Справа № 265/4405/14-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 р.Справа № 265/4405/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

розглянувши у порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області на
постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від
20.10.2014р. по справі № 265/4405/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області

про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання
нарахувати та сплатити щомісячне
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за 2014 рік,

ВСТАНОВИЛА:

09.07.2014 року ОСОБА_1 (далі- позивач)
звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області (далі-
відповідач) про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання
нарахувати та сплатити щомісячне
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та просить зобов'язати
відповідача нарахувати та виплати
підвищення до пенсії як "Дитині війни" у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
за період з 01.01.2014р.

20.10.2014 року постановою
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя задоволено частково
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання нарахувати та сплатити
щомісячне підвищення до пенсії
відповідно до Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за 2014
рік .

Визнано протиправною бездіяльність та
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивачу з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність
за період з 01.01.2014р. по 02.08.2014р. з
урахуванням фактично виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позову, посилаючись на прийняття
оскаржуваної постанови з порушенням
норм бюджетного законодавства України
та Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", що призвело до
неправильного вирішення справи..

Враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
розглядає справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, відповідно до ст. 195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач
відповідно до ст.1 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" має
статус дитини війни та за приписами ст.6
цього Закону має право на отримання
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
повинен був, відповідно діючої статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей", виплачувати позивачу щомісячне
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
виходячи із розміру пенсії, визначеної
ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Колегія суддів частково погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначено лише в ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір немає.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Таким чином, нарахування та виплата у
спірному періоді дітям війни
підвищення до пенсії або щомісячного
грошового довічного утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, повинні
здійснюватися відповідно до вимог
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Відповідно до вимог ч.2 ст.19
Конституції України, ч. 2 ст. 3 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" та ч.4 ст.9 КАС України,
відповідач до позивача безпідставно
застосовував постанову Кабінету
Міністрів України від 28.12.2011р. за № 1381,
оскільки повинен був діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", яка має вищу
юридичну силу ніж зазначена постанова,
нараховувати та здійснювати позивачу
доплату до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначено лише в ч. 1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір мінімальної пенсії за
віком, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що положення ч.3 ст.28
зазначеного Закону, відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 частини 1 цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом, не
мають братись до уваги при розгляді
спору, оскільки наявність такої норми
та відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії, встановленої
ст.46 Конституції України та права на
отримання доплати до пенсії,
передбаченої ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Пенсійний фонд України діє відповідно
до Положення "Про Пенсійний фонд
України" і здійснює свої повноваження
на підставі п.15 зазначеного положення
через створені в установленому порядку
територіальні управління. Відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" рішення про призначення
та перерахунок пенсій приймаються
районними управліннями Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів. Таким чином, суд дійшов
обґрунтованого висновку, що обов'язок
по нарахуванню та виплаті доплати до
пенсії позивача, передбаченої ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" покладено саме на
управління пенсійного фонду України за
місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої
територіальні управління, однак, вони
не вчинили жодної дії для нарахування
цих коштів та їх виплати, колегія
суддів вважає, що відповідач не виконав
свої обов'язки, чим порушив права
позивача.

Доводи апеляційної скарги з посиланням
на Закон України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" зі змінами та
доповненнями станом на 31.07.2014 року
висновків суду не спростовують,
виходячи з наступного.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" п. 6-7 Прикінцевих
положень, Кабінету Міністрів України
надано право у 2014 році встановлювати
розміри соціальних виплат в тому числі
відповідно до статей 5 та 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" (Відомості Верховної Ради
України, 2005 р., N 4, ст. 94 із наступними
змінами) виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік. Вказана норма набула чинності з
03.08.2014р. у зв'язку з вступом в законну
силу Закону України "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 31 липня 2014 року N
1622-VII. На даний час чинною є постанова
Кабінету Міністрів України "Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення"
від 28 грудня 2011 р. N 1381, якою встановлено
розмір виплат підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Оскільки відповідачем оскаржується
судове рішення в частині задоволення
позовних вимог за період з 01.01.2014р. по
02.08.2014р., то норми Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" в
редакції зі змінами, внесеними Законом
України від 31 липня 2014 року N 1622-VII до
спірних правовідносин не
застосовуються.

Між тим, судом першої інстанції
допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
09.07.2014р., в якому просив задовольнити
його позовні вимоги за період з 01.01.2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи дату звернення позивача до
суду, шестимісячний строк на звернення
до суду з позовом та період, за який
позивач просить суд захистити його
права, колегія суддів вважає, що права
позивача підлягають захисту з 09.01.2014
року.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог за період з 01.01.2014р. по
08.01.2014р. ухвалено з порушенням норм
процесуального права та підлягає
скасуванню з прийняттям ухвали про
залишенням цієї частини позовної заяви
без розгляду, оскільки з позовної заяви
та матеріалів справи не вбачається
поважних причин пропуску строку на
звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 203
Кодексу адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду
першої інстанції скасовується в
апеляційному порядку і позовна заява
залишається без розгляду з підстав,
встановлених статтею 155 цього Кодексу.

Пунктом 9 частини 1 статті 155 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд своєю ухвалою
залишає позовну заяву без розгляду,
якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Керуючись п. 9 ст. 155, ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 4
ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області
задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від
20.10.2014р. по справі № 265/4405/14-а
скасувати в частині визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі міста Маріуполя Донецької
області провести ОСОБА_2 нарахування та
виплату щомісячної доплати до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 01 січня 2014 року по 08 січня 2014
року.

В цій частині позов ОСОБА_1 - залишити
без розгляду.

В іншій частині постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя від 20.10.2014 року по справі
265/4405/14-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Спаскін О.А.

Помічник судді
Цюпак О.П.