Справа № 2а-3072/10/0370
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р.

Справа № 4447/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Коваля Р.Й., Святецького
В.В.

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Волинського обласного
виробничого управління водних
ресурсів і водного господарства на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2011
року у справі за позовом Волинського
обласного управління водних ресурсів і
водного господарства до
Контрольно-ревізійного управління у
Волинській області про визнання
нечинними висновків і вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Волинське обласне управління водних
ресурсів і водного господарства
звернулось до суду з позовом до
Контрольно-ревізійного управління у
Волинській області, яким з врахуванням
зменшення розміру позовних вимог
просило визнати нечинними висновки
відповідача, викладені в акті ревізії
фінансово-господарської діяльності
від 23.09.2010 року № 22-070/30 за ІІ півріччя 2008
року, 2009 рік та І півріччя 2010 року та п. 3
вимоги відповідача від 27.10.2010 року №
03-070-14-14/6048 «Про усунення порушень
законодавства, виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності
Волинського облводгоспу» в частині
вимоги щодо стягнення до Державного
бюджету за кодом доходів 21080500 «Інші
надходження» з виконавців будівельних
робіт Луцького міжрайонного
управління водного господарства 14293,95
грн., Камінь-Каширського районного
управління водного господарства 9283,56
грн. і Любешівського районного
управління водного господарства 5732,00
грн. вартості завищених будівельних
робіт по будівництву протипаводкових
заходів.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2011
року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що
оскаржуваний пункт вимоги відповідача,
а також висновки перевіряючих,
викладені в акті ревізії, що стали
підставою для направлення позивачу
даної вимоги, є правомірними, оскільки
відповідач довів належними доказами
обґрунтованість своїх висновків щодо
завищення структурними підрозділами
позивача вартості будівельних робіт по
будівництву протипаводкових заходів.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає, що вона
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, суд неповно з'ясував обставини,
що мають значення для справи, а
висновки суду не відповідають
обставинам справи. Просить постанову
скасувати і прийняти нову, якою позов
задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що вартість
будівельних робіт по будівництву
протипаводкових заходів була
визначена відповідно до нормативів,
передбачених законодавством, а
висновки відповідача про їх завищення
є необґрунтованими, оскільки
ґрунтуються на помилковому
трактуванні Правил визначення
вартості будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000).

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В період з 19.08.2010 року до 23.09.2010 року (з
перервою з 26.08.2010 року до 05.09.2010 року)
працівники Контрольно-ревізійного
управління у Волинській області
провели ревізію
фінансово-господарської діяльності
Волинського обласного виробничого
управління водних ресурсів і водного
господарства за ІІ півріччя 2008 року, 2009
рік та І півріччя 2010 року, за
результатами якої складено акт від
23.09.2010 року № 22-070/30.

В акті ревізії зазначено, зокрема, що
всупереч вимогам пп. 3.3.10.1 Правил
визначення вартості будівництва (ДБН
Д.1.1-1-2000), затверджених наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 27.08.2000 року № 174, внаслідок
включення до актів форми КБ-2в об'ємів
робіт із використанням бульдозера та
екскаватора в обсягах, що не
відповідають об'ємам фактично
використаного (списаного) пального за
даними форми М-19, М-29, структурними
підрозділами позивача було завищено
вартість будівельних робіт по
будівництву протипаводкових заходів, а
саме Луцьким міжрайонним управлінням
водного господарства на 14293,95 грн.,
Камінь-Каширським районним
управлінням водного господарства на
9283,56 грн. і Любешівським районним
управлінням водного господарства на
6286,40 грн.

27.10.2010 року Контрольно-ревізійне
управління у Волинській області
направило Волинському обласному
управлінню водних ресурсів і водного
господарства вимогу № 03-070-14-14/6048 «Про
усунення порушень законодавства,
виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності
Волинського облводгоспу», п. 3 якої
вимагалося стягнути до Державного
бюджету за кодом доходів 21080500 «Інші
надходження» з виконавців будівельних
робіт Луцького міжрайонного
управління водного господарства 14293,95
грн., Камінь-Каширського районного
управління водного господарства 9283,56
грн. і Любешівського районного
управління водного господарства 6286,40
грн. вартості завищених будівельних
робіт по будівництву протипаводкових
заходів.

