Справа № 200/18922/14-а
Суддя: Шевцова Т. В.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/200/570/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

18 листопада 2014 року Бабушкінський
районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Шевцової
Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління
Держземагентства у м.Дніпропетровську
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом до відповідача
та просив суд визнати протиправними
дії Управління Держземагентства у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області з приводу відмови у наданні
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
замовником якого є ОСОБА_1 по
фактичному розміщенню нежитлової
будівлі за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0704
га; зобов'язати Управління
Держземагентства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області погодити, у
відповідності до норм ст. 1861 Земельного
кодексу України, проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
площею 0,0704 га, замовником якого є
ОСОБА_1 по фактичному розміщенню
зазначеної нежитлової будівлі; визнати
протиправними дії Управління
Держземагентства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області з приводу
відмови у здійсненні державної
реєстрації земельної ділянки на
підставі проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянкиплощею
0,0704 га, замовником якого є ОСОБА_1 по
фактичному розміщенню зазначеної
нежитлової будівлі; зобов'язати
Управління Держземагентства у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області зареєструвати земельну
ділянку на підставі проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,0704 га, замовником якого
є ОСОБА_1 по фактичному розміщенню
зазначеної нежитлової будівлі.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначив, що на підставі договору
купівлі-продажу від 30 серпня 2010 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованого в реєстрі за №1653,
зареєстрованого в Державному реєстрі
правочинів від 30 серпня 2010 року,
зареєстрованого КП «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» ДОР в Державному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно від 28 вересня 2010 року ОСОБА_1 є
власником нежитлової будівлі літ. «Б-1»,
«бІ» за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровської
міської ради з клопотанням від 12 липня
2011 року щодо отримання земельної
ділянки комунальної власності у
користування, у відповідності до ст. 123
ЗК України.

29 лютого 2012 року Дніпропетровською
міською радою було прийнято рішення №
206/21 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки по
фактичному розміщенню нежитлової
будівлі по АДРЕСА_1».

Згідно п.п. 1, 2 зазначеного рішення
Дніпропетровської міської ради ОСОБА_1
був наданий дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки по фактичному
розміщенню нежитлової будівлі по
АДРЕСА_1 та зобов'язано гр. ОСОБА_1
замовити у землевпорядній організації,
яка має відповідну ліцензію,
розроблення проекту землеустрою, щодо
відведення земельної ділянок та подати
цей проект для організації робіт щодо
його погодження і підготовки
відповідного проекту рішення.

Згідно