Справа № 820/16382/14
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 р.Справа №
820/16382/14Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 09.10.2014р. по
справі № 820/16382/14

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Рубіжному Луганської
області , Державної виконавчої
служби Рубіжанського міського
управління юстиції

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до
суду першої інстанції з позовом, в
якому просила:

визнати протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України м.
Рубіжне у Луганській області (далі УПФУ
у м. Рубіжне) , скасувати Вимогу УПФУ м.
Рубіжне про сплату боргу за 3-4 квартали
2010 р. № Ф 1306-у від 25.04.2014 р. в сумі 1 440,00
грн.;

визнати протиправною бездіяльність
старшого державного виконавця
Ядрихінського Б.В., начальника відділу
Державної виконавчої служби
Рубіжанського міського управління
юстиції Слепцової Ю.А. в ігноруванні
вимог: ч. 15 ст. 106 Закону України №1058, ст.
25, п. 6 п. 8 ч. 1 ст.26, п. 9 ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 47, ч.
2 ч. 3 ст. 48, ч. 2 ст. 68, ч. 6 ст. 70 Закону
України "Про виконавче провадження",

визнати незаконними та скасувати
постанови Державної виконавчої служби
Рубіжанського міського управління
юстиції (далі ДВС РМУЮ) № 42479126 від
03.06.2014 р. та ВП № 44588050 від 03.09.2014 р.

зобов'язати УПФУ у м. Рубіжне
виплачувати пенсію позивачу в повному
обсязі, згідно Закону України "Про
пенсійне забезпечення", а безпідставно
утриману суму пенсії за липень -
вересень місяці 2014 р. в розмірі 821,00 грн.
повернути позивачу з державного
бюджету в установленому законом
порядку.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 09.10.2014 р. у
задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим
рішенням, подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 09.10.2014 р. та
винести нову постанову, якою позов
задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на порушення судом
норм матеріального права,
неврахування відсутності у позивача
обов'язку сплати страхового внеску, як
пенсіонера за віком, та незаконності
вимоги відповідача про сплату єдиного
внеску, відсутності у державного
виконавця підстав для відкриття
виконавчого провадження та
примусового стягнення сум з пенсії, що
призвело до невірного вирішення
справи.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином, в
зв'язку з чим справа відповідно до п.2 ч.1
ст. 197 КАС України розглянута в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши докази
по справі, вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України
оскаржувана постанова переглянута в
межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, з 11.12.1997р.
є пенсіонером за віком, з 1999р.
зареєстрована як фізична особа
підприємець, що здійснює діяльність на
спрощеній системі оподаткування як
платник єдиного податку, що
підтверджується пенсійним
посвідченням, свідоцтвом про
реєстрацію, свідоцтвом платника
єдиного податку.

25.04.2014 р. відповідачем виставлена
ОСОБА_1 вимога № Ф 1306-у по сплаті
недоїмки страхового внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 1440 грн. (а.с.12)

УПФУ в м. Рубіжне направлене позивачу
повідомлення-розрахунок з вимогою
здійснити доплату до мінімального
страхового внеску за 3,4 квартал 2010р. на
суму 708,06 грн. та 731,94 грн.
відповідно.(а.с.13)

02.09.2014р. у зв'язку із невиконанням
вимоги, несплатою суми недоїмки, УПФ
України в м. Рубіжне Луганської області
звернулося до державного виконавця з
заявою про примусове виконання вимоги
від 25.04.2014р. № Ф-1306.(а.с.35)

03.09.2014р. державною виконавчою службою
Рубіжанського МУЮ винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 44588050 (а.с. 37).

Також судом встановлено, що на
примусовому виконанні у відділу ДВС
Рубіжанського міського управління
юстиції перебуває вимога Ф-249-У від
16.11.2013р. видана Рубіжанською об'єднаною
державною податковою інспекцією ГУ
Міндоходів у Луганській області про
стягнення з ОСОБА_1 на користь
Рубіжанської ОДПІ ГУ Міндоходів в
Луганській області заборгованості в
розмірі 2312,07 грн. , виконавчого збору в
сумі 231,20 грн. та витрат на проведення
виконавчих дій в сумі 52,77 грн.

