Справа № 807/2178/14
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2014 рокум. Ужгород№ 807/2178/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд

у складі: головуючого - судді
Іванчулинця Д.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гелетей А.В.,

з участю сторін

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Стойко П.М.,
Гангур Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань у
приміщенні Закарпатського окружного
адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до прокуратури
Закарпатської області про скасування
наказу та поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся у
Закарпатський окружний
адміністративний суд з
адміністративним позовом до
прокуратури Закарпатської області
(далі - відповідач), яким просив: 1)
визнати протиправним та скасувати
наказ прокуратури Закарпатської
області № 456к від 12.06.2014 року «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності»; 2) поновити ОСОБА_1
на посаді старшого прокурора відділу
правозахисної діяльності, протидії
корупції та злочинності у сфері
транспорту прокуратури Закарпатської
області; 3) стягнути на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 13 червня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Із 12 вересня 2008 року позивач працював в
органах прокуратури Закарпатської
області. Наказом прокуратури
Закарпатської області за № 456 к від 12
червня 2014 року за порушення Присяги
працівника прокуратури та вчинення
проступку, який порочить працівника
прокуратури, старшого прокурора
відділу правозахисної діяльності,
протидії корупції та злочинності у
сфері транспорту прокуратури
Закарпатської області юриста 1 класу
ОСОБА_1 звільнено із займаної посади та
з органів прокуратури. Підставою для
прийняття оскаржуваного наказу було
службове розслідування проведене
прокуратурою Закарпатської області,
якою встановлено порушення позивачем
вимог ст.214 Кримінального кодексу
України, а також п.п.5.10, 5.11, 7.1, 11.1.2 та 11.1.4
Інструкції з діловодства в органах
прокуратури, затвердженої наказом
Генеральної прокуратури України за № 3
від 15.01.2013 року, Інструкції про порядок
приймання, реєстрації та розгляду в
органах прокуратури України заяв,
повідомлень про вчиненні кримінальні
правопорушення, затвердженої наказом
Генеральної прокуратури України за №
125 від 03.12.2012 року та п.п.7.26, 8.13
Регламенту прокуратури Закарпатської
області при розгляді матеріалів
відділу внутрішніх справ безпеки в
Закарпатській області Департаменту
внутрішньої безпеки Міністерства
внутрішніх справ України, що
стосується незаконної діяльності
працівників відділу міліції на станції
Мукачево УМВС України на Львівській
залізниці. Позивач вважає оскаржуваний
наказ протиправним та таким, що
підлягає скасуванню, оскільки він не
порушував вище перераховані норми
законодавства, сумлінно та
неупереджено виконував свої службові
обов'язки, постійно вдосконалював свою
професійну діяльність та жодного разу
не притягався до дисциплінарної
відповідальності.

У судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги у повному
обсязі з мотивів наведених у позовній
заяві та просив суд задовольнити позов
повністю.

Представники відповідача заперечили
проти позовних вимог з підстав
зазначених в письмових запереченнях.
Оскаржуваний Наказ вважають законним
та обґрунтованим. Рішення про
припинення перебування на службі в
органах прокуратури - обґрунтованим та
правомірним. Отже, представники
відповідача просять відмовити в
задоволені позовних вимог у повному
обсязі.

Заслухавши пояснення позивача,
представників відповідача, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та їх слід задовольнити
з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Наказу
прокуратури Закарпатської області за
№ 456 к від 12.06.2014 року «Про притягнення
до дисциплінарної відповідальності»
було притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
із займаної посади та з органів
прокуратури ОСОБА_1 за порушення
Присяги працівника прокуратури та
вчинення проступку, який порочить
працівника прокуратури (а.с.10,11).

Оскаржуваний Наказ за № 456 к від 12.06.2014
року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності»
мотивований наступним. Підставою для
видання вищезазначеного наказу стали
результати проведеного службового
розслідування, внаслідок якого
виявлено чисельні грубі порушення
позивачем вимог законодавства України,
несумлінне виконання службових
обов'язків, відсутність принциповості
та неупередженості, вчинення ним в
сукупності неправомірних дій, які
спричинили порушення Присяги
працівника прокуратури.

Статтею 214 Кримінального
процесуального кодексу України
передбачено початок досудового
розслідування.

