Справа № 1319/4742/12, 2а-464/26/13
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року

Справа № 876/9173/13 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача Томашівського
О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Шевченківському районі міста Львова
на постанову Сихівського районного
суду м. Львова від 5 квітня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова, треті
особи - управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова,
головний бухгалтер Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Солтис Галина Іванівна про
зобов'язання сплатити єдиний
соціальний внесок та подати
скориговані відомості до системи
персоніфікованого обліку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 27.04.2012 року звернувся в суд з
адміністративним позовом, уточнивши
його, до ДПІ у Шевченківському районі м.
Львова, треті особи - УПФ України в
Галицькому районі м. Львова, головний
бухгалтер ДПІ у Шевченківському районі
м. Львова Солтис Галина Іванівна, в
якому просив зобов'язати відповідача
нарахувати, обчислити та сплатити на
відповідний рахунок УПФ України в
Галицькому районі м. Львова єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування із виплаченої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, з помісячним її відображенням
в первинному бухгалтерському та
персоніфікованому обліках за період з
21.04.2009р. по 15.04.2010р. та подати відповідні
скориговані дані до системи
персоніфікованого обліку УПФ України в
Галицькому районі міста Львова,
відобразивши суми нарахованої та
виплаченої заробітної плати за час
вимушеного прогулу з 21.04.2009р. по 15.04.2010
р., помісячно.

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 5 квітня 2013 року позов
задоволено. Зобов'язано Державну
податкову інспекцію в Шевченківському
районі м. Львова Львівської області
Державної додаткової служби
нарахувати, обчислити та сплатити на
відповідний рахунок управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування із виплаченої
ОСОБА_1 заробітної плати за час
вимушеного прогулу, з помісячним її
відображенням в первинному
бухгалтерському та персоніфікованому
обліках за період з 21.04.2009р. по 15.04.2010р.
та подати відповідні скориговані дані
до системи персоніфікованого обліку
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова,
відобразивши суми нарахованої та
виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за
час вимушеного прогулу з 21.04.2009 р. по
15.04.2010 р, помісячно.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ДПІ у Шевченківському
районі м. Львова оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити. Вимоги за апеляційною
скаргою обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції були недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального права. Зазначає, що судом
першої інстанції не було враховано
належним чином той факт, що із довідки
ДПІ у Шевченківському районі м. Львова
Львівської області ДПС про складові
заробітної плати (за останні 24
календарні місяці) від 05.03.2012 року сума
оплати за вимушений прогул за період з
22.08.2009 року по 15.04.2010 року вже була
врахована в якості заробітної плати
для подальшого перерахунку пенсії, і з
даної суми оплати за час вимушеного
прогулу було утримано та нараховано
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Позивач та його представник в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
заперечили та просили залишити її без
задоволення.

Представники інших сторін в судове
засідання не прибули, про дату, час і
місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до ст.196
КАС України, вважає за можливе
розглядати справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
наказом начальника Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Львова
від 12 вересня 2005 року №95-0, позивача
ОСОБА_1 з 13 вересня 2005 року призначено
на посаду начальника відділу
оподаткування фізичних осіб в порядку
переведення із ДПІ у Личаківському
районі м. Львова (а.с.7). Наказом №24-0 від
23.03.2007 року ОСОБА_1 переведено на посаду
начальника управління оподаткування
фізичних осіб Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
міста Львова (а.с.9). 13 серпня 2009 року
наказом №97-0 від 13 серпня 2009 року
позивачу ОСОБА_1 припинено державну
службу на підставі постанови
Сихівського районного суду м. Львова
від 05 серпня 2009 року, а 17 грудня 2009 року
внесено зміни до даного наказу та
звільнено з займаної посади з 21 серпня
2009 року (наказ №167-0 від 17.12.2009 року)
(а.с.9).

Однак, постановою Львівського
окружного адміністративного суду від 15
квітня 2010 року, яка залишена без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 вересня
2010 року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 25
січня 2011 року, позов ОСОБА_1 задоволено,
визнано протиправним та скасовано
накази ДПІ у Шевченківському районі
м.Львова від 13.08.2009 року №97-0 та від
17.12.2009 року №167-0, вирішено поновити
ОСОБА_1 на роботі в ДПІ у
Шевченківському районі м.Львова на
посаді начальника управління
оподаткування фізичних осіб та
стягнути з ДПІ у Шевченківському
районі м.Львова на користь ОСОБА_1
заробітну плату за час вимушеного
прогулу за період з 21.08.2009 року по 15.04.2010
року в розмірі 38665,74 грн. (а.с.12-16).

Наказом начальника Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Львова
№46-0 від 05 травня 2010 року, ОСОБА_1 було
поновлено на роботі з 22.08.2009року (а.с.78).