03.06.2014р. державним виконавцем прийнято
постанову ВП №42479126 якою звернуто
стягнення на пенсію ОСОБА_1 шляхом
утримання коштів у розмірі 20%
(загальний розмір усіх відрахувань під
час кожної виплати не може
перевищувати 50% доходу, що має бути
виплачена, у тому числі в разі
відрахування за кількома виконавчими
документами).(а.с.171)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
правомірності дій та рішень
відповідачів, оскільки вимога про
сплату недоїмки та постанови
державного виконавця прийняті на
підставі, в порядку та межах
повноважень, визначених законом.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
зважаючи на таке.

Порядок обчислення та сплати страхових
внесків, зокрема в третьому, четвертому
кварталах 2010 року було визначено
Законом України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 1058-ІV).

Статтею 1 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено перелік осіб,
що є платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування. Зокрема
відповідно до п.3 ст.1 цього Закону ,
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які не
використовують працю найманих
працівників.

У відповідності до пп. 4 п. 8 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", в редакції , яка
діє з 17.07.2010р. фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом.

Відповідно до пп. 1 п. 8 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV,
страхові внески, що перераховуються до
солідарної системи сплачуються
страхувальниками та застрахованими
особами на умовах і у порядку,
визначених цим Законом та в розмірах,
передбачених Законом України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" для відповідних платників
збору.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку, що з 17.07.2010р.
фізичні особи суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування, повинні
доплачувати до мінімального розміру
страхового внеску, який складає 33,2% від
мінімальної заробітної плати.

Відтак, починаючи з 3 кварталу 2010р.
позивач, як фізична особа-підприємець ,
яка перебуває на спрощеній системі
оподаткування , повинна сплачувати
страхові внески в порядку,
встановленому Законом України " Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Судом встановлено, що з урахуванням
частини сплачених позивачем сум
єдиного (фіксованого) податку , розмір
несплаченого позивачем страхового
внеску за 3 квартал 2010р. становить 708,06
грн., за 4 квартал 2010р.- 731,94 грн., таким
чином сума недоїмки по страховим
внескам за період з липня по грудень
2010р. складає 1440 грн.

Також колегія суддів зазначає, що
згідно частини 7 розділу УІІІ
"Прикінцеві положення" Закону України
" Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 08.07.2010р. № 2464-УІ, на
період до повного стягнення
заборгованості сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011р. в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 01 січня 2011 не настав, та
соціального страхування за фондами
загальнообов'язкового державного
страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування штрафних санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Оскільки недоїмка виникла щодо
страхових внесків за період до 01 січня
2011р., то відповідач мав право
відповідно до ч.7 розділу УІІІ
"Прикінцеві положення" Закону № 2464-УІ
на прийняття вимоги від 25.04.2014р.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності обов'язку у позивача, як
пенсіонера за віком сплачувати
страхові внески в період 3-4 квартали
2010р. , є помилковими.

Відповідно до ч.6 ст.18 Закону України «
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» законодавством
не можуть встановлюватися пільги з
нарахування та сплати страхових
внесків або звільнення від іх сплати.

Доводи апеляційної скарги щодо не
врахування судом ст.13, та ч.15 ст.106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та відсутність підстав
для застосування до позивача
фінансових санкцій, адміністративного
стягнення та відсутність обов'язку
сплачувати страхові внески, також є
помилковими.

Відповідно до ч.15 ст.106 Закону України «
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» фінансові
санкції (штраф, пеня) та
адміністративні стягнення, а також
примусові стягнення органами
виконавчої служби за несплату внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування фізичними
особами - підприємцями, які обрали
особливий спосіб оподаткування, не
застосовуються.

Згідно ч. 1-4 ст. 106 Закону №1058-IV у разі
виявлення своєчасно не сплачених сум
страхових внесків страхувальники
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею.

Суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем виставлена вимога про
стягнення з позивача недоїмки по
страховим внескам, проте фінансові
санкцій та адміністративні стягнення,
а також примусове стягнення органами
виконавчої служби, до неї не
застосовувалися, а тому посилання
позивача на цю норму права є
помилковим.

Таким чином колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції, про відсутність порушень
вимог діючого законодавства УПФУ в м.
Рубіжне при прийнятті ним вимоги від
25.04.2014р, оскільки на момент прийняття
вимоги позивач перебував на обліку у
відповідача як платник страхових
внесків та зобов'язаний був сплачувати
обов'язкові платежі.

