Справа № 761/22657/14-а
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2014 року 09:10
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі: головуючого судді
Кармазіна О.А., при секретарі судового
засідання Бабич Г.Ю.,
від відповідача: Глущенко О.М.
(довіреність 15.08.2014 р. № 1/6068-тр)
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1доГУ МВС України в м.
Києвіпроскасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,
Позивач звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом, в
якому, з урахуванням заяви від 18.08.2014 р.,
- скасувати рішення ГУ МВС України в м.
Києві від 21.05.2014 року;
- зобов'язати ГУ МВС України в м. Києві
провести розгляд скарги від 15.04.2014 року
у присутності позивача.
Відповідно до ухвали Шевченківського
районного суду м. Києва від 23.09.2014 р.
ст.ст.18, 22 КАС України направлено для
розгляду до Окружного
адміністративного суду м. Києва за
підсудністю.
28.10.2014р. ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва
справу прийнято до провадження судді
В обґрунтування позову позивач
посилається на порушення відповідачем,
зокрема, вимог Закону України "Про
звернення громадян". Зазначає, що
інспектором ДАІ відносно було складено
протокол у зв'язку з чим ним була подана
скарга. Оскільки на думку позивача
скарга була розглянута поверхово, він
подав скаргу до Департаменту ДАІ, який
направив нову скаргу за належністю до
відповідача. Однак, як вважає позивач,
замість того, щоб провести її розгляд
скарги відповідно до вимог
законодавства, розглянув її без його
При цьому, із позов вбачається, що
позивача запрошували до УДАІ ГУ МВС
України у м. Києві для розгляду його
Відповідач проти позову заперечує,
вказує на безпідставність позовних
Розглянувши, дослідивши та оцінивши
наявні в матеріалах справи документи,
заслухавши пояснення позивачів,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.
05.03.2014р. позивачем направлено до УДАІ ГУ
МВС України у м. Києві скаргу від 04.03.2014
р., в якій просив притягнути капітана
міліції ОСОБА_2 до відповідальності за
неналежне виконання службових
обов'язків (далі - первинна скарга).
У зазначеній скарзі відсутнє прохання
про її розгляд за участі позивача.
10.04.2014р. заступником начальника УДАІ ГУ
МВС України у м. Києві ОСОБА_3 заявнику
надано розгорнуту відповідь, в якій
проаналізовано обставини, пов'язані з
питаннями, про які йдеться у скарзі
відносно дій інспектора ОСОБА_2, а також
зазначено про окремі процедурні
порушення з боку інспектора. Зазначено
також, що попередні скарги ОСОБА_1 за
фактами порушення вимог ст. 256 КУпАП та
п. 9.17 Інструкції з питань діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державтоінспекції МВС,
затвердженої наказом МВС України від
27.03.2009 №111 управлінням ДАІ
розглядались, за результатами розгляду
призначено відповідне службове
розслідування, про що було
проінформовано ОСОБА_1
16.04.2014р. позивачем направлено заяву від
15.04.2014 р. до Департаменту ДАІ МВС
України, в якій просив провести
перевірку за скаргою, поданою 05.03.2014 р.
до УДАІ ГУ МВС України у м. Києві,
притягнути до відповідальності
заступника начальника Управління ДАІ
м. Києва ОСОБА_3 за неналежний розгляд
скарги та порушення законодавства,
розгляд скарги провести в його
В свою чергу 22.04.2014 р. Департаментом ДАІ
МВС України повідомлено позивача, що
відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України
«Про звернення громадян» повторну
скаргу надіслано за належністю до ГУ
МВС України для проведення ретельної
перевірки викладених у ній відомостей.
14.05.2014р. ОСОБА_1 до УДАІ ГУ МВС України у
м. Києві подано лист з вимогами про
надіслання його скарги для розгляду
Департаментом ДАІ ГУ МВС України.
21.05.2014р. ГУ МВС України у м. Києві
розглянуто скаргу та зазначено у
відповіді № 1/К-2560, що у ГУ МВС України в
м. Києві за дорученням Департаменту ДАІ
МВС України розглянуто звернення з
приводу перевірки за скаргою від
За результатами проведення перевірки
дії посадових осіб Державтоінспекції
міста Києва визнано такими, що не
суперечать вимогам законів України, а
надана відповідь позивачу є повною.
Вважаючи, що за результатами розгляду
скарги відповідачем не надано повної
та обґрунтованої відповіді, а також
посилаючись на порушення вимог Закону
України «Про звернення громадян»,
ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом
до суду.
Спірні правовідносини регулює Закон
України «Про звернення громадян» від
02.10.1996р. № 393/96-ВР, суд у даній справі
здійснює перевірку дотримання
відповідачем саме норм зазначеного
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про звернення громадян»
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.
Згідно з частиною 3 та 4 статті 3
названого Закону скарга - звернення з
вимогою про поновлення прав і захист
законних інтересів громадян, порушених
діями (бездіяльністю), рішеннями
державних органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
звернення громадян» органи державної
влади, місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).
Згідно ст. 16 Закону України «Про
звернення громадян» скарга на дії чи
рішення органу державної влади, органу
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації,
об'єднання громадян, засобів масової
інформації, посадової особи подається
у порядку підлеглості вищому органу
або посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

Відповідно до статті 18 названого
Закону громадянин, який звернувся із
заявою чи скаргою до органів державної
влади, місцевого самоврядування,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, засобів масової інформації,
посадових осіб, має право: особисто
викласти аргументи особі, що
перевіряла заяву чи скаргу, та брати
участь у перевірці поданої скарги чи
заяви; знайомитися з матеріалами
перевірки; подавати додаткові
матеріали або наполягати на їх запиті
органом, який розглядає заяву чи
скаргу; бути присутнім при розгляді
заяви чи скарги; користуватися
послугами адвоката або представника
трудового колективу, організації, яка
здійснює правозахисну функцію,
оформивши це уповноваження у
встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про
результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу
щодо дотримання таємниці розгляду
заяви чи скарги; вимагати
відшкодування збитків, якщо вони стали
результатом порушень встановленого
порядку розгляду звернень.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про
звернення громадян» органи державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані: об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи
скарги; у разі прийняття рішення про
обмеження доступу громадянина до
відповідної інформації при розгляді
заяви чи скарги скласти про це
мотивовану постанову; на прохання
громадянина запрошувати його на
засідання відповідного органу, що
розглядає його заяву чи скаргу;
відміняти або змінювати оскаржувані
рішення у випадках, передбачених
законодавством України, якщо вони не
відповідають закону або іншим
нормативним актам, невідкладно вживати
заходів до припинення неправомірних
дій, виявляти, усувати причини та умови,
які сприяли порушенням; забезпечувати
поновлення порушених прав, реальне
виконання прийнятих у зв'язку з заявою
чи скаргою рішень; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; вживати
заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких було
допущено порушення, а також на прохання
громадянина не пізніш як у місячний
термін довести прийняте рішення до
відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

В даному випадку, за сукупністю оцінки
змісту поданих позивачем скарг та заяв,
а також отриманих ним відомостей від
вищезгаданих органів, вбачається, що
позивачу надано деталізовані
відомості щодо обставин складання
інспектором ДАІ протоколу відносно
позивача, зазначено про виявлені
недоліки та повідомлено про проведення
службового розслідування, тобто
виконано вимоги Закону України «Про
звернення громадян», а саме розглянуто
всі звернення позивача та надано
обґрунтовані відповіді.

При цьому, в оскаржуваній відповіді
щодо розгляду другого звернення
позивача від 15.04.2014 р. констатовано, що
за результатами розгляду додаткового
звернення позивача відносно розгляду
його первинної скарги щодо притягнення
до відповідальності начальника УДАІ м.
Києва за неналежний розгляд первинної
скарги, дії посадових осіб ДАІ м. Києва
визнано такими, що не суперечать
вимогам Законів України, а надана
позивачу відповідь є повною, що
відповідає і висновкам суду,
висловленим вище.

Щодо запрошення позивача для розгляду
його звернення, про що зазначено у
зверненні від 15.04.2014 р. на адресу
Департаменту ДАІ МВС України, слід
додати, що системний аналіз наведених
вище норм законодавства дає підстави
вважати, що особа може бути запрошеною
для розгляду її заяви чи скарги у
випадку проведення засідання, тобто
розгляду заяви чи скарги колегіально,
на засіданні, а тому заяви чи скарги
розглядаються відповідними посадовими
особам в порядку, визначеному їх
положеннями чи правилами без
обов'язкового виклику і присутності
цих осіб.

При цьому, суд враховує передбачену для
позивача законодавством можливість
особистого прийому в органах МВС,
можливість надати наявні у нього на
підтвердження викладених в заяві
фактів докази, та відповідно,
відсутність зі сторони відповідача
будь-яких перешкод у доступі позивачу
до прийому чи відмову у прийнятті
документів, тощо.

Суд окремо зазначає, що відносно вимоги
щодо його особистої участі при
розгляді звернення позивача заявлено у
скарзі від 15.04.2014 р. на адресу
Департаменту ДАІ МВС України, а не до
відповідача. У первинній скарзі від
04.03.2014 р. до УДАІ ГУ МВС України у м.
Києві такої вимоги не заявлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому, частиною 1 статті 71 КАС
України установлено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, враховуючи
вищенаведене у сукупності, суд
приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог та,
відповідно, про відсутність підстав
для задоволення позову у зв'язку з чим у
задоволенні позову слід відмовити у
повному обсязі.

Керуючись вимогами статей 69-71, 88, 94, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Суддя
О.А. Кармазін