Наказом начальника Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Львова
№47-0 від 05 травня 2010 року, ОСОБА_1
звільнено з посади начальника
управління оподаткування фізичних
осіб за власним бажанням у зв'язку із
виходом на пенсію по інвалідності з 05
травня 2010 року (а.с.8).

Відповідно до інформації вказаної в
листі ДПІ у Шевченківському районі
м.Львова №19/М-7/05-024 від 05.03.2012 року сума в
розмірі 36999,16 грн. була примусово
стягнена згідно постанови Львівського
окружного адміністративного суду від
15.04.2010р. з рахунку ДПІ у Шевченківському
районі м.Львова на підставі платіжної
вимоги №694 від 25.11.2011 р. Як встановлено
судом першої інстанції, на виконання
постанови Львівського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2010
року, частину заробітної плати ОСОБА_1
за час вимушеного прогулу з 21.08.2009 року
по 15.04.2010 року в розмірі 3666,58грн. було
стягнуто з Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
міста Львова в порядку негайного
виконання.

ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи
інвалідності відповідно до Довідки
МСЕК №421948 та перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова як
одержувач пенсії по інвалідності
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу».

Період вимушеного прогулу з 21.08.2009 р. по
15.04.2010 р. до страхового стажу ОСОБА_1 не
зараховано відповідно до довідок ДПІ в
Шевченківсьому районі м.Львова від
25.01.2012 р. та від 05.03.2012 р. про складові
заробітної плати та заробіток для
обчислення пенсії, а заробітна плата в
період з 21.08.2009 року по 15.04.2010 року
позивачу не нараховувалася та страхові
внески не сплачувались.

Зазначене також підтверджується
листом управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м.Львова
№12001/0912 від 27.08.2012 р., де, окрім іншого,
вказано, що у випадках примусового
виконання рішення суду щодо стягнення
заробітної плати на користь працівника
за час вимушеного прогулу державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
судового рішення у спосіб і в порядку,
визначені виконавчим документом, а
отже, і рішенням суду. При цьому
утримання податків, зборів та інших
платежей із сум стягнутої заробітної
плати працівника Законом України «Про
виконавче провадження» не передбачено.
Таким чином, суми заробітної плати,
стягнуті державною виконавчою службою
за рішенням суду на користь працівника
згідно з виконавчим листом, не є базою
для нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що
ДПІ в Шевченківському районі м.Львова,
сплативши ОСОБА_1 за постановою суду
заробітну плату за час вимушеного
прогулу, всупереч вимогам положень
законодавства України, не подала у
встановленому Законом порядку дані про
застраховану особу до системи
персоніфікованого обліку управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова та не сплатила
щомісячні обов'язкові платежі у
вигляді єдиного соціального внеску, що
призвело до незаконного зменшення
страхового стажу та призначення пенсії
у заниженому розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
вважаючи, що він відповідає нормам
матеріального права та фактичним
обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно ст.3 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суб'єктами системи
пенсійного забезпечення в Україні є
страхувальники та застраховані особи.
В розумінні ст. 1 цього Закону
страхувальники - роботодавці та інші
особи, які відповідно до закону
сплачують єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та/або є
платниками відповідно до цього Закону.
Застрахована особа фізична особа, яка
відповідно до цього Закону підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню.

Статтею 11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що особи, які
працюють на підприємствах, в установах,
організаціях, створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню.

Вказане підтверджується ст.15 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», яка
визначає, що платниками страхових
внесків до солідарної системи є
страхувальники, зазначені в статті 14
цього Закону, а саме до них відносяться
підприємства - роботодавці.

Механізм обов'язкового пенсійного
страхування передбачає відповідні
гарантії реалізації застрахованими
особами своїх пенсійних справ. Зокрема,
згідно з ч.1 ст.16 Закону, застрахована
особа має право отримувати від
страхувальника підтвердження про
сплату страхових внесків, вимагати від
страхувальників сплати внесків, у тому
числі в судовому порядку, тощо. З цим
правом кореспондується обов'язок
страхувальника нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески (пункт 6 частини другої статті 17
Закону, у редакції що діяла до 01.01.2011
року) незалежно від фінансового стану
платника - стаття 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Таким чином, страхові внески є
складовою умовою існування солідарної
системи і підлягають обов'язковій
сплаті. Однак, застраховані особи без
сприяння державних органів позбавлені
можливості безпосередньо і оперативно
впливати на повноту і своєчасність
такої сплати, що, фактично, у випадку
неповної сплати, означатиме порушення
рівності їх прав на призначення пенсії
при інших рівних умовах.

