Справа № 820/15830/14
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 р.Справа № 820/15830/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання
Запара Е.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22.10.2014р.
по справі № 820/15830/14

за позовом Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, податкової
вимоги, рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( далі
- позивач) звернувся до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області ( далі - відповідач)
в якому просить суд скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 14.07.2014 та скасувати вимогу
про сплату боргу (недоїмки) № Ф-
від 01.07.2014 р. та скасувати рішення про
застосування штрафних санкцій №
від 14.07.2014 р.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 22.10.2014 року
адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, податкової
вимоги, рішення - задоволено.

Скасовано податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області №
від 14.07.2014;

Скасовано вимогу Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
сплату боргу (недоїмки) № Ф- від
01.07.2014 р.

Скасовано рішення Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
застосування штрафних санкцій №
від 14.07.2014 р.

Стягнено з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_3, п/р НОМЕР_4
в ПАТ КБ "Хрещатик" МФО 300670) сплачений
при поданні позову судовий збір в
розмірі 229,42 (двісті двадцять дев'ять
грн. 42 коп).

Відповідачем подано апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
постанову та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що вважає постанову
суду першої інстанції незаконною та
необґрунтованою у зв»язку з неповним
з»ясуванням судом, обставин, що мали
значення для справи та невідповідністю
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, вивчивши
матеріали справи, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги судом
першої інстанції зроблено висновок, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
висновки, і не довів правомірності
прийнятого ним податкового
повідомлення-рішення. За таких умов,
оскаржувані позивачем податкове
повідомлення-рішення № від 14.07.2014
р. вимога про сплату боргу (недоїмки) №
Ф- від 01.07.2014 р. та рішення про
застосування штрафних санкцій №
від 14.07.2014 р. не відповідає вимогам
закону, що є підставою для їх
скасування.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ФОП ОСОБА_1 , згідно з
Свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця 30.06.2000 року,
був зареєстрований як платник ПДВ
Виконавчим комітетом Харківської
міської ради, код ЄДРПОУ - НОМЕР_3. (а.с.86,
т. 1).

Фахівцями Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, на
підставі направлень від 10.06.2014 р. №1156
та №1157, на підставі наказу Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
29.05.2014 р. №757, згідно з п.п. 75.1 ст. 75 , п.77.4
ст.77, Податкового кодексу України,
проведено документальну планову
виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ
НОМЕР_3) з питань дотримання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р.

За результатами перевірки було
складено акт №2240/20-34-17-03-07/НОМЕР_3 від
01.07.2014 р. (а.с. 12-36 т. 1).

Відповідно до висновків акту
перевірки податковим органом
встановлено порушенняФО-П ОСОБА_1 п.138,2
ст.138, п. 177.2 п,177.4.ст. 177 розділу IV
Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року №275'5-УІ) зі змінами та
доповненнями. Донараховано податку з
доходів фізичних на суму 79463,36 грн.;
пп.7.1.2 П.-7.1 ст.7, ст. 25 Закону України від
08 липня 2010 року №'2464-УІ „Про збір та
облік єдиного. внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування". Донараховано
єдиного соціального внеску на суму
141449,78 грн.

На підставі вище зазначеного акту
перевірки керівником Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області було
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 14.07.2014
вимога про сплату боргу (недоїмки) №
Ф- від 01.07.2014 р. та рішення про
застосування штрафних санкцій №
від 14.07.2014 р. (а.с. 9,10,11 т. 1)

Підставами для винесення спірних
податкових повідомлень-рішень стали
зокрема висновки відповідача щодо
взаємовідносин між ФОП ОСОБА_1 ФОП
ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 ", а
саме з приводу договорів про надання
послуг із збирання та вивезення рідких
побутових відходів.

Державною податковою інспекцію у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області було зроблено
висновок, що ФОП ОСОБА_1 в порушення
п.177.4 ст177 Податкового кодексу України
№2755-У1 від 02.12.20Юр включено витрати з
асенізаційних робіт (послуг із
збирання та вивезення рідких побутових
відходів послуг із збирання та
вивезення рідких побутових відходів)
на загальну суму 479141,0 які
безпосередньо не пов'язані з
отриманням доходів. Та щодо порушення
пп.7.1.2 П.-7.1 ст.7, ст. 25 Закону України від
08 липня 2010 року №'2464-УІ „Про збір та
облік єдиного. внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування". Донараховано
єдиного соціального внеску на суму
141449,78 грн.