Слідчий, прокурор невідкладно, але не
пізніше 24 годин після подання заяви,
повідомлення про вчинене кримінальне
правопорушення або після самостійного
виявлення ним з будь-якого джерела
обставин, що можуть свідчити про
вчинення кримінального
правопорушення, зобов'язаний внести
відповідні відомості до Єдиного
реєстру досудових розслідувань та
розпочати розслідування. Слідчий, який
здійснюватиме досудове розслідування,
визначається керівником органу
досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається
з моменту внесення відомостей до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань. Положення про Єдиний
реєстр досудових розслідувань, порядок
його формування та ведення
затверджуються Генеральною
прокуратурою України за погодженням з
Міністерством внутрішніх справ
України, Службою безпеки України,
органом, що здійснює контроль за
додержанням податкового
законодавства.

Здійснення досудового розслідування
до внесення відомостей до реєстру або
без такого внесення не допускається і
тягне за собою відповідальність,
встановлену законом. Огляд місця події
у невідкладних випадках може бути
проведений до внесення відомостей до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань, що здійснюється негайно
після завершення огляду. У разі
виявлення ознак кримінального
правопорушення на морському чи
річковому судні, що перебуває за межами
України, досудове розслідування
розпочинається негайно; відомості про
нього вносяться до Єдиного реєстру
досудових розслідувань при першій
можливості.

Слідчий, прокурор, інша службова особа,
уповноважена на прийняття та
реєстрацію заяв і повідомлень про
кримінальні правопорушення,
зобов'язані прийняти та зареєструвати
таку заяву чи повідомлення. Відмова у
прийнятті та реєстрації заяви чи
повідомлення про кримінальне
правопорушення не допускається.

До Єдиного реєстру досудових
розслідувань вносяться відомості про:

1) дату надходження заяви, повідомлення
про кримінальне правопорушення або
виявлення з іншого джерела обставин, що
можуть свідчити про вчинення
кримінального правопорушення;

2) прізвище, ім'я, по батькові
(найменування) потерпілого або
заявника;

3) інше джерело, з якого виявлені
обставини, що можуть свідчити про
вчинення кримінального
правопорушення;

4) короткий виклад обставин, що можуть
свідчити про вчинення кримінального
правопорушення, наведених потерпілим,
заявником чи виявлених з іншого
джерела;

5) попередня правова кваліфікація
кримінального правопорушення з
зазначенням статті (частини статті)
закону України про кримінальну
відповідальність;

6) прізвище, ім'я, по батькові та посада
службової особи, яка внесла відомості
до реєстру, а також слідчого, прокурора,
який вніс відомості до реєстру та/або
розпочав досудове розслідування;

7) інші обставини, передбачені
положенням про Єдиний реєстр досудових
розслідувань.

У Єдиному реєстрі досудових
розслідувань автоматично фіксується
дата внесення інформації та
присвоюється номер кримінального
провадження.

Слідчий невідкладно у письмовій формі
повідомляє прокурора про початок
досудового розслідування, підставу
початку досудового розслідування та
інші відомості, передбачені частиною
п'ятою цієї статті.

Якщо відомості про кримінальне
правопорушення до Єдиного реєстру
досудових розслідувань внесені
прокурором, він зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше наступного
дня, з дотриманням правил підслідності
передати наявні у нього матеріали до
органу досудового розслідування та
доручити проведення досудового
розслідування.

Відомості про юридичну особу, щодо якої
можуть застосовуватися заходи
кримінально-правового характеру,
вносяться слідчим або прокурором до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань негайно після вручення
особі повідомлення про підозру у
вчиненні від імені та в інтересах такої
юридичної особи будь-якого із злочинів,
передбачених статтями 109, 110, 113, 146, 147, 160,
209, 260, 262, 306, частинами першою і другою
статті 368-3, частинами першою і другою
статті 368-4, статтями 369, 369-2, 436, 437, 438, 442,
444, 447 Кримінального кодексу України,
або від імені такої юридичної особи
будь-якого із злочинів, передбачених
статтями 258-258-5 Кримінального кодексу
України. Про внесення відомостей
слідчий або прокурор не пізніше
наступного робочого дня письмово
повідомляє юридичну особу. Провадження
щодо юридичної особи здійснюється
одночасно з відповідним кримінальним
провадженням, у якому особі
повідомлено про підозру.