Статтею 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що страховий
стаж обчислюється територіальними
органами Пенсійного фонду за даними, що
містяться в системі персоніфікованого
обліку, а за періоди до впровадження
системи персоніфікованого обліку - на
підставі документів та в порядку,
визначеному законодавством, що діяло
до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж - період (строк),
протягом якого особа підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та за який
щомісяця сплачено страхові внески в
сумі не меншій, ніж мінімальний
страховий внесок.

Враховуючи вищевказане, а також те що
на виконання постанови Львівського
окружного адміністративного суду від 15
квітня 2010 року позивача ОСОБА_1
поновлено на роботі з 22.08.2009 року, в
період з 21.08.2009 р. по 15.04.2010 р. він
перебував у трудових відносинах з
відповідачем Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі
м.Львова, а тому в розумінні ст.11 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
вважався застрахованою особою, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції щодо зобов'язання
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Львова, як
страхувальник, своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати та
сплачувати єдиний соціальний внесок із
заробітної плати позивача, як
застрахованої особи, в тому числі за
час вимушеного прогулу, у зв'язку з його
незаконним звільненням.

Частиною 1 статті 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що облік
усіх застрахованих осіб та
персоніфікований облік надходжень від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, здійснюється в
порядку, визначеному Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Як передбачено п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платники
єдиного внеску зобов'язані подавати
звітність до територіального органу
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Порядок формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що затверджено
постановою правління Пенсійного фонду
України від 08.10.2010 р. № 22-2 та
зареєстровано в Мін'юсті України
01.11.2010р. за № 1014/18309 та був чинним на
момент здійснення виплати
заборгованої заробітної плати. Так,
звіт щодо сум нарахованих внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування формується
відповідальною особою страхувальника,
на підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
провадиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
(обчислення) виплат (доходу), на які
відповідно до Закону нараховується
єдиний внесок, а відповідальна особа
органу Пенсійного фонду України
приймає звіт від платника єдиного
внеску та реєструє його.

У таблиці 6 додатку 4 зазначеного
Порядку, яка призначена для формування
страхувальником у розрізі кожної
застрахованої особи відомостей про
суми нарахованої заробітної плати
(доходу) у звітному місяці, при
відображенні нарахувань середньої
заробітної плати за вимушений прогул
згідно з рішенням суду, обов'язково
відображається місяць, за який
проведено нарахування.

Згідно ст.235 КЗпП України, у разі
звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи, але не більше як за
один рік. Якщо заява про поновлення на
роботі розглядається більше одного
року, не з вини працівника, орган, який
розглядає трудовий спір, виносить
рішення про виплату середнього
заробітку за весь час вимушеного
прогулу.

Відповідно до абз.5 п.6 постанови
Пленуму Верховного суду України від
24.12.1999 року №13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», задовольняючи вимоги
про оплату праці, суд має навести в
рішенні розрахунки, з яких він виходив
при визначенні сум, що підлягають
стягненню. Оскільки справляння і
сплата прибуткового податку з громадян
є відповідно обов'язком роботодавця та
працівника, суд визначає зазначену
суму без утримання цього податку й
інших обов'язкових платежів, про що
зазначає в резолютивній частині
рішення.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про
оплату праці», пункту 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100, середньомісячна заробітна плата
за час вимушеного прогулу працівника
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
виплата, тобто, що передують дню
звільнення працівника з роботи.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
особам, яким згідно з рішенням суду
нараховано середню заробітну плату за
час вимушеного прогулу, єдиний внесок
нараховується на суму, що визначається
шляхом ділення виплаченої заробітної
плати (доходу) на кількість місяців, за
які вона виплачена.

Аналогічний порядок нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску
передбачено п. 4.3.4. Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України № 21-5 від 27.09.2010 р. та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 27.10.2010 р. за № 994/18289.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про
правомірність рішення суду першої
інстанції щодо наявності
обґрунтованих підстав для задоволення
позову ОСОБА_1 та зобов'язання
державної податкової інспекції
нарахувати, обчислити та сплатити на
відповідний рахунок управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування із виплаченої
позивачу заробітної плати за час
вимушеного прогулу, з помісячним її
відображенням в первинному
бухгалтерському та персоніфікованому
обліках за період з 21.04.2009р. по 15.04.2010 p., а
також подати відповідні скориговані
дані до системи персоніфікованого
Управління пенсійного фонду України в
Галицькому районі м.Львова з
помісячною розбивкою сум нарахованої і
виплаченої позивачу заробітної плати.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Львова
залишити без задоволення, а постанову
Сихівського районного суду м. Львова
від 5 квітня 2013 року у справі №1319/4742/12 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
ухвали в повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 02.12.2014
року.