Справа № 183/6448/14
Суддя: Городецький Д. І.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/6448/14
№ 2-а/183/265/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

10.11.2014 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі

судді Городецького Д.І.

розглянувши в м. Новомосковську в
порядку скороченого провадження
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Департаменту соціального
захисту населення Дніпропетровської
обласної державної адміністрації про
визнання дій (бездіяльності)
неправомірними, зобов’язання вчинити
певні дії,

в с т а н о в и в :

07 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Департаменту соціального
захисту населення Дніпропетровської
обласної державної адміністрації про
визнання дій (бездіяльності)
неправомірними, зобов’язання вчинити
певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_1 посилався на те, що він, як особа,
що має статус учасника бойових дій, в
липні 2014 року звернувся з заявою до
Департаменту соціального захисту
населення Дніпропетровської обласної
державної адміністрації з заявою про
отримання разової грошової допомоги до
05 травня.

11 вересня 2014 року він отримав відповідь
Департаменту соціального захисту
населення Дніпропетровської обласної
державної адміністрації, в якій
зазначено, що він не має права на
отримання разової грошової допомоги до
05 травня в 2014 році.

Відмову відповідача він вважає
неправомірною, з наступного.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 25.12.1998 року № 367-XIV, стаття 12
зазначеного закону доповнено частиною
5, відповідно до якої йому, як учаснику
бойових дій, щорічно, до 5 травня,
повинна надаватися разова грошова
допомога в розмірі п’яти мінімальних
пенсій за віком.

16 квітня 2014 року Кабінетом Міністрів
України була прийнята постанова за № 102
«Деякі питання виплати у 2014 році
разової допомоги, передбаченої
Законами України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» і «Про жертви нациських
переслідувань», відповідно до якої,
встановлено, що у 2014 році виплата
разової грошової допомоги до 5 травня,
передбаченої Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» проводиться в
таких розмірах: учасникам бойових дій
– 795 грн.

В зв’язку з вищенаведеним, в позовній
заяві позивач ОСОБА_1 просив суд:

-визнати бездіяльність Департаменту
соціального захисту населення
Дніпропетровської державної
адміністрації в частині невиплати йому
– ОСОБА_1 разової грошова допомога до 5
травня у 2014 році – протиправною;

-зобов’язати Департамент соціального
захисту населення Дніпропетровської
обласної державної адміністрації
нарахувати та виплатити йому – ОСОБА_1
разову грошову допомогу до 5 травня у 2014
році в розмірі 795 грн.

Дослідивши докази, надані позивачем,
суд приходить до переконання, що вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню, з
наступного.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 25.12.1998 року № 367-XIV, стаття 12
зазначеного закону доповнено частиною
5, відповідно до якої йому, учасникам
бойових дій, щорічно, до 5 травня,
повинна надаватися разова грошова
допомога в розмірі п’яти мінімальних
пенсій за віком.

У відповідності до ст. 3 Конституції
України, права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст та
спрямованість діяльності держави,
держава відповідає перед людиною за
свою діяльність, утвердження і
забезпечення прав і свобод людини, що є
головним обов’язком держави;

На підставі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов’язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України;

Ст. 22 Конституції України,
конституційні права та свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані;

У відповідності до ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист у випадках,
передбачених законом;

Згідно до вимог до ст. 48 Конституції
України, кожен має право на достатній
життєвий рівень для себе та для своєї
сім'ї, що включає достатнє харчування,
одяг, житло;

Ст. 55 Конституції України зазначає, що
права, свободи людини і громадянина
захищаються судом, кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб, кожен має право
будь-якими незабороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань;

На підставі ст. 55 Конституції України,
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України;

Рішенням Конституційного суду України
від 26.12.2011 року № 1-422011, щодо
відповідності Конституції України п.4
розділу 7 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про державний бюджет
України на 2011 рік», визначено, що
Кабінет Міністрів України є органом,
який забезпечує проведення державної
політики у соціальній сфері.

