Справа № 2а-625/10/0370
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2010-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2010 рокуСправа № 2а-625/10/0370

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

при секретарі судового засідання Йовик
С.Б.,

за участю представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Нововолинської об’єднаної державної
податкової інспекції про визнання
нечинними та скасування податкового
повідомлення-рішення від 23 вересня 2009
року, першої податкової вимоги від 05
листопада 2009 року і другої податкової
вимоги від 30 грудня 2009 року,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся з адміністративним позовом
до Нововолинської об’єднаної
державної податкової інспекції
(Нововолинська ОДПІ) про визнання
нечинними та скасування першої та
другої податкових вимог від 05
листопада і 30 грудня 2009 року.

Під час судового розгляду справи
позивач збільшив позовні вимоги і
просив визнати нечинними і скасувати
не тільки першу і другу податкові
вимоги, а й податкове
повідомлення-рішення від 23 вересня 2009
року.

Позовні вимоги обгрунтовував такими
обставинами.

Нововолинською ОДПІ проведена планова
документальна перевірка суб’єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_4 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 липня 2006 року по 30 червня 2009
року. За наслідками перевірки складено
акт від 09 вересня 2009 року №934/804/17-,
яким встановлено, що позивачем
безпідставно віднесено до податкового
кредиту податок на додану вартість
(ПДВ) в сумі 105 001 грн., нарахований у
зв’язку з придбанням
товарно-матеріальних цінностей у ТОВ
«Каштан-Торгсистема», ТОВ «Расвет» і
ТОВ «Бриффінг-Компані» і який не був
фактично сплачений до бюджету
постачальниками. Тобто, встановлено
завищення податкового кредиту та
заниження ПДВ на суму 105 001 грн.

На підставі акту перевірки податковим
органом прийняте податкове
повідомлення-рішення № /0 від 23
вересня 2009 року про визначення
позивачеві податкового зобов’язання
за платежем «податок на додану
вартість» в сумі 157 501 грн. 50 коп., в тому
числі за основним платежем –105 001 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями –
52 500 грн. 50 коп.

05 листопада 2009 року Нововолинською
ОДПІ виставлена позивачеві перша
податкова вимога №1/708 на суму 157 822 грн.22
коп., з них за основним платежем – 105 151
грн.72 коп., а 30 грудня 2009 року – друга
податкова вимога на ту ж суму
податкового боргу, з них за основним
платежем – 105 160 грн. 64 коп.

Податкове повідомлення-рішення і
податкові вимоги позивач вважає
нечинними і просив скасувати їх з
наступних підстав.

Нововолинською ОДПІ в акті перевірки
зроблено необґрунтований висновок про
безпідставність включення позивачем
до податкового кредиту ПДВ на суму 105 001
грн., оскільки правочини, укладені
позивачем з ТОВ «Каштан-Торгсистема»,
ТОВ «Расвет» і ТОВ «Бриффінг-Компані»,
є нікчемними.

Проте, відповідно до пункту 7.2 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом, вона
складається у момент виникнення
податкових зобов’язань продавця у
двох примірниках. Оригінал податкової
накладної платник податку
зобов’язаний надати покупцю.
Податкова накладна має містити
обов’язкові реквізити, передбачені
підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7
зазначеного Закону, і є підставою для
нарахування податкового кредиту. Право
на нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку.

Під час перевірки податковому органу
були надані податкові накладні, видані
позивачеві ТОВ «Каштан-Торгсистема»
за період з 05 лютого 2008 року по 30 травня
2008 року на загальну суму 187 830 грн. 59 коп.,
в тому числі ПДВ – 31 305 грн. 11 коп.; ТОВ
«Расвет» за період з 02 червня 2008 року по
30 липня 2008 року на загальну суму
110 107 грн.79 коп., в тому числі ПДВ – 18 351
грн.29 коп.; ТОВ «Бриффінг-Компані» за
період з 26 жовтня 2007 року по 27 лютого 2008
року на загальну суму 332 079 грн. 45 коп., в
тому числі ПДВ – 55 346 грн. 57 коп.
Податкові накладні містять усі
необхідні реквізити і видані вони
зареєстрованими на час здійснення
господарських операцій платниками ПДВ,
оскільки за даними відповідача
свідоцтва платників податку були
анульовані : 17 липня 2009 року - ТОВ
«Каштан-Торгсистема», 21 липня 2009 року -
ТОВ «Расвет» і 07 серпня 2009 року - ТОВ
«Бриффінг-Компані».

Крім того, податковому органу під час
перевірки були надані і інші докази
здійснення позивачем господарської
діяльності, а саме : докази реалізації
придбаних у зазначених контрагентів
товарно-матеріальних цінностей –
етикетки в асортименті.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв’язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами
платник податку несе відповідальність
у вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Оскільки суми ПДВ підтверджені
податковими накладними, то позивач
правильно відніс до складу податкового
кредиту 105 001 грн., а сама по собі
несплата податку продавцем (у тому
числі у разі ухилення від сплати) при
фактичному здійсненні господарської
операції не впливає на податковий
кредит покупця та суму бюджетного
відшкодування.

Позивач просив податкове
повідомлення-рішення визнати нечинним
і скасувати, оскільки необґрунтованим
є висновок податкового органу про
нікчемність правочину. В зв’язку із
визнанням нечинним і скасуванням
податкового повідомлення-рішення не
можуть залишатися в силі перша та друга
податкові вимоги.

В письмових запереченнях проти
адміністративного позову і додаткових
запереченнях Нововолинська ОДПІ
просила в позові відмовити повністю з
наступних підстав.

Під час перевірки суб’єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_4
було встановлено, що за період з 01
лютого 2007 року по 31 серпня 2008 року
основними постачальниками ОСОБА_4
товарно-матеріальними цінностями
(етикетка в асортименті) були ТОВ
«Каштан-Торгсистема», ТОВ «Расвет» і
ТОВ «Бриффінг-Компані», розрахунки між
якими проводилися в безготівковій
формі. Ці контрагенти позивача
виявилися платниками ПДВ другої
категорії, щодо яких в інформаційних
ресурсах податкових органів
зафіксовані стани 10 (запит на
встановлення місцезнаходження (місця
проживання)), 9 (направлення
повідомлення про відсутність місця
знаходження). Позивачем були надані для
перевірки податкові накладні на
придбання у цих контрагентів
товарно-матеріальних цінностей.
Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 і
підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» позивачем включено до складу
податкового кредиту ПДВ, нарахований у
зв’язку з придбанням
товарно-матеріальних цінностей у ТОВ
«Каштан-Торгсистема», – 31 305 грн. 11 коп.,
ТОВ «Расвет» - 18 351 грн. 29 коп., ТОВ
«Бриффінг-Компані» - 55 346 грн. 57 коп.
Провести зустрічні перевірки
контрагентів для підтвердження фактів
придбання у них позивачем
товарно-матеріальних цінностей та
правомірності включення сум ПДВ до
податкового кредиту виявилося
неможливим, оскільки не вдалося
встановити місцезнаходження
контрагентів. Встановлено, що ТОВ
«Каштан-Торгсистема» з липня 2008 року
не подавало податкової звітності, 17
липня 2009 року анульоване свідоцтво
платника ПДВ; ТОВ «Расвет» не
звітувалося з січня 2009 року, свідоцтво
платника ПДВ анульовано 21 липня 2009
року; ТОВ «Бриффінг-Компані» не
звітувалося за період з жовтня 2007 року
по лютий 2008 року, свідоцтво платника
ПДВ анульоване 07 серпня 2009 року.
Відповідно до підпункту 7.2.4 пункту 7.2
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку.
Оскільки було встановлено, що ці
товариства податкову звітність не
подавали, місцезнаходження їх не
встановлене, свідоцтва платників ПДВ
анульовані, то згідно пункту 1.3 статті 1
зазначеного Закону платником податку є
особа, яка зобов’язана здійснювати
утримання та внесення до бюджету
податку, що сплачується покупцем. Крім
того, до податкового кредиту
підлягають включенню лише суми, які
були сплачені до бюджету. Таким чином,
позивачем безпідставно включено до
податкового кредиту ПДВ на суму 105 001
грн., нарахований в зв’язку з
придбанням товарно-матеріальних
цінностей у ТОВ «Каштан-Торгсистема»,
ТОВ «Расвет» і ТОВ «Бриффінг-Компані»,
фактично не сплачений до бюджету
постачальниками. За період, що
перевірявся, позивачем було завищено
податковий кредит та занижено ПДВ на
суму 105 001 грн. Отже, в результаті
порушення контрагентами своїх
податкових зобов’язань, приписів
господарського та цивільного
законодавства (моральних засад), угоди,
укладені з ОСОБА_4, мають протиправний
характер. А такий правочин, внаслідок
якого неправомірно віднесений ПДВ до
складу податкового кредиту ОСОБА_4, по
суті спрямований на незаконне
заволодіння майном держави,
протирічить інтересам держави і
суспільства, вважається таким, що
порушує публічний порядок і відповідно
до частини другої статті 228 ЦК України є
нікчемним. Що стосується першої та
другої податкових вимог від 05
листопада 2009 року №1/708 на суму 157 822 грн.
22 коп. та від 30 грудня 2009 року №2/748 на
суму 157 822 грн. 22 коп., то вони виставлені
позивачу у повній відповідності до
вимог статті 6 Закону України «Про
порядок погашення зобов’язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами». Сума
податкового боргу у вимогах
складається із сум 157 662 грн. 58 коп. –
податок на додану вартість та 159 грн. 64
коп. – податок з доходів фізичних осіб,
які визначені в податкових
повідомленнях-рішеннях №/0 – про
визначення суми податкового
зобов’язання по податку на додану
вартість в розмірі 170 грн., №/0 –
про визначення суми податкового
зобов’язання по ПДВ в розмірі 157 501
грн.50 коп., №/0 – про визначення
суми податкового зобов’язання по
податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 159 грн.64 коп. Однак, позивачем
оскаржується лише податкове
повідомлення-рішення №/0.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_1 і ОСОБА_2 позов
підтримують з підстав, викладених в
позовній заяві і клопотанні про
уточнення позовних вимог. Представник
відповідача ОСОБА_2 суду пояснив, що
першу та другу податкову вимоги слід
визнати нечинними і скасувати на суму
157 501 грн. 50 коп.

Представник відповідача ОСОБА_3
адміністративний позов не визнає
повністю з підстав, наведених у
письмових запереченнях проти позову і
додаткових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
письмові докази у справі, приходить до
висновку про часткове задоволення
позову з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 14
червня 2004 року зареєстрований
виконавчим комітетом Нововолинської
міської ради як фізична
особа-підприємець, що стверджується
копією свідоцтва про державну
реєстрацію серії В00 №976986 (а.с.30), і в той
же день взятий на облік Нововолинською
ОДПІ як платник податків, що
стверджується копією довідки
Нововолинської ОДПІ від 23 лютого 2007
року №92 (а.с.33). 23 лютого 2007 року позивач
зареєстрований платником податку на
додану вартість, про що видане
свідоцтво № 100024202 серії НБ №053861 (а.с.32).

Нововолинською ОДПІ проведена планова
документальна перевірка суб’єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_4 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 липня 2006 року по 30 червня 2009
року. За наслідками перевірки складено
акт від 09 вересня 2009 року №934/804/17-,
яким встановлено, що позивачем
безпідставно віднесено до податкового
кредиту податок на додану вартість в
сумі 105 001 грн., нарахований у зв’язку з
придбанням товарно-матеріальних
цінностей у ТОВ «Каштан-Торгсистема»,
ТОВ «Расвет» і ТОВ «Бриффінг-Компані» і
який не був фактично сплачений до
бюджету постачальниками. Тобто,
встановлено завищення податкового
кредиту та заниження ПДВ на суму 105 001
грн. Також встановлено, що укладені між
позивачем і контрагентами правочини
протирічать інтересам держави і
суспільства, є такими, що порушують
публічний порядок, оскільки спрямовані
на незаконне заволодіння майном
держави, а тому є нікчемними (а.с.152-161).

23 вересня 2009 року податковим органом
прийняте податкове
повідомлення-рішення №/0 про
визначення позивачеві податкового
зобов’язання за платежем «податок на
додану вартість» на суму 157 501 грн. 50
коп., з них за основним платежем - 105 001
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями – 52 500 грн. 50 коп. (а.с.163).

05 листопада 2009 року Нововолинською
ОДПІ виставлена позивачеві перша
податкова вимога №1/708 на суму 157 822 грн.
22 коп., з них за основним платежем – 105 151
грн. 72 коп., а 30 грудня 2009 року – друга
податкова вимога №2/748 на ту ж суму
податкового боргу, з них за основним
платежем – 105 160 грн. 64 коп. (а.с.7-8).

Суд вважає, що податкове
повідомлення-рішення Нововолинської
ОДПІ від 23 вересня 2009 року
№/0 слід визнати протиправним і
скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом під час розгляду
справи, основними постачальниками
позивача товарно-матеріальними
цінностями (етикетка в асортименті) в
періоді, що перевірявся, були ТОВ
«Каштан-Торгсистема», ТОВ «Расвет» і
ТОВ «Бриффінг-Компані», розрахунки з
якими проводилися у безготівковій
формі.

Позивачем надані податковому органу
для перевірки податкові накладні на
придбання товарно-матеріальних
цінностей у ТОВ «Каштан-Торгсистема»
за період з 04 лютого 2008 року по 30 травня
2008 року на загальну суму 187 830 грн. 59 коп.,
в тому числі ПДВ – 31 305 грн.11 коп.; ТОВ
«Расвет» за період з 02 червня 2008 року по
30 липня 2008 року на загальну суму 110 107
грн. 79 коп., в тому числі ПДВ – 18 351 грн. 29
коп.; ТОВ «Бриффінг-Компані» за період
з 01 жовтня 2007 року по 27 лютого 2008 року на
загальну суму 332 079 грн. 45 коп., в тому
числі ПДВ – 55 346 грн.57 коп. (а.с.158, 159 –
акт перевірки, а.с.35-41 – реєстри
податкових накладних, а.с. 42-121 – копії
податкових накладних, копії видаткових
накладних).

Відповідно до пункту 7.2 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» платник податку
зобов’язаний надати покупцю
податкову накладну, що має містити
зазначені окремими рядками
обов’язкові реквізити, зазначені в
підпункті 7.2.1. Податкова накладна є
звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом.
Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку.
Податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Як встановлено судом з пояснень
представників сторін, з акта перевірки,
копій податкових накладних, податкові
накладні оформлені відповідно до вимог
закону, зауважень до них у податкового
органу немає.

ТОВ «Каштан-Торгсистема»
зареєстроване платником ПДВ 03 грудня
2007 року, податкові накладні позивачу
видані протягом 04 лютого – 30 травня 2008
року, свідоцтво платника ПДВ
анульоване 17 липня 2009 року; ТОВ
«Расвет» зареєстроване платником ПДВ
27 січня 2007 року, податкові накладні
видані позивачу протягом 02 червня - 30
липня 2008 року, свідоцтво платника ПДВ
анульоване 21 липня 2009 року; ТОВ
«Брифінг-Компані» були видані
податкові накладні позивачеві
протягом 01 жовтня 2007 року – 27 лютого 2008
року, свідоцтво платника ПДВ
анульоване 07 серпня 2009 року, що
стверджується актом перевірки (а.с.158,
159), копіями свідоцтв про реєстрацію
платника податку на додану вартість
(а.с.27, 28), реєстрами податкових
накладних (а.с.35-41), копіями податкових
накладних (а.с.42-121). Таким чином, на час
здійснення господарських операцій
постачальники були зареєстровані
платниками ПДВ, а свідоцтва про
реєстрацію їх платниками ПДВ
анульовані більше ніж через рік після
здійснення господарських операцій.

Висновки відповідача про те, що
оскільки контрагенти позивача не
подавали протягом певного часу
податкової звітності,
місцезнаходження їх у 2009 році не
встановлене і анульовані свідоцтва
платників ПДВ, а у позивача ОСОБА_4
відсутні адміністративно-господарські
можливості на виконання господарських
зобов’язань, тому укладені між
позивачем і ТОВ «Каштан-Торгсистема»,
ТОВ «Расвет» і ТОВ «Бриффінг-Компані»
правочини порушують публічний порядок,
суперечать інтересам держави і
суспільства і є нікчемними, суд вважає
необґрунтованими, надуманими.

Так, про здійснення позивачем
господарської діяльності свідчать
надані ним податковому органу під час
перевірки документи – податкові і
видаткові накладні на придбання
товарно-матеріальних цінностей –
етикетки в асортименті, банківські
виписки про проведення розрахунків за
придбаний товар в безготівковій формі,
а також документи про здійснення
позивачем реалізації цього товару
покупцям – ТОВ «Задимлянка», ВАТ
«Канівський маслосирзавод», ТОВ
«Доброслав-Тернопіль», ВАТ
«Володимир-Волинська птахофабрика»,
ТОВ «СМП» та іншим.

Суд вважає, що покупець – позивач
ОСОБА_4 не може нести відповідальність
за несплату податків продавцями (в тому
числі за ухилення від сплати податків).
Звинувачення відповідачем позивача в
тому, що позивач діяв без належної
обачності і йому мав бути відомий
фактичний та адміністративно-майновий
стан продавців, умови ведення ними
господарської діяльності і порушення,
які ними допускалися, суд вважає
безпідставними, оскільки позивач
вимагав від продавців податкові
накладні на придбаний товар і
свідоцтва про реєстрацію платниками
ПДВ.

Згідно з пунктами 1.6 і 1.7 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податкове зобов’язання –
загальна сума податку, одержана
(нарахована) платником податку в
звітному (податковому) періоді, що
визначена згідно з цим Законом.
Податковий кредит – сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов’язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Відповідно до пункту 7.4 статті 7
зазначеного Закону податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, та складається із
сум податків нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв’язку з
придбанням або виготовленням товарів
та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. Не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв’язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
документами.

Таким чином, оскільки позивачем при
придбанні товарів (етикетки в
асортименті) сплачено суму ПДВ, що
підтверджується податковими
накладними і банківськими виписками
про оплату товарів, то він має право на
включення до податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України) кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. Відповідно до частини 2
статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень обов’язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Суд приходить до висновку, що
відповідачем не доведена
правомірність прийняття податкового
повідомлення-рішення від 23 вересня 2009
року.

Приймаючи рішення у даній справі, суд
виходить із повноважень, визначених
суду частиною другою статті 162 КАС
України, а саме: у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про скасування
рішення суб’єкта владних повноважень,
попередньо визнавши його протиправним.
Тому адміністративний позов слід
задовольнити шляхом визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Нововолинської об’єднаної державної
податкової інспекції №/0 від
23 вересня 2009 року.

Щодо вимог позивача про визнання
нечинними і скасування першої та
другої податкових вимог
Нововолинської ОДПІ від 05 листопада 2009
року і 30 грудня 2009 року, то в їх
задоволенні слід відмовити з наступних
підстав.

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про порядок погашення зобов’язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податкове зобов’язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом, вважається узгодженим у день
отримання платником податків
податкового повідомлення. Якщо платник
податків вважає, що контролюючий орган
невірно визначив суму податкового
зобов’язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству з
питань оподаткування або виходить за
межі його компетенції, встановленої
законом, такий платник податків має
право звернутися до контролюючого
органу із скаргою про перегляд цього
рішення, яка подається протягом 10
календарних днів, наступних за днем
отримання платником податків
податкового повідомлення, що
оскаржується. Рішення контролюючого
органу може бути повторно оскаржене
платником податків протягом 10
календарних днів до контролюючого
органу вищого рівня. Остаточне рішення
вищого (центрального) органу
контролюючого органу за заявою
платника податків не підлягає
подальшому адміністративному
оскарженню, але може бути оскаржене в
судовому порядку. Процедура
адміністративного оскарження
закінчується останнім днем строку,
передбаченого для подання заяви про
перегляд рішення контролюючого органу,
у разі коли така заява не була подана у
зазначений строк. День закінчення
процедури адміністративного
оскарження вважається днем узгодження
податкового зобов’язання платника
податків. При зверненні до суду з
позовом про визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов’язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті.
Узгоджена сума податкового
зобов’язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цим
Законом, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Згідно із статтею 6 зазначеного Закону
у разі коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового
зобов’язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.
Перша податкова вимога надсилається не
раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов’язання, Друга податкова вимога
– не раніше тридцятого календарного
дня від дня направлення (вручення)
першої податкової вимоги.

Судом встановлено, що податкове
повідомлення-рішення контролюючого
органу від 23 вересня 2009 року позивачем
отримане 19 жовтня 2009 року (а.с.164).

У встановленому законом порядку
повідомлення-рішення позивачем
оскаржене не було до контролюючого
органу. Ним 21 жовтня 2009 року подана
скарга одразу до Державної податкової
адміністрації України (ДПА України),
яка рішенням ДПА України від 13
листопада 2009 року №25134/7/25-0315 залишена
без розгляду (а.с.170, 171). В судовому
порядку податкове
повідомлення-рішення не оскаржувалось.

Оскільки протягом десяти календарних
днів позивач не сплатив узгодженої
суми податкового зобов’язання, то
податковий орган правильно вважав цю
суму податковим боргом платника
податків і надіслав йому податкові
вимоги : першу податкову вимогу від
05 листопада 2009 року №1/708 надіслано 19
листопада і отримано позивачем 30
листопада 2009 року (а.с.168); другу
податкову вимогу від 30 грудня 2009 року
№2/748 надіслано 01 лютого 2010 року
і отримано позивачем 08 лютого 2010 року
(а.с.169).

Отже, податковий орган діяв у
відповідності з вимогами Закону
України «Про порядок погашення
зобов’язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», а тому відсутні підстави для
визнання протиправними і скасування
податкових вимог.

Крім того, відповідно до правил пункту
6.6 статті 6 зазначеного Закону
податкове повідомлення або податкові
вимоги вважаються відкликаними, якщо
рішення контролюючого органу про
нарахування суми податкового
зобов’язання або стягнення
податкового боргу скасовується чи
змінюється судом. Отже, оскільки судом
скасовується податкове
повідомлення-рішення від 23 вересня 2009
року, то немає необхідності в
скасуванні податкових вимог.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями
162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
Закону України «Про податок на додану
вартість», Закону України «Про порядок
погашення зобов’язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Нововолинської об’єднаної державної
податкової інспекції №/0 від 23
вересня 2009 року щодо визначення ОСОБА_4
податкового зобов’язання за платежем
«податок на додану вартість» в розмірі
157 501 грн.50 коп. (сто п’ятдесят сім тисяч
п’ятсот одна грн. 50 коп.), в тому
числі за основним платежем – 105 001 грн.
(сто п’ять тисяч одна грн.), за
штрафними (фінансовими) санкціями – 52
500 грн. 50 коп. (п’ятдесят дві тисячі
п’ятсот грн. 50 коп.).

В позові про визнання нечинними і
скасування першої податкової вимоги
Нововолинської об’єднаної
державної податкової інспекції №1/708
від 05 листопада 2009 року і другої
податкової вимоги Нововолинської
об’єднаної державної податкової
інспекції №2/748 від 30 грудня 2009 року
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
ст.186 КАС України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо заяву про апеляційне
оскарження було подано, але апеляційна
скарга не буде подана у строк,
встановлений ст.186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження та апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Заява про апеляційне оскарження
постанови подається протягом десяти
днів з дня складення постанови в
повному обсязі - з 01 червня 2010 року.
Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне
оскарження. Апеляційна скарга може
бути подана без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне
оскарження. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя

М.А. Александрова