Щодо доводів апеляційної скарги про
неправомірність постанови державного
виконавця постанови ВП № 44588050 від
03.09.2014 р. про відкриття виконавчого
провадження на підставі вимоги УПФУ в
м. Рубіжне від 25.04.2014р. колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст.17 Закону України "Про
виконавче провадження" (далі-Закон № 606)
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно ч. 2 ст.17 Закону № 606
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, зокрема, такі виконавчі
документи, як рішення інших органів
державної влади, якщо їх виконання за
законом покладено на державну
виконавчу службу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону № 606
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа , зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону № 606 державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 606
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Судом встановлено, що Вимога УПФУ м.
Рубіжне про сплату боргу № ф 1306-у від
25.04.2014 р. в сумі 1 440,00 грн. набрала
чинності 19.05.2014 р. та звернена до
примусового виконання шляхом падання
відповідної заяви УПФУ м. Рубіжне від
02.09.2014 р.

На час відкриття виконавчого
провадження у державного виконавця
були відсутні докази скасування або
відкликання вимоги відповідача, а отже
державний виконавець зобов'язаний був
прийняти до виконання виконавчий
документ та розпочати виконавче
провадження шляхом винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
постанова Рубіжанського ДВС РМУЮ ВП №
44588050 від 03.09.2014 р. винесена в межах
повноважень, в порядку та спосіб,
встановлений законом.

Щодо вимог про скасування постанови
державного виконавця від 03.06.2014р. ВП
№42479126.

Судом встановлено, що постановою
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Рубіжанського міського управління
юстиції від 03.06.2014 р. ВП №42479126 звернено
стягнення на пенсію ОСОБА_1 шляхом
утримання коштів у розмірі 20 % (а.с. 171).

Виконавче провадження №42479126
відкритого постановою ДВС від 13.03.2014 р.
на підставі заяви Рубіжанської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Луганській області про
стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 2 312,00
грн. за виконавчим документом Вимога №
Ф-249-у від 16.11.2013 р. по заборгованості з
єдиного внеску (а.с. 152-153).

Судом встановлено, що вимога
Рубіжанської ОДПІ від 16.11.2013р., є
чинною та не скасована.

Відповідно до ст. 27 Закону № 606 у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення
документального підтвердження повного
виконання рішення, державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Частиною 1 ст. 32 Закону № 606 встановлено,
що звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, є
заходом примусового виконання рішення.

Згідно ч. 1, 3 ст. 68 Закону № 606 стягнення
на пенсію, та інші доходи боржника
звертається у разі відсутності в
боржника коштів на рахунках у банках чи
інших фінансових установах,
відсутності чи недостатності майна
боржника для покриття в повному обсязі
належних до стягнення сум, а також у
разі виконання рішень про стягнення
періодичних платежів та стягнення на
суму, що не перевищує трьох мінімальних
розмірів заробітної плати. Про
звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію та інші доходи
боржника державний виконавець
виносить постанову, яка надсилається
для виконання підприємству, установі,
організації, фізичній особі, фізичній
особі - підприємцю за місцем отримання
боржником відповідних доходів.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачем самостійно
не погашено заборгованості в
установлений державним виконавцем
строк, що сторонами не заперечується.

Судом встановлено, що сума боргу
позивача не перевищувала трьох
мінімальних заробітних плат (2 312,07 грн.
основної суми боргу +231,20 грн.
виконавчого збору +52,77 грн. витрати
виконавчого провадження), а тому
відповідачем правомірно звернено
стягнення на пенсію позивача та вірно
визначено розмір стягнення .

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що державний виконавець прийняв
постанову від 03.06.2014 р. ВП №42479126 у
відповідності, в межах повноважень,
спосіб передбачений Законом України
"Про виконавче провадження".

Судом встановлено, що на виконання
постанови державного виконавця УПФ
України в м. Рубіжному утримано з
пенсії позивача за липень - вересень 2014
р. 821,00 грн.

Враховуючи, що стягнення з пенсії
позивача провадилось пенсійним
органом на підставі постанови
державного виконавця від 03.06.2014 р. ВП
№42479126, яка прийнята правомірно,
колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, щодо відсутності
підстави для повернення цих сум УПФУ у
м. Рубіжному позивачу.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ч.1 ст. 200 КАС України залишає
апеляційну скаргу без задоволення,
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на зазначене колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно, всебічно та об'єктивно з'ясував
обставини справи, прийняв рішення з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для скасування постанови Харківського
окружного адміністративного суду від
09.10.2014р. відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 09.10.2014р. по
справі № 820/16382/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Русанова В.Б.Судді
Присяжнюк О.В. Курило Л.В.