Не погоджуючись із висновками
відповідача, позивач звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду із зазначеним
позовом.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених
позовних вимог, колегія суддів
зазначає:

Пунктом 75.1.2 ст. 75 Податкового кодексу
України встановлено, що документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

У відповідності до до п. 177.2. ст. 177
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування чистий оподатковуваний
дохід, тобто різниця між загальним
оподатковуваним доходом і виручка у
грошовій та негрошовій формі) і
документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Згідно з п.п. 164.2.5. п. 164.2 ст. 164
Податкового кодексу України до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включаються дохід від надання
майна в лізинг, оренду або суборенду
(строкове володіння та/або
користування), визначений у порядку,
встановленому пунктом 170.1 статті 170
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ФОП ОСОБА_1 (споживач) та ФОП ОСОБА_3
(виконавець) було укладено договір про
надання послуг із збирання та
вивезення рідких побутових відходів №
ВРВ 03-01-2012 від 03.01.2012 р. (а.с. 113-114, т.1)

В свою чергу, ФОП ОСОБА_3 було
укладено договір з ТОВ "Харківський
комбінат упорядкування та поводження з
відходами" договору № 2 від 29.03.2012 р. на
злив (приймання) рідких відходів. (а.с.
115-117, т1).Згідно з п. 1.1. договору про
надання послуг із збирання та
вивезення рідких бутових відходів №
ВРВ 03-01-2012 від 03.01.2012 р. споживач доручає,
а виконавець надає йому послуги із
збирання та вивезення рідких побутових
відходів, накопичених у споживача, на
умовах цього договору.

Фактичність виконання послуг за
вказаним договором підтверджується
актами виконаних робіт (а.с. 120-143, т.1) та
оплата за вказаним договором на
загальну суму 306550,00 грн. здійснена
позивачем шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок ФОП ОСОБА_3, що підтверджується
платіжними дорученнями (а.с. 144-174, т.1)

Також, між ФОП ОСОБА_1 (споживач) та
ФОП ОСОБА_4 (виконавець) було укладено
договір про надання послуг із збирання
та вивезення рідких побутових відходів
№ ВРВ 16-03-2013 від 16.03.2013 р. (а.с. 175-178, т.1). В
свою чергу, ФОП ОСОБА_4 було укладено
договір з ТОВ "Харківський комбінат
упорядкування та поводження з
відходами" договору 137 від 24.05.2013 р.
(а.с.181-186,т.1) на злив (приймання) рідких
відходів № 5 від 13.05.2013 р. про надання
послуг по прийманню рідких відходів.

Згідно з п. 1.1. договору про
надання послуг із збирання та
вивезення рідких побутових відходів №
ВРВ 16-03-2013 від 16.03.2013 р. споживач доручає,
а виконавець надає йому надання послуг
із збирання та вивезення рідких
побутових відходів, накопичених у
споживача, на умовах цього договору.

Фактичність виконання послуг за
вказаним договором підтверджується
актами виконаних робіт, а оплата за
вказаним договором на загальну суму
148291,00 грн. здійснена позивачем шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3, що
підтверджується платіжними
дорученнями.

Між ФОП ОСОБА_1 (споживач) та ФОП
ОСОБА_5 (виконавець) було укладено
договір про надання послуг із збирання
та вивезення рідких побутових відходів
№ ВРВ 21-10-2013 від 21.10.2013 р., згідно з п. 1.1.
якого споживач доручає, а виконавець
надає надання послуг із збирання та
вивезення рідких побутових відходів,
накопичених у споживача, на умовах
цього договору.(а.с.211-214, т.1)

Фактичність виконання послуг за
вказаним договором підтверджується
актами виконаних робіт .(а.с. 216-220, т.1), а
оплата за вказаним договором на
загальну суму 39300,00 грн. здійснена
позивачем шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок ФОП ОСОБА_5, що утверджується
платіжними дорученнями (а.с. 221-224, т.1)

Щодо виключення витрат на оплату
послуг із збирання та вивезення рідких
побутових відходів суму 479141,00 грн. зі
складу валових витрат позивача, на
договір оренди № 012012-2 від 03.01.2012 р.
Колегія суддів зазначає, що
орендна плата отримана за договором
оренди № 012012-2 від 03.01.2012 р. у загальній
сумі 112320,00 грн. відноситься до складу
доходів позивача та не може слугувати
приводом для не включення
документально підтверджених витрат до
складу валових.

