв'язку з тим, що сім'я позивачки
користується земельною ділянкою в
розмірі 0,9236га, з якої має можливість
одержати доходи від ефективного
особистого селянського та підсобного
господарства.

Відмовивши в задоволенні
адміністративного позову суди
попередніх інстанцій послались на те,
що відповідно до статті 7 Закону
України «Про державну соціальну
допомогу малозабезпеченим сім'ям»
державна соціальна допомога не
призначається у випадку, коли у
власності чи володінні
малозабезпеченої сім'ї є земельна
ділянка площею понад 0,6га, крім
випадків, коли така земельна ділянка з
незалежних від сім'ї причин не
приносить дохід. При цьому, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився апеляційний суд, зазначив, що
позивачем та її представником не
надано належних та допустимих доказів
того, що вони з незалежних причин від
сім'ї не отримують дохід від
користування земельною ділянкою
площею 0,92га.

Судами попередніх інстанцій не
враховано, що відповідно до частини 3
статті 2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Свою відмову призначити державну
соціальну допомогу відповідач
обґрунтував наявністю у користуванні
сім'ї позивача земельної ділянки,
загальною площею 0,9236га, пославшись при
цьому на довідку виконкому Білинської
сільради від 10.01.2013р.

З зазначеної довідки вбачається, що
сім'я позивача користується земельною
ділянкою, загальною площею 0,9236га, до
якої входить : ділянка для
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд - 0,1688га, для
ведення особистого селянського
господарства - 0,0548га та сінокіс - 0,70га.

Відповідачем не зазначено, яку саме
земельну ділянку сім'я позивача
повинна використовувати для отримання
доходу, та не надано доказів того, що
при розгляді заяви позивача їй було
запропоновано надати Управлінню
соцзахисту докази неможливості
отримання доходів від використання
земельної ділянки.

Судами попередніх інстанцій при
розгляді справи не забезпечено повного
та всебічного з'ясування обставин
справи та не встановлено, яка саме
земельна ділянка, в розумінні приписів
статті 7 Закону України «Про державну
соціальну допомогу малозабезпеченим
сім'ям», може використовуватися сім'єю
позивача для отримання доходу та з яких
причин цей дохід не отримується.

Таким чином, попередні судові
інстанції у розгляді даної справи
припустилися порушення норм
процесуального права, а саме вимог
частини третьої статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо прийняття судового рішення на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених дослідженими у судовому
засіданні доказами.

Не встановлення в судовому процесі
вище зазначених обставин як таких, що
мають суттєве значення у справі з
огляду на неможливість правильно
вирішити спір без їх з'ясування,
відповідно до частини другої статті 227
КАС України є підставою для скасування
ухвалених у справі судових рішень у
зв'язку з їх не відповідністю вимогам
частин 4 та 5 статті 11, частині 1 статті 138
та статті 159 цього Кодексу з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231, 254
КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Постанову Рахівського районного
суду Закарпатської області від 19.03.2013р.
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.07.2013р.
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз