Справа № 2а-3138/12/2670
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2014 року 10:44
№ 2а-3138/12/2670
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді Аблова Є.В.
при секретарі Мальчик І.Ю.,
представника позивача: Прокопець О.В.,
представника відповідача: Ткач С.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Ніко-Україна» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-
Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на відсутність
пов'язаності осіб, що виключає
застосування звичайної ціни під час
формування ціни продажу Автосалону,
оскільки ТОВ «НІКО-Україна» та ТОВ
«НІКО АВТО ІНВЕСТ» не є пов'язаними
особами через спільного засновника
Компанію з управління активами «НІКО»,
що володіла лише 1% часток кожного з
зазначених підприємств, в той час, як
законодавство зазначає розмір не менше
20% від статутного капіталу для
застосування поняття «пов'язана
особа». А отже, оскаржувані рішення,
якими збільшено суму грошового
зобов'язання ТОВ«Ніко-Україна», по
податку на прибуток та податку на
додану вартість, є протиправними та
такими, що порушують права та інтереси
В судовому засіданні, представник
позивача, позовні вимоги підтримав в
Представник відповідача, в судовому
засіданні, проти позову заперечував,
посилаючись на те, що ТОВ «НІКО АВТО
ІНВЕСТ» є пов'язаною особою для ТОВ
«НІКО-Україна» під час укладання
договору від 15.11.10р., оскільки вони
мають спільного засновника Компанію з
управління активами «НІКО», що
вплинуло на визначення звичайної ціни
продажу, та відповідно на нарахування
грошових зобов'язань.
Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
18.09.2012р. у справі №2а-3138/12/2670 позов
Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2012р.
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийняте нове - про
відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 15.07.2014р. Постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року та постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 18
вересня 2012 року - скасовано та
направлено справу на новий розгляд в
суд першої інстанції.

Вищий адміністративний суд України
зауважив, що під час нового розгляду
справи судам слід з'ясувати хто є
засновниками/учасниками TOB "Ніко Авто
Інвест" і, відповідно розміри часток у
статутному капіталі; дослідити та
з'ясувати, чи має відношення наведені
вище суб'єкти господарювання до
засновників/учасників "НІКО ХОЛДІНГ
ЛІМІТЕД" приймаючи до уваги, що частка
ОСОБА_6 у статутному капіталі TOB
"Ніко-Україна" вже складає 4%, а ТОВ
"Компанія з управління активами "НІКО" -
1%; дослідити доводи відповідача щодо
наділення ОСОБА_6 функціями контролю
над ТОВ "Ніко-Україна" і над ТОВ "Ніко
Авто Інвест".

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
представника позивача, представника
відповідача, суд дійшов наступних
висновків:

ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві на підставі п.п.75.1.2
п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1. п.78.1 ст.78 Податкового
кодексу проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ніко-Україна», код
за з питань
документального підтвердження,
реальності та повноти відображення в
бухгалтерському та податковому обліку
із відповідним відображенням у
податкових деклараціях (розрахунках,
звітах тощо) результатів операцій щодо
продажу нежитлової будівлі, авто
комплексу літ.А-2, загальною площею
819,1кв.м. ТОВ «НІКО Авто Інвест» код 36926449,
що знаходиться за адресою м. Запоріжжя,
вул. Перемоги,74-Б, за результатами якої
складено акт від 24.01.2012р. №25/23-2/30113927.

В ході проведення перевірки,
встановлено порушення TOB "Ніко-Україна":
пп. 1.20.8. п.1.20. ст.1, пп. 4.1.6 п.4. ст.4, п.7.4.1 п.7.4
ст.7 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" в редакції від
22.05.97р. за №283/97-ВР із змінами та
доповненнями, в результаті чого
занижено податок на прибуток у розмірі
1 210 822грн. в тому числі за IV кв. 2010 у сумі 1
210 822грн., а також порушено п. 4.1 ст.4
Закону України "Про податок на додану
вартість" №168/97-ВР від 03.04.97р. із змінами
та доповненнями, в результаті чого
занижено податок на додану вартість у
розмірі 1026 888грн., в тому числі по
періодах: листопад 2010 року у сумі - 1 026
888грн.

Не погоджуючись з висновками акту
перевірки від 24.01.2012р. №25/23-2/30113927,
позивач подав заперечення від 06.02.12р.
№8467/10.

За результатами розгляду заперечень,
відповідач листом від 13.02.13р. №1594/10/23-210,
повідомив TOB "Ніко-Україна", що висновки
акту перевірки від 24.01.2012р. №25/23-2/30113927 -
залишено без змін.

16 лютого 2012 року Державною податковою
інспекцією прийнято податкове
повідомлення рішення №, яким ТОВ
"Ніко Україна" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок на
додану вартість"на загальну суму 1283610
грн., в тому числі за основним платежем
1026 888грн., штрафними (фінансовими)
санкціями в сумі 256 722грн., та податкове
повідомлення-рішення №, яким ТОВ
"Ніко Україна" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "податок на
прибуток"на загальну суму 1530528грн., в
тому числі за основним платежем 1210
822грн., штрафними (фінансовими)
санкціями 302 706грн.

Судом встановлено, що 15.11.2010р. між ТОВ
"Ніко -Україна"(Продавець) та ТОВ "Ніко
Авто Інвест"(Покупець) укладено
Договір, за яким Продавець передає у
власність, а Покупець приймає і
зобов'язується оплатити на вказаних
умовах нежитлову будівлю авто
комплексу літ. А загальною площею 819,10
кв. м., яка знаходиться за адресою:
Запорізька область, місто Запоріжжя,
вулиця Перемоги, будинок 74 "Б".

У відповідності до п. 1 Договору, за
матеріалами технічної інвентаризації
загальна площа будівлі авто комплексу
літ. А-2 становить 819,1кв.м. Крім того, на
земельній ділянці розташовано
комплектно - трансформаторна
підстанція №1, підпірні стійки №2,4,11,
водопровідні колодці №3, 5,
каналізаційні колодці №6,7,8, колодязь
обладнання зв'язку №10, паркани №12,13,
замощення І, ІІ, ІІІ.

Пунктом 3 Договору встановлено, що
продаж вчинено за погоджену сторонами
суму 4351000,00грн., крім того - 870200,00 ПДВ, на
загальну суму 5221200грн. Така вартість
нежитлової будівлі визначена
сторонами за взаємним погодженням, за
відсутності примусу як будь-кого зі
сторін так і з боку третіх осіб чи інших
обставин.

В Договорі сторонами посвідчено той
факт, що вони обізнані стосовно рівня
ринкових цін на нежитлові будівлі, за
їх розсудом визначена у цьому Договорі
вартість саме цієї нежитлової будівлі,
яка є справедливою та відповідає її
дійсній вартості.

Однак, за результатами перевірки,
відповідачем встановлено, що в
порушення пп. 1.20.8, пп. 7.4.1 Закону
№283/97-ВР, внаслідок перевищення
звичайної ціни над фактичною
(залишковою) та отримання доходу
платником податку від продажу товарів,
пов'язаними особами занижено валовий
дохід у розмірі 4 843 288,35 (5 134 440,33 - 291
155,98), в тому числі: 4 кв. 2010 у сумі 4 843
288,35, в результаті чого занижено податок
на прибуток за 4 кв. 2010 на суму 1 210
822грн.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств"( в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) дохід, отриманий
платником податку від продажу товарів
(робіт, послуг) пов'язаним особам,
визначається виходячи із договірних
цін, але не менших за звичайні ціни на
такі товари (роботи послуги), що діяли
на дату такого продажу.

Відповідно до п.1.26. Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
пов'язана особа - особа, що відповідає
будь-якій з наведених нижче ознак:
юридична особа, яка здійснює контроль
над платником податку, або
контролюється таким платником податку,
або перебуває під спільним контролем з
таким платником податку; фізична особа
або члени сім'ї фізичної особи, які
здійснюють контроль над платником
податку. Членами сім'ї фізичної особи
вважаються її чоловік або дружина,
прямі родичі (діти або батьки) як
фізичної особи, так і її чоловіка або
дружини, а також: чоловік або дружина
будь-якого прямого родича фізичної
особи або її чоловіка (дружини);
посадова особа платника податку,
уповноважена здійснювати від імені
платника податку юридичні дії,
спрямовані на встановлення, зміну або
зупинення правових відносин, а також:
члени її сім'ї.

Під здійсненням контролю слід розуміти
володіння безпосередньо або через
більшу кількість пов'язаних фізичних
чи юридичних осіб найбільшою часткою
(паєм, пакетом акцій) статутного
капіталу платника податку або
управління найбільшою кількістю
голосів у керівному органі такого
платника податку або володіння часткою
(паєм, пакетом акцій), не меншою 20
відсотків від статутного капіталу
платника податку.

Як вбачається із копії статуту TOB
"Ніко-Україна", учасниками статутного
капіталу є: "НІКО АВТО ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД"
частка якого становить 95%, ОСОБА_6
частка якого становить 4%, ТОВ "Компанія
з управління активами "НІКО"() частка якого становить 1%.

Відповідно до копії статуту TOB "Ніко
Авто Інвест", наявну в матеріалах
справи, учасниками статутного капіталу
є "НІКО АВТО ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД" частка
якого складає 0,17422%; ТОВ "Компанія з
управління активами «КОВІН КАПІТАЛ»
() частка якого ставить
99,82578%, що придбано за рахунок коштів
пайового венчурного
недиверсифікованого закритого
інвестиційного фонду «КОРПОРАТИВНІ
ІНВЕСТИЦІЇ» - 89,82578%, а решта 10% - придбано
за рахунок коштів венчурного
недиверсифікованого закритого
інвестиційного фонду «РУБІН».

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
"Компанія з управління активами "НІКО"
змінило найменування на ТОВ "Компанія
з управління активами «КОВІН КАПІТАЛ»
(, зареєстроване
Подільською у м.Києві державною
адміністрацією 02.10.2006р., номер запису
про державну реєстрацію 0021642,
місцезнаходження:04071, м.Київ, вул.
Кожум`яцька,12а, що діє від свого імені
та за рахунок пайового венчурного
недиверсифікованого закритого
інвестиційного фонду «КОРПОРАТИВНІ
ІНВЕСТИЦІЇ» (реєстраційний код ЄДРІСІ
233658 від 22.05.2007р.) та пайового венчурного
недиверсифікованого закритого
інвестиційного фонду «РУБІН»
(реєстраційний код ЄДРІСІ 2331626 від
08.09.2011р.).

Таким чином, викладене свідчить, що ТОВ
"Ніко Авто Інвест" є пов'язаною особою
для ТОВ "Ніко-Україна", оскільки
зазначені підприємства мають
спільного засновника/учасника - ТОВ
"Компанія з управління активами «КОВІН
КАПІТАЛ».

Пунктом 6 даного Договору визначено, що
згідно з витягом з Реєстру прав
власності на нерухоме майно, виданого
Орендним підприємством Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації 27.10.2010 року за № 27797466,
вартість нежитлової будівлі, що
відчужується, становить 9 485 440,33 грн.
Вартість вказана згідно з довідкою
власника від 08.10.2010 року №101008/2 про
залишкову вартість авто комплексу
станом на 08.10.2010 року.

Як встановлено в ході перевірки, за
результатами продажу нежитлової
будівлі ТОВ "Ніко -Україна"в
податковому обліку відображено
валовий дохід в сумі 291151,98грн., який
відображений в рядку 01.6 "інші
доходи"Декларації з податку на
прибуток підприємств за 2010.

Акт прийому-передачі об'єкта
нерухомого майна до Договору
купівлі-продажу нежитлової будівлі,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 від 15.11.2010р.
зареєстрованим №3704.