Відповідно до п.п. 1.1., 5.1. договору
оренди № 012012-2 від 03.01.2012 р. орендодавець
(ФОП ОСОБА_1) передає, а орендар (ФОП
ОСОБА_6) приймає в тимчасове платне
користування (оренду) наступне майно:
нежитлове приміщення - громадські
вбиральні загальною площею 390 кв.м.,
плата за користування якими становить
4680,00 грн. на місяць.

Оплату за договором оренди № 012012-2
від 03.01.2012 р. ФОП ОСОБА_6 проведено
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок позивача, що
підтверджується виписками ПАТ "КБ
Хрещатик" по рахунку НОМЕР_4 за 26.12.2012 р.
на суму 1088,00 грн., від 04.02.2013 р. на суму
14040,00 грн. та на суму 55072,00 грн., від 06.03.2013
р. на суму 4190,00 грн., від 01.10.2013 р. на суму
4680,00 грн. та на суму 23890,00 грн., від 02.12.2013
р. на суму 4680,00 грн., від 03.12.2013 р. на суму
4680,00 грн. загалом га загальну суму 112320,00
грн.

Таким чином, договіри визнається
судом належним та допустимим доказом
наявності між позивачем та
контрагентами позивача факту вчинення
правочинну в розумінні ст.202 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.180
Господарського кодексу України,
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

Колегія суддів зазначає, що оглянуті
документи не мають дефектів форми,
змісту або походження, котрі в силу ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", ст. 44 Податкового кодексу
України, п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за № 168/704; далі за текстом - Положення №
88) спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

Щодо порушення п.п. 7.1.2. п.7.1. ст. 7,
ст. 25 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне страхування" від 08.07.2010 р. №
2464-УІ обґрунтоване відповідачем
посиланням на порушення позивачем п.
138.2 ст. 138., п. 177.2., 177.4. ст. 177 Податкового
кодексу України,та виключенням зі до
складу валових витрат позивача витрати
з асенізаційних робіт (послуг із
збирання та вивезення рідких побутових
відходів) на загальну суму 479141,00 грн.,
колегія суддів зазначає, що
обчислення єдиного соціального внеску
на загальнообов'язкове державне
страхування здійснено відповідачем
згідно з п. З ст. 9 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування" на підставі висновку "Акту
перевірки" щодо порушення позивачем п.
138.2 ст.138, п.п. 177.2., 177.4. ст. 177 Податкового
кодексу України, внаслідок якого зі
складу валових витрат виключено
витрати з асенізаційних робіт (послуг
із збирання та вивезення рідких
побутових відходів) на загальну суму
479141,00 грн., що призвело до штучного
збільшення сум доходу, отриманого від
здійснення діяльності, що підлягає
обкладанню податком на доходи фізичних
осіб, на який нараховується єдиний
внесок на 479141,00 грн.

Таким чином, позивач правомірно,
відповідно вимог чинного податкового
законодавства, відніс витрати на
оплату послуг із збирання та вивезення
рідких побутових відходів в період з
01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. на загальну суму
479141,00 грн. до складу валових витрат,
внаслідок чого відсутнє збільшення сум
доходу, отриманого від здійснення
діяльності, що підлягає обкладанню
податком на доходи фізичних осіб, на
який нараховується єдиний внесок на
479141,00 грн.

Враховуючи викладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першоїі снатнції, що відсутні ї
правової підстави для нарахування на
згідно з п.п. 7.1.2. - 7.1. ст. 7 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування" суми недоїмки з єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування в сумі 14149,78 грн. та
застосування штрафних санкцій за
донарахування своєчасно не
нарахованого єдиного внеску в розмірі
1236,03 грн.

Згідно частини першої статті 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими з вище зазначених
підстав і висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що
при прийнятті рішення суд першої
інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22.10.2014р. по
справі № 820/15830/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар
В.О.Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О.
Калитка О.М. Повний текст ухвали
виготовлений 08.12.2014 р.