Листом від 26.11.2010 року № 1580/03/15-10
Волинське обласне управління водних
ресурсів і водного господарства
повідомило позивача про оскарження в
судовому порядку п. 3 вимоги від 27.10.2010
року № 03-070-14-14/6048.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
(назва і редакція Закону чинні на час
виникнення спірних правовідносин)
головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне
контрольно-ревізійне управління
України, затвердженого Указом
Президента України від 28.11.2000 року №
1265/2000 (яке було чинним на час виникнення
спірних правовідносин), Головне
контрольно-ревізійне управління
України (ГоловКРУ України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України. ГоловКРУ України вносить у
встановленому порядку пропозиції щодо
формування державної політики у сфері
державного фінансового контролю та
забезпечує її реалізацію.

Згідно з п. 7 цього Положення ГоловКРУ
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку
контрольно-ревізійні управління в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, а також
контрольно-ревізійні підрозділи
(відділи, групи) в районах, містах,
районах у містах, у тому числі
міжрайонні контрольно-ревізійні
відділи.

Відповідно до пп. пп. 1, 12 п. 6 Положення
ГоловКРУ України має право, зокрема:
проводити в порядку, визначеному
законодавством, ревізії та перевірки
фінансових та бухгалтерських
документів, звітів, кошторисів,
розрахунків та інших документів, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів, матеріальних
цінностей, у передбачених
законодавством випадках - документів,
що підтверджують цільове використання
коштів, які залишилися в розпорядженні
господарюючих суб'єктів у зв'язку з
наданими пільгами за платежами до
бюджетів; пред'являти у межах своєї
компетенції керівникам та іншим
посадовим особам об'єктів, які
ревізуються або перевіряються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень.

Зазначені норми узгоджуються з
положеннями ст. 10 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні», п. п. 7, 8, 10 якої передбачено, що
Головному контрольно-ревізійному
управлінню України,
контрольно-ревізійним управлінням в
Республіці Крим, областях, містах Києві
і Севастополі, контрольно-ревізійним
підрозділам (відділам, групам) у
районах, містах і районах у містах
надається право: пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; у судовому порядку
стягувати у дохід держави кошти,
одержані підконтрольними установами
за незаконними угодами, без
встановлених законом підстав та з
порушенням чинного законодавства;
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 цього Закону
законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Таким чином, відповідно до змісту
наведених норм органи
контрольно-ревізійної служби
здійснюють державний фінансовий
контроль за використанням коштів
державного і місцевих бюджетів та у
разі виявлення порушень законодавства
мають право пред'являти обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення таких
правопорушень.

А при виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
контрольно-ревізійної служби має право
звернутися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

На підставі аналізу зазначених вище
положень нормативно-правових актів
колегія суддів дійшла висновку, що
вимога органу державної
контрольно-ревізійної служби
спрямована на корегування роботи
підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання.

Разом з тим, про наявність збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю
може бути зазначено у вимозі, проте
вони не можуть бути примусово стягнуті
шляхом надіслання вимоги, а
відшкодовуються у добровільному
порядку або шляхом звернення до суду з
відповідним позовом.

Таким чином, у органу державної
контрольно-ревізійної служби наявне
право заявляти вимогу про усунення
порушень, виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

При цьому, в порядку адміністративного
судочинства може бути оскаржене лише
таке рішення, яке породжує
безпосередньо права чи обов'язки.

В даній адміністративній справі
Волинське обласне виробниче
управління водних ресурсів і водного
господарства оскаржує вимогу
Контрольно-ревізійного управління у
Волинській області про усунення
порушень, виявлених під час ревізії
позивача і оскаржувана вимога
відповідача вказує на виявлені збитки
та їх розмір.

Таким чином, враховуючи, що збитки
відшкодовуються у судовому порядку за
позовом органу державного фінансового
контролю, правильність їх обчислення
перевіряє суд, який розглядає цей
позов, а не позов підконтрольної
установи про визнання вимоги
протиправною.

Таку ж правову позицію зазначив
Верховний Суд України у справах цієї
категорії, зокрема, у постанові від 14
жовтня 2014 року у справі № 21-453а14, а
відповідно до ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Волинського
обласного виробничого управління
водних ресурсів і водного господарства
залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2011
року у справі № 2а-3072/10/0370 за позовом
Волинського обласного управління
водних ресурсів і водного господарства
до Контрольно-ревізійного управління у
Волинській області про визнання
нечинними висновків і вимоги - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Р.Й. Коваль

В.В. Святецький