TOB "Ніко-Україна"виписано податкову
накладну № 14070 від 18.11.2010р. на загальну
суму 5 221 200,00 грн., в.т.ч. ПДВ-870 200,00 грн.,
яку TOB "Ніко-Україна"включено до
податкових зобов'язань у листопаді 2010
року.

Доводи відповідача полягають в тому, що
ТОВ "Ніко -Україна", виходячи з
договірної ціни, але за ціною нижче від
залишкової вартості, яка була
встановлена та зазначена при укладанні
Договору, здійснено продаж нежитлової
будівлі авто комплексу (Літ. А-2) на
користь TOB "Ніко Авто Сервіс", яке є
пов'язаною особою з продавцем.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
доход, отриманий платником податку від
продажу товарів (робіт, послуг)
пов'язаним особам, визначається
виходячи із договірних цін, але не
менших за звичайні ціни на такі товари
(роботи, послуги), що діяли на дату
такого продажу.

З наведеної норми права вбачається, що
доход отриманий платником податку від
продажу товарів (робіт, послуг), повинен
бути не меншим за звичайні ціни на такі
товари (роботи, послуги), які діяли на
дату такого продажу, у тому випадку,
коли договір купівлі продажу
укладається між платником податку і
пов'язаною особою.

Згідно п.1.18 Закону України від 03.04.1997,
№ 168/97-ВР "Про податок на додану
вартість", звичайні ціни розуміються та
застосовуються за правилами,
визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств".

Відповідно до пп. 1.20.1 ст.1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Ринок товарів (робіт, послуг) - сфера
обігу товарів (робіт, послуг), яка
визначається виходячи з можливості
покупця (продавця) реально і без
значних додаткових витрат придбати
(продати) товар (роботу, послугу) на
найближчій стосовно будь-якої із
сторін договору території.

Обов'язок доведення того, що ціна
договору не відповідає рівню звичайної
ціни у випадках, визначених Законом,
покладається на податковий орган у
встановленому порядку. При проведенні
перевірки платника податку податковий
орган має право надати запит, а платник
податку зобов'язаний обґрунтувати
рівень договірних цін.

Таким чином, якщо не доведене зворотне,
звичайною вважається ціна, визначена
сторонами договору. При цьому обов'язок
доведення невідповідності ціни
договору рівню звичайних цін
покладається на податковий орган.

За змістом п.4.1. ст.4 Закону України від
03.04.1997, № 168/97-ВР "Про податок на додану
вартість", база оподаткування операції
з поставки товарів (послуг)
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, визначеної за
вільними цінами, але не нижче за
звичайні ціни, з урахуванням акцизного
збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)). До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
в зв'язку з компенсацією вартості
товарів (послуг).

У разі якщо звичайна ціна на товари
(послуги) перевищує договірну ціну на
такі товари (послуги) більше ніж на 20
відсотків, база оподаткування операції
з поставки таких товарів (послуг)
визначається за звичайними цінами.

З викладеного, суд прийшов до висновку
про те, що ТОВ "Ніко-Україна" здійснило
продаж нежитлової будівлі, авто
комплексу (Літ.А-2) загальною площею 819,10
кв. м., яка знаходиться за адресою:
Запорізька область, місто Запоріжжя,
вулиця Перемоги, будинок 74 "Б", виходячи
з договірної ціни, але за ціною нижче
від залишкової вартості, яка була
встановлена при укладанні договору (п.6
Договору).

Таким чином, викладене свідчить про те,
що при застосуванні ціни меншої, ніж
залишкова вартість, мало місце
зменшення бази оподаткування та, як
наслідок, незаконне зменшення
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва, за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін, вважає заявлені
позовні вимоги необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобовязані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт
владних повноважень, виконав
покладений на нього обов'язок щодо
доказування правомірності прийнятих
ним оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ніко-Україна» -
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Окружний адміністративний суд міста
Києва апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилаються особою,
яка її подає, до Київського
апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 05.11.2014р.

Суддя
Є.В. Аблов