Справа № 712/11231/14-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Дерунець О.А.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Соснівського районного суду міста
Черкаси від 26 вересня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління соціального захисту
населення Соснівського району
Департаменту соціальної політики
Черкаської міської ради про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Соснівського районного
суду міста Черкаси від 26 вересня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною
постановою, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
скасувати постанову та прийняти нову,
якою адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи,
позивачка є дочкою померлого ОСОБА_3,
майора у відставці, який брав участь у
бойових діях під час Великої
Вітчизняної війни, мав статус інваліда
війни I групи, у якого причиною смерті
було захворювання пов'язане із
захистом Батьківщини, що
підтверджується Витягом з протоколу
засідання Військово-лікарської
комісії Центрального регіону, по
встановленню причинного зв'язку
захворювань, поранень, контузій, травм,
каліцтв від 15.04.2013.

Зазначений факт встановлено рішенням
Соснівського районного суду
Черкаської області від 06.05.2014.

З метою встановлення статусу члена
сім'ї померлого ветерана війни позивач
звернулась до Управління соціального
захисту населення Соснівського району
Департаменту соціальної політики
Черкаської міської ради, однак 02.07.2014
отримала відмову.

Відмова відповідача вмотивована тим,
що ОСОБА_2, згідно Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22.10.1993 № 3552-XII
не належить до тих осіб, які можуть
скористатись пільгами загиблих
ветеранів, оскільки в останньої є син
ОСОБА_4, 1980 року народження, дана
обставина доводить, що позивач має
власну сім'ю.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
пенсійного органу та з метою їх
відновлення ОСОБА_2 звернулась за
захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» поширюється тільки на дітей,
які не мають (і не мали) своїх сімей,
беручи до уваги те, що позивачка є
такою, що створила хоча не повну, але
власну сім'ю, народивши в 1980 році сина,
тому суд вважає, що вона як дочка
померлого ветерана війни, яка має
власну сім'ю в силу Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» не належить до
осіб, які мають право на встановлення
та користування статусом члена сім'ї
померлого ветерана війни. За таких
обставин, рішення про відмову в наданні
статусу члена сім'ї загиблого
(померлого) відповідачем прийнято
вірно та відповідно до чинного
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Конституції України, Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 ст. 10 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» до осіб, на
яких поширюється чинність цього Закону
належать сім'ї військовослужбовців,
партизанів, підпільників, учасників
бойових дій на території інших держав,
прирівняних до них осіб, зазначених у
статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули
(пропали безвісти) або померли
внаслідок поранення, контузії чи
каліцтва, одержаних під час захисту
Батьківщини або виконання інших
обов'язків військової служби
(службових обов'язків), а також
внаслідок захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті або одержаного
в період проходження військової служби
чи на території інших держав під час
воєнних дій та конфліктів.

До членів сімей загиблих (тих, які
пропали безвісти) військовослужбовців,
партизанів та інших осіб, зазначених у
ст. 10 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», належать:
утриманці загиблого або того, хто
пропав безвісти, яким у зв'язку з цим
виплачується пенсія; батьки; один з
подружжя, який не одружився вдруге,
незалежно від того, виплачується йому
пенсія чи ні; діти, які не мають (і не
мали) своїх сімей; діти, які мають свої
сім'ї, але стали інвалідами до
досягнення повноліття; діти, обоє з
батьків яких загинули або пропали
безвісти.

Отже, з урахуванням викладеного, після
детального з'ясування обставин справи
та аналізу законодавчих норм, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що оскільки у позивач має
сім'ю, підстав для задоволення позовних
вимог немає, з огляду на те, що остання
не належить до осіб, на яких
поширюється чинність Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», в зв'язку з чим
відповідачем правомірно відмовлено їй
у видачі посвідчення як члену сім'ї
загиблого (померлого) ветерана війни.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Соснівського
районного суду міста Черкаси від 26
вересня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.