Справа № 815/6447/14
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6447/14
УХВАЛА

04 грудня 2014 року

Одеський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді
Аракелян М.М.

Судді - Завальнюка І.В.

Судді - Марина П.П.

Розглянувши у порядку письмового
провадження клопотання представника
позивача про забезпечення позову по
справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
Міністерства доходів і зборів України
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,
скасування наказу, стягнення
заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна
позовна заява ОСОБА_1 (з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог від
13.11.2014 року), в якій позивач просить суд
визнати дії Міністерства доходів і
зборів України направлені на
звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
першого оперативного відділу
оперативного управління боротьби з
контрабандою та митними
правопорушеннями Південної митниці
Міндоходів протиправними; зобов'язати
Міністерство доходів і зборів України
утриматись від дій направлених на
звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
першого оперативного відділу
оперативного управління боротьби з
контрабандою та митними
правопорушеннями Південної митниці
Міндоходів у порядку, передбаченому
Законом України "Про очищення влади";
встановити відсутність підстав для
застосування до позивача ч.3 ст. 1 та п. 8
ч.1 ст. З Закону України "Про очищення
влади"; скасувати Наказ Міністерства
доходів і зборів України від 29.10.2014
№2173-о.; стягнути з відповідача на
користь Позивача заробітну плату за
час вимушеного прогулу, починаючи з дня
звільнення по день ухвалення судового
рішення.

25.11.2014 року до суду від представника
позивача надійшло клопотання про
забезпечення позову, в якому останній
просить суд зобов'язати утриматися від
вчинення дій, передбачених пп. 1 п. 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про очищення влади», а
саме від звільнення позивача з посади,
передбаченої ст. 5 зазначеного Закону,
та заборонити відповідачу звільняти
позивача із займаної посади до
набрання постановою суду законної
сили.

В обґрунтування вказаного клопотання
представник позивача зазначив, що
позивача було звільнено на підставі
наказу Міністерства доходів та зборів
України від 29.10.2014 року №2173-0 відповідно
до підпункту 10 пункту 2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про очищення влади», також було
заборонено займати посади, щодо яких
здійснюється очищення влади
(люстрація) протягом 10 років.

Однак, відповідно до ст. 43 Конституції
України кожному гарантовано право на
працю, що включає можливість заробляти
собі на життя працею, яку він вільно
обирає або на яку він вільно
погоджується. Держава створює умови
для повного здійснення громадянами
права на працю, гарантує рівні
можливості у виборі професії та роду
діяльності, реалізовує програми
професійно-технічного навчання,
підготовки і перепідготовки кадрів
відповідно до суспільних потреб. Кожен
має право на належні, безпечні і
здорові умови праці, на заробітну
плату, не нижчу від визначеної законом.
Громадянам гарантується захист від
незаконного звільнення.

Відповідно до вимог статті 235 Кодексу
законів про працю України, у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

При цьому, незабезпечення позову
шляхом заборони вчиняти дії,
передбачені пунктом 2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про очищення влади", може призвести до
порушення прав позивача, зокрема,
конституційного права на працю. Крім
того, на утриманні позивача перебуває
сім'я та заробітна плата є єдиним
джерелом доходу.

04.12.2014 року від представника позивача
до суду надійшло клопотання про
розгляд клопотання про забезпечення
позову в порядку письмового
провадження за відсутності
представника позивача.

Розглянувши клопотання представника
позивача про забезпечення
адміністративного позову, дослідивши
матеріали справи, суд вважає вказане
клопотання необґрунтованим та таким,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Відповідно до частини 1 статті 117
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд за клопотанням позивача
або з власної ініціативи може
постановити ухвалу про вжиття заходів
забезпечення адміністративного
позову, якщо існує очевидна небезпека
заподіяння шкоди правам, свободам та
інтересам позивача до ухвалення
рішення в адміністративній справі, або
захист цих прав, свобод та інтересів
стане неможливим без вжиття таких
заходів, або для їх відновлення
необхідно буде докласти значних зусиль
та витрат, а також якщо очевидними є
ознаки протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Згідно ч.4 ст. 117 КАС України,
адміністративний позов, крім способу,
встановленого частиною третьою цієї
статті, може бути забезпечено
забороною вчиняти певні дії.

Проаналізувавши положення ст.117
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд приходить до висновку, що
забезпечення адміністративного позову
- це вжиття судом, у провадженні якого
знаходиться справа, до вирішення
адміністративної справи визначених
законом заходів щодо створення
можливості реального виконання у
майбутньому постанови суду, якщо її
буде прийнято на користь позивача.

Заходи забезпечення адміністративного
позову вживаються у разі наявності
таких обставин:

1) існування очевидної небезпеки
заподіяння шкоди правам, свободам та
інтересам позивача до ухвалення
рішення в адміністративній справі;

2) неможливість захисту прав, свобод та
інтересів позивача після набрання
законної сили рішенням в
адміністративній справі без вжиття
таких заходів;

3) необхідність докладання значних
зусиль та витрат для відновлення прав
позивача у майбутньому;

4) очевидність ознак протиправності
рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень.

У кожному випадку, виходячи з
конкретних доказів, суд має встановити,
чи є хоча б одна з названих обставин, і
оцінити, чи не може застосуванням
заходів забезпечення позову бути
завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій
можна запобігти.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє
дійти висновку, що забезпечення
адміністративного позову - це
сукупність процесуальних дій, які
гарантують виконання судового рішення
у разі задоволення - позовних вимог.
Забезпечення позову допускається, якщо
не вжиття цих заходів може ускладнити
або привести до неможливості виконання
рішення суду. Під час вирішення питання
щодо вжиття заходів забезпечення
позову суд враховує інтереси як
позивача, так і відповідача. Заходи
забезпечення позову повинні
відповідати критеріям розумності,
обґрунтованості і адекватності,
забезпечення збалансованості
інтересів учасників спірних
правовідносин, запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
учасників даного судового процесу та
не впливати на права, свободи та
інтереси інших осіб.

Приймаючи до уваги те, що представником
позивача не надано доказів на
підтвердження того, що існує очевидна
небезпека заподіяння шкоди правам,
свободам та інтересам позивача до
ухвалення судового рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення треба буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також очевидних ознак протиправності
дій відповідача, суд вважає клопотання
про забезпечення адміністративного
позову необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Крім того в даному випадку, суд вважає,
що клопотання про забезпечення
позовних вимог не може бути задоволено,
оскільки зобов'язання відповідача
утриматися від вчинення дій,
передбачених пп. 1 п. 2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про очищення влади», а саме від
звільнення позивача з посади,
передбаченої ст. 5 зазначеного Закону
та заборони відповідачу звільняти
позивача із займаної посади до
набрання постановою суду законної сили
буде фактично вирішений спір на
користь особи, яка заявило вказане
клопотання, що є неприпустимим з огляду
на мету застосування судом заходів
забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.117,118,160,165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника
ОСОБА_1 про забезпечення
адміністративного позову відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.118 КАС України
ухвала з питань забезпечення
адміністративного позову може бути
оскаржена. Оскарження ухвали не
зупиняє її виконання, а також не
перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали
через суд першої інстанції. У разі якщо
ухвалу було постановлено в письмовому
провадженні або згідно з частиною
третьою статті 160 цього Кодексу, або без
виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше
не встановлено цим Кодексом, набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя
Аракелян М.М.

Судді
Завальнюк І.В.

Судді
Марин П.П.

25 листопада 2014 року