Пунктом 6-7 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік», встановлено, що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними
змінами), статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
(Відомості Верховної Ради України, 2005
р., № 4, ст. 94 із наступними змінами),
Закону України"Про індексацію грошових
доходів населення" (Відомості
Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111
із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 29, ст. 399 із наступними
змінами), пункту "ж" частини першої
статті 77Основ законодавства України
про охорону здоров’я (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19
із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15
та 16 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425
із наступними змінами), статті 43
Гірничого закону України (Відомості
Верховної Ради України, 1999 р., № 50, ст. 433
із наступними змінами), статей 6-1, 6-2, 6-3
та 6-4 Закону України"Про жертви
нацистських переслідувань" (Відомості
Верховної Ради України, 2000 р., № 24, ст. 182
із наступними змінами) застосовуються
у порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов’язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

16 квітня 2014 року Кабінетом Міністрів
України була прийнята постанова за № 102
«Деякі питання виплати у 2014 році
разової допомоги, передбаченої
Законами України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» і «Про жертви нациських
переслідувань», відповідно до якої,
встановлено, що у 2014 році виплата
разової грошової допомоги до 5 травня,
передбаченої Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» проводиться в
таких розмірах: учасникам бойових дій
– 795 грн.

Встановлено, що в липні 2014 року позивач
звернувся з заявою до Департаменту
соціального захисту населення
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації з заявою про отримання
разової грошової допомоги до 05 травня.

Листом від 21 серпня 2014 року № Б-770
Департаменту соціального захисту
населення Дніпропетровської обласної
державної адміністрації позивачу
ОСОБА_1 відмовлено у проведенні виплат
разової грошової допомоги до 05 травня в
2014 році, з посиланням на ст. 17-1 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
відповідно до якої, разова грошова
допомога не виплачується в разі
набуття громадянином статусу згідно із
статтями 6,7,9,10,11 цього Закону після 5
травня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Суд приходить до переконання, що
відмова в проведенні виплат є
безпідставною, з наступного.

Судом встановлено, що у відповідності
до засідання комісії Міністерства
оборони України з питань розгляду
матеріалів, пов’язаних із визначенням
учасників бойових дій та спірних
питань щодо зарахування до вислуги
років окремих періодів військової
служби від 05 травня 2014 року, протокол №
1, ОСОБА_1 визнаний учасником бойових
дій.

12 травня 2014 року позивачу ОСОБА_1 було
видане відповідне посвідчення
учасника бойових дій.

Як зазначалося вище, ст. 17-1 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
передбачено, що разова грошова
допомога не виплачується в разі
набуття громадянином статусу згідно із
статтями 6,7,9,10,11 цього Закону після 5
травня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Оскільки статус учасника бойових дій
ОСОБА_1 встановлено саме 5 травня 2014
року (а не після 5 травня відповідного
року), він має право на отримання
разової грошової допомоги до 05 травня в
2014 році.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.2,11,69,71,94,104,158-159,162,163,183-2 КАС України;
ст.ст. 3,19,22,46,48,55 Конституції України,
Законом України «Про державний бюджет
України на 2104 рік», Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту",

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Департаменту соціального захисту
населення Дніпропетровської державної
адміністрації в частині невиплати
ОСОБА_1 разової грошова допомога до 5
травня у 2014 році.

Зобов’язати Департамент соціального
захисту населення Дніпропетровської
обласної державної адміністрації
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову
грошову допомогу до 5 травня у 2014 році у
відповідності до Постанови Кабінету
Міністрів України від 16 квітня 2014 року
№ 102 «Деякі питання виплати у 2014 році
разової допомоги, передбаченої
Законами України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» і «Про жертви нациських
переслідувань» - в розмірі 795 грн.
(сімсот дев’яносто п’ять грн.)

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

СУДДЯ
Д.І.
Городецький