У відповідності до п.п.5.10 Інструкції з
діловодства в органах прокуратури,
затвердженої наказом Генеральної
прокуратури України за № 3 від 15.01.2013
року передбачено, що строки виконання
документа рахуються з дня, наступного
за днем його реєстрації у прокуратурі,
а документа, що потребує перекладу, - з
наступного дня його перекладу. Днем
виконання слід вважати дату
відправлення відповіді.

Якщо закінчення строку виконання
припадає на неробочий час, то останнім
днем строку виконання вважається
перший наступний за ним робочий день.

Згідно п.п.5.11 вищенаведеної Інструкції
встановлено, що відповідальність за
виконання документа по суті та у
встановлений законом строк несуть
працівники, зазначені у резолюції, та
безпосередні виконавці.

У відповідності до вимог п.п.7.1
Інструкції з діловодства в органах
прокуратури, затвердженої наказом
Генеральної прокуратури України за № 3
від 15.01.2013 року передбачено, що вихідні
документи обробляються секретаріатом
і надсилаються адресатам
централізовано в день їх одержання від
структурних підрозділів (виконавця)
або не пізніше наступного робочого дня.

Не дозволяється надсилання або
передавання вихідних документів без
реєстрації їх у секретаріаті.

Підтвердженням факту направлення
документа є проставлення штампа на
його копії із зазначенням дати
надіслання.

Відповідно до п.п.11.1.2 вищенаведеної
Інструкції встановлено, що формування
справ і наглядових проваджень
покладається на працівників, які
забезпечують ведення діловодства у
структурних підрозділах
(прокуратурах). Забороняється
формування та зберігання справ і
закінчених наглядових проваджень у
виконавців.

Згідно п.п.11.1.4 Інструкції з діловодства
в органах прокуратури, затвердженої
наказом Генеральної прокуратури
України за № 3 від 15.01.2013 року
встановлено, що виконані документи
передаються працівнику канцелярії в
упорядкованому стані з відміткою
прокурорсько-слідчого працівника, що
складається із слова «до справи №» або
«до н/п», особистого підпису і дати.

Судом встановлено, що позивач займав
посаду старшого прокурора відділу
правозахисної діяльності, протидії
корупції та злочинності у сфері
транспорту прокуратури Закарпатської
області та до його службових обов'язків
не входило коло питань пов'язаних з
веденням діловодства у структурному
підрозділі та направленням документів
іншим структурним підрозділам або
фізичним чи юридичним особам.

Суд констатує, що в Наказі «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності» зазначено, що
позивач порушив вимоги Інструкції про
порядок приймання, реєстрації та
розгляду в органах прокуратури України
заяв, повідомлень про вчиненні
кримінальні правопорушення,
затвердженої наказом Генеральної
прокуратури України за № 125 від 03.12.2012
року, що стало однією із підстав для
застосування до нього крайнього заходу
дисциплінарного характеру - звільнення
з посади, однак яку саме норму даної
Інструкції порушив позивач в Наказі не
сказано, а тому ці обставини не можуть
бути підставою для притягнення ОСОБА_1
до дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення.

У відповідності до вимог п.п.7.26
Регламенту прокуратури Закарпатської
області передбачено, що відповіді на
документи та звернення, зазначені в
пункті 7.12, у тому числі звернення,
запити та листи народних депутатів
України, запити депутатів місцевих рад,
оформлені в установленому законом
порядку, документи прокурорського
реагування, які вносяться на ім'я
перших керівників відомств,
надсилаються за підписом прокурора
області. За дорученням прокурора
області відповіді на розглянуті ним
звернення можуть надаватися за
підписом його заступників.

Згідно п.п.8.13 вищезазначеного
Регламенту встановлено, що якщо у
взятих на контроль документах не
встановлено терміну їх виконання, вони
розглядаються у визначені
законодавством строки, але не більше 30
днів з часу реєстрації.

Однак, яким чином позивач порушив дані
норми регламенту та яким чином, це
вплинуло на прийняте відповідачем
рішення про звільнення ОСОБА_1 у Наказі
не зазначено, тобто мотиви звільнення з
посади позивача не є обґрунтованими.

