Справа № 368/1629/14-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 368/1629/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Шостака О.О.,

суддів: Мамчура Я.С., Бистрик Г.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві апеляційну
скаргу відповідача Управління праці та
соціального захисту населення
Кагарлицької районної державної
адміністрації на постанову
Кагарлицького районного суду
Київської області від 20 серпня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Кагарлицької районної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Кагарлицького районного суду
Київської області з позовом про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Кагарлицької районної державної
адміністрації щодо відмови надати
позивачу статусу інваліда війни з
видачею відповідного посвідчення.

Постановою Кагарлицького районного
суду Київської області від 20 серпня 2014
року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_3 на час аварії на Чорнобильській
АЕС працював плотником - бетонщиком в
Пересувній механізованій колоні № 4
тресту «Київсільбуд».

Відповідно до довідки огляду
медико-соціальної експертної комісії
(МСЕК) Серії КИО-І №148265 від 18.09.2001 року
позивачу з 03.09.2001 року встановлено
другу групу інвалідності у зв'язку із
профзахворюваннями, пов'язаними з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС (довічно).

ОСОБА_3 має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи (категорія 1) безстроково, що
підтверджено відповідним посвідченням
Серії НОМЕР_1. Згідно вкладки до
посвідчення, ОСОБА_3 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
відповідача із заявою щодо
встановлення їй статусу інваліда
війни, як особі, що брала участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у складі формувань
Цивільної оборони.

Управління праці та соціального
захисту населення Кагарлицької
районної державної адміністрації
своїм листом від 04.08.2014 року за № 617
повідомило позивача про відсутність
підстав для встановлення їй статусу
інваліда війни у зв'язку з відсутністю
документального підтвердження
залучення особисто ОСОБА_3 до
формування Цивільної оборони згідно з
наказом чи розпорядженням, а також
відсутністю документів про створення
такого формування.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що оскільки позивач був
залучений до складу формувань ЦО, що
документально підтверджується, та став
інвалідом внаслідок захворювання,
пов'язаного з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи, а тому
відповідно до норм чинного
законодавства має право на
встановлення статусу інваліда війни і
на отримання документа, що підтверджує
зазначений статус.

Доводи апелянта полягають у тому, що
для надання статусу інваліда війни
передбачено надання наказу
(розпорядження) щодо підтвердження
факту участі у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апелянта та вважає
правомірною оскаржувану постанову, з
огляду на наступне.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» до інвалідів
війни належать також інваліди з числа:
осіб, залучених до складу формувань
Цивільної оборони, які стали
інвалідами внаслідок захворювань,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи.

У відповідності до п. 12 Положення про
порядок видачі посвідчень і нагрудних
знаків ветеранів війни, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.05.1994 № 302, посвідчення, зазначені в
пунктах 3, 4 і 5, зокрема, «Посвідчення
інваліда війни» видаються інвалідам
війни на підставі одного з таких
документів: «Удостоверение инвалида
Отечественной войны», «Удостоверение
инвалида о праве на льготы», для
малолітніх в'язнів - «Удостоверение» і
довідка медико-соціальної експертної
комісії про встановлення інвалідності,
довідки, видані органами Міноборони,
МВС, Держспецзв'язку, МНС, СБ, Служби
зовнішньої розвідки, Управління
державної охорони, Мінпраці.

Своїми листами від 28.11.2005 № 02-10047/271 та
від 30.12.2008 № 02-17796/284 Міністерство
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
роз'яснено, що залучення до складу
формувань Цивільної оборони для участі
в ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС підтверджується довідками,
виданими відповідними підрозділами
Ради міністрів Автономної Республіки
Крим, обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій.

У листі Міністерства праці та
соціальної політики України від 08.11.2005
міститься висновок про те, що підставою
для встановлення статусу інваліда
війни є посвідчення громадянина, що
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи з вкладкою учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та
довідка, що підтверджує залучення
особи, яка стала інвалідом внаслідок
захворювань, пов'язаних з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи,
до складу формування Цивільної
оборони, видана органами Міністерства
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно Положення про невоєнізовані
формування Цивільної оборони і норми
оснащення (табелювання) їх
матеріально-технічними засобами,
введеного в дію наказом начальника
Цивільної оборони СРСР - заступника
Міністра оборони СРСР від 06 липня 1975
року № 90, «в состав формирований
зачисляются в обязательном порядке
граждане СССР мужчины в возрасте от 16
до 60 лет и женщины от 16 до 55 лет.
Невоенизированные формирования
гражданской обороны, которые могут
использоваться в мирное время для
борьбы с массовыми лесными пожарами,
ликвидации последствий стихийных
бедствий, крупных аварий и катастроф,
комплектуются личным составом путём
привлечения в эти формирования в
обязательном порядке рабочих, служащих
и колхозников».

Спільним наказом начальника цивільної
оборони - директора Чорнобильської
атомної електростанції імені В.І.
Леніна та начальника штабу цивільної
оборони від 19.04.1985 № 2с «Про керівний
склад, службах та формуваннях
цивільної оборони» закріплено, що до
складу невоєнізованих формувань
цивільної оборони входить загін першої
медичної допомоги від МСЧ-126 в
кількості 146 людей (п.7.12).

Для набуття статусу інваліда війни,
позивач звернулась до Головного
управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Київської
обласної державної адміністрації з
проханням видати їй відповідну довідку
на підтвердження її участі у
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у
складі формувань Цивільної оборони.

16.04.2013 Головне управління з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Київської
обласної державної адміністрації
видало позивачу довідку за №01-04/674/340 на
підставі аналізу наступних документів:
Положення про Цивільну оборону СРСР,
затвердженого постановою ЦК КПРС і
Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року;
наказів заступника Міністра оборони -
начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975
(Положення про невоєнізовані
формування ЦО і норми оснащення
(табелізації) їх
матеріально-технічними засобами) та №92
від 26.06.1976 (Настанова по організації та
веденню ЦО в районі (сільському) на
сільськогосподарському об'єкті
народного господарства); розпорядження
начальника ЦО СРСР від 26.04.1986,
начальника ЦО УРСР від 28.04.1986,
начальника ЦО Київської області -
голови Київської обласної Ради
народних депутатів трудящих за 1986 рік
(від 29.01.1986 №01, від 30.04.1986 №02, від 19.05.1986
№52 та інші); маршрутного листа; листа
головного управління охорони здоров'я
Київської обласної державної
адміністрації в листі від 21.02.2013 №1-36-786;
наказу по Чорнобильській АЕС від 19.04.1985
№2с; директиви Всесоюзного
промислового об'єднання по атомній
енергетиці від 06.12.1982 № 672с; друкованих
видань; документів і матеріалів по ЦО
за 1986 рік, які зберігаються в
управлінні, інших офіційних
документів.

Відповідно до довідки ПМК №4 тресту
«Київсільбуд» він з 28.04.1986 р. по 02.05.1986 р.
систематично знаходився в 30-ти
кілометровій зоні Чорнобильської АЕС і
здійснював навантаження піску в мішки
під вертольоти, 28-30.04.1986 р. навантаження
піску в с. Лелев, а 01 -02.05.1986 р. - в м.
Чорнобиль.

Під час виконання ним робіт до
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
він був залучений до складу формувань
цивільної оборони та відряджений в
Чорнобильський район з 28.04.1986 р. по
02.05.1986 р. для ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС.

Підтвердженням його залучення до
складу формувань цивільної оборони є
довідка Департаменту з питань
цивільного захисту та ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
Київської обласної державної
адміністрації № 01.01-09/1198/19 від 25.07.2014 р.,
в якій зазначено, що Департамент, як
колишній штаб Цивільної оборони
Київської області, підтверджує, що він
в період з 28.04.1986 р. по 02.05.1986 р. приймав
участь у ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС у складі невоєнізованого
формування ЦО Чорнобильського району і
був залучений до виконання заходів ЦО
по локалізації джерел радіоактивного
забруднення.

Підставою для видачі довідки було
Положення про Цивільну оборону СРСР,
затверджене Постановою ЦК КПРС і Ради
Міністрів СРСР №1111- 1976 р., накази
заступника Міністра оборони СРСР
-начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975
(Положення про невоєнізовані
формування ЦО і норми оснащення
(табелізації) їх
матеріально-технічними засобами) та №
92 від 29.06.1976 р. (Настанова по організації
та веденню Цивільної оборони в юні
(сільському) на сільськогосподарському
об'єкті народного господарства),
розпорядження начальника ЦО СРСР від
26.04.1986, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986,
начальника Цивільної оборони
Київської області - голови Київської
обласної Ради народних депутатів
трудящих за 16 рік (від 29.04.1986 № 01, від
30.04.1986 № 02, від 19.05.1986 № 52 та інші),
довідка про це та характер виконаних
робіт, архівні дані, друковані видання,
документи і матеріали по ЦО 1986 рік, які
зберігаються в департаменті, інші
офіційні документи.

Виходячи з вимог діючого законодавства
для набуття статусу інваліда війни,
позивач отримав від управління з
питань надзвичайних ситуацій
вищезазначену довідку на
підтвердження його участі у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у складі формувань Цивільної оборони.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що зазначені документи підтверджують
факт участі ОСОБА_3 в ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи у
складі формувань Цивільної оборони по
локалізації джерел радіоактивного
забруднення, що надає йому право на
встановлення статусу інваліда війни та
отримання посвідчення інваліда війни
на підставі п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», що вірно
встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів:

УХВАЛИЛА:

В задоволені апеляційної скарги
відповідача Управління праці та
соціального захисту населення
Кагарлицької районної державної
адміністрації - відмовити.

Постанову Кагарлицького районного
суду Київської області від 20 серпня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною, оскарженню не
підлягає та набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 КАС
України.

Головуючий суддя:
Шостак О.О.,

Судді: Мамчур Я.С.,

Бистрик Г.М.

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Мамчур Я.С

Бистрик Г.М.