Судом встановлено, що в оскаржуваному
наказі зазначено, що позивач через
підшукану ним особу безпосередньо
передав частину коштів, які були
предметом злочину, ОСОБА_4, на прохання
останнього, який використовуючи своє
службове становище в особистих
інтересах вчинив злочин передбачений
частиною 4 статті 368 Кримінального
кодексу України, а також позивач
підготував відповідь до відділу
внутрішньої безпеки в Закарпатській
області Департаменту внутрішніх справ
України про відсутність підстав для
внесення відомостей в Єдиний реєстр
досудових розслідувань.

Судом встановлено, що при здійсненні
службової перевірки стосовно факту
отримання ОСОБА_4 грошових коштів, що є
ознакою вчиненого злочину
передбаченого ч.4 ст.368 Кримінального
кодексу України, у позивача відібрано
пояснення (а.с.52-55).

З даних пояснень вбачається, що
позивачу не було відомо про обставини
вимагання та одержання начальником
відділу правозахисної діяльності,
протидії корупції та злочинності у
сфері транспорту прокуратури
Закарпатської області ОСОБА_4 грошових
коштів за невжиття заходів за
результатами розгляду матеріалів щодо
службових осіб ЛВ на станції м.
Мукачево.

Суд констатує, що відповідно до вимог
статті 62 Конституції України, особа
вважається невинуватою у вчиненні
злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду. Ніхто не зобов'язаний доводити
свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на
доказах, одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

На момент прийняття оскаржуваного
наказу та на момент розгляду справи по
суті у суду відсутні будь-які відомості
щодо вироків які набрали законної сили
стосовно притягнення до кримінальної
відповідальності ОСОБА_4 за вчинення
ним діяння передбаченого частиною 4
статті 368 Кримінального кодексу
України.

Згідно частини 3 статті 46-2 Закону
України «Про прокуратуру», прокурори
або слідчі прокуратури, яких
притягнуто до відповідальності за
вчинення адміністративного
корупційного правопорушення,
пов'язаного з порушенням обмежень,
передбачених Законом України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» або кримінального
правопорушення, звільняються з роботи
(служби) у триденний строк з дня
отримання відповідним органом
прокуратури копії відповідного
судового рішення, яке набрало законної
сили.

Таким чином, особа може бути звільнена
з органів прокуратури, якщо вона
особисто вчинила кримінально каране
діяння та набув законної сили вирок
стосовно цієї особи.

У відповідності до п.15 ч.1 ст.3 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що публічна служба -
діяльність на державних політичних
посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування. А отже,
державна служба є публічною службою.
Загальними ознаками публічної служби є
те, що це професійна діяльність осіб,
які її обіймають, що здійснюється на
основі Конституції, законів та інших
нормативно-правових актів України, за
змістом полягає у виконанні завдань і
функцій держави (органів держаної
влади), оплачується з державних коштів.

Статтею 38 Конституції України
передбачено, громадяни мають право
брати участь в управлінні державними
справами, у всеукраїнському та
місцевих референдумах, вільно обирати
і бути обраними до органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування. Громадяни
користуються рівним правом доступу до
державної служби, а також до служби в
органах місцевого самоврядування.

Основи державної служби відповідно до
статті 92 Конституції України
визначаються виключно законами
України.

Статтею 46-2 Закону України «Про
прокуратуру» встановлені підстави для
звільнення працівників прокуратури.

Згідно частини 1 статті 46-2 Закону
України «Про прокуратуру», прокурори і
слідчі можуть бути звільнені з роботи
на загальних підставах, передбачених
законодавством про працю.

У відповідності до частини 2 статті 46-2
вищезазначеного Закону, прокурори і
слідчі підлягають звільненню з органів
прокуратури, у тому числі з
позбавленням класного чину, також у
таких випадках: 1) недотримання
пов'язаних із проходженням служби в
органах прокуратури вимог,
передбачених частиною шостою статті 46
цього Закону, та інших вимог і обмежень,
які встановлюються законом; 2)
порушення «Присяги працівника
прокуратури» чи відмови від її
прийняття; 3) набрання законної сили
обвинувальним вироком щодо них; 4) за
результатами атестації у разі
невідповідності працівника займаній
посаді; 5) припинення громадянства
України; 6) притягнення до
відповідальності згідно з
Дисциплінарним статутом прокуратури
України; 7) набрання законної сили
судовим рішенням, відповідно до якого
працівника притягнуто до
відповідальності за адміністративне
корупційне правопорушення, пов'язане з
порушенням обмежень, передбачених
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції»; 8) у
разі неможливості або відсутності
згоди на переведення на іншу посаду у
зв'язку з безпосереднім
підпорядкуванням близькій особі.

Частиною 3 статті 48 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено, що за
порушення закону, неналежне виконання
службових обов'язків чи скоєння
ганебного вчинку прокурори і слідчі
несуть відповідальність згідно з
Дисциплінарним статутом прокуратури
України, який затверджується Верховною
Радою України.

Згідно вимог передбачених частиною 1
статті 2 Дисциплінарного статуту
прокуратури України, затвердженого
Постановою Верховної Ради України від
06 листопада 1991 року за № 1796-ХІІ,
працівники прокуратури повинні мати
високі моральні якості, бути
принциповими і непримиренними до
порушень законів, поєднувати виконання
своїх професійних обов'язків з
громадянською мужністю,
справедливістю та непідкупністю. Вони
повинні особисто суворо додержувати
вимог закону, виявляти ініціативу в
роботі, підвищувати її якість та
ефективність і сприяти своєю
діяльністю утвердженню верховенства
закону, забезпеченню демократії,
формуванню правосвідомості громадян,
поваги до законів, норм та правил
суспільного життя.

Вимогами пункту 1 статті 8
Дисциплінарного статуту прокуратури
України передбачено, що дисциплінарні
стягнення щодо прокурорсько-слідчих
працівників, а також працівників
навчальних, наукових та інших установ
прокуратури застосовуються за
невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків або за проступок,
який порочить його як працівника
прокуратури.

У відповідності до вимог статті 9
вищезазначеного Дисциплінарного
статуту встановлено, що
дисциплінарними стягненнями є: догана;
пониження в класному чині; пониження в
посаді; позбавлення нагрудного знаку
«Почесний працівник прокуратури
України»; звільнення; звільнення з
позбавленням класного чину.

Згідно вимог частини 1 статті 11
Дисциплінарного статуту прокуратури
України, дисциплінарне стягнення має
відповідати ступеню вини та тяжкості
проступку. Прокурор, який вирішує
питання про накладення стягнення,
повинен особисто з'ясувати обставини
проступку та одержати письмове
пояснення від особи, яка його вчинила. В
разі необхідності може бути призначено
службову перевірку.

Статтею 149 Кодексу законів про працю
України встановлено, що до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Враховуючи вищенаведене, припинення
державної служби за порушення присяги
є найсуворішим видом (крайній захід)
відповідальності і найтяжчим
дисциплінарним стягненням, при якому
необхідно дотримуватись встановленої
трудовим законодавством процедури
звільнення і таке звільнення повинно
бути застосоване в разі використання
всіх заходів дисциплінарного впливу до
державного службовця.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1
прийняв присягу працівника
прокуратури 11.02.2014 року (а.с. 14).

Суд констатує, що відповідно до
трудової книжки та особової справи
позивача, ОСОБА_1 жодного разу під час
проходження служби в органах
прокуратури Закарпатської області не
притягувався до дисциплінарної
відповідальності, а навпаки -
заохочувався Генеральною прокуратурою
України.

У відповідності до вимог статті 46
Закону України «Про прокуратуру»
передбачено, що прокурорами і слідчими
можуть призначатися громадяни України,
які мають вищу юридичну освіту,
необхідні ділові і моральні якості.
Особи, які не мають досвіду практичної
роботи за спеціальністю, проходять в
органах прокуратури стажування
строком до одного року. Порядок
стажування визначається Генеральним
прокурором України.

Особи, вперше призначені на посади
старших прокурорів та прокурорів
прокуратур, слідчих прокуратури,
приймають «Присягу працівника
прокуратури» такого змісту: «Я,
(прізвище, ім'я, по-батькові) вступаючи
на службу в прокуратуру, присвячую свою
діяльність служінню Українському
народові і Українській державі та
урочисто присягаю: неухильно
додержуватися Конституції, законів та
міжнародних зобов'язань України;
сумлінним виконанням своїх службових
обов'язків сприяти утвердженню
верховенства права, законності та
правопорядку; захищати права і свободи
людини та громадянина, інтереси
суспільства і держави; постійно
вдосконалювати свою професійну
майстерність, бути принциповим, чесно,
сумлінно і неупереджено виконувати
свої обов'язки, з гідністю нести високе
звання працівника прокуратури.
Усвідомлюю, що порушення присяги
несумісне з подальшим перебуванням в
органах прокуратури».

Суд зазначає, що в оскаржуваному наказі
взагалі не вказано, який пункт присяги
порушено ОСОБА_1.

Звільнення за порушення Присяги може
мати місце тоді, коли працівники
прокуратури скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків.

Припинення державної служби за
порушення Присяги застосовується у
крайніх випадках, коли дисциплінарний
проступок містить ознаки саме такого
порушення і заходи дисциплінарного
стягнення, на переконання
уповноваженої особи вирішувати
питання про відповідальність
посадової особи, є недостатніми чи
попереднє їх вжиття не дало бажаного
результату.

У відповідності до вимог статті 48-1
Закону України «Про прокуратуру»
Кодекс професійної етики та поведінки
працівників прокуратури схвалюється
всеукраїнською конференцією
працівників прокуратури і
затверджується Генеральним прокурором
України. Прокурори і слідчі
прокуратури зобов'язані неухильно
дотримуватися вимог Кодексу
професійної етики та поведінки
працівників прокуратури у своїй
службовій діяльності та поза нею.
Порушення прокурором і слідчим
прокуратури вимог Кодексу професійної
етики та поведінки працівників
прокуратури тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

Судом встановлено, що службовою
перевіркою та наказом про притягнення
до дисциплінарної відповідальності не
встановлено порушення позивачем
професійної етики працівника
прокуратури.

Суд констатує, що в трудовій книжці та
оскаржуваному наказі позивача
звільнено за порушення Присяги та
вчинення проступку, який порочить
працівника прокуратури з підстав
визначених пунктом 2 частини 2 статті 46-2
Закону України «Про прокуратуру».

Згідно пункту 2 частини 2 статті 46-2
Закону України «Про прокуратуру»
встановлено, що прокурори і слідчі
підлягають звільненню з органів
прокуратури, у тому числі з
позбавленням класного чину, зокрема за
порушення «Присяги працівника
прокуратури» чи відмови від її
прийняття.

У відповідності до частини 1 статті 8
Дисциплінарного статуту прокуратури
України передбачено, що дисциплінарні
стягнення щодо прокурорсько-слідчих
працівників, а також працівників
навчальних, наукових та інших установ
прокуратури застосовуються за
невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків або за проступок,
який порочить його як працівника
прокуратури.

Отже, прокуратури Закарпатської
області звільнила ОСОБА_1 з різних
підстав та внесла не зрозумілий запис
до трудової книжки позивача щодо
причин його звільнення.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах про оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно ст.86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.235 Кодексу
законів про працю України, у разі
звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, що
розглядає трудовий спір.

На підставі наведеного, слід
зобов'язати прокуратуру Закарпатської
області поновити позивача на займаній
на час звільнення посаді старшого
прокурора відділу правозахисної
діяльності, протидії корупції та
злочинності у сфері транспорту
прокуратури Закарпатської області.

Згідно ч.2 ст.235 Кодексу законів про
працю України, при винесенні рішення
про поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи, але не більш як за
один рік, та позов в цій частині слід
задовольнити, зобов'язавши прокуратуру
Закарпатської області виплатити
позивачу заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 13 червня
2014 року (дата звільнення) по 04 грудня 2014
року (дата постановлення судового
рішення).

Виходячи з системного аналізу Кодексу
законів про працю України, Закону
України "Про прокуратуру",
Дисциплінарного статуту прокуратури
України, притягнення державного
службовця за порушення присяги є
найсуворішою санкцією
відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою, а тому суд дійшов
висновку про наявність в даному
випадку правових підстав для
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.17, 160, 161, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
прокуратури Закарпатської області про
скасування наказу та поновлення на
роботі - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ прокуратури Закарпатської
області № 456к від 12.063.2014 року «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності».

Поновити ОСОБА_1 на займаній до
звільнення посаді старшого прокурора
відділу правозахисної діяльності,
протидії корупції та злочинності у
сфері транспорту прокуратури
Закарпатської області.

Стягнути з прокуратури Закарпатської
області на користь ОСОБА_1 заробітну
плату за час вимушеного прогулу з « 13»
червня 2014 року по « 4» грудня 2014 року.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

СуддяД.В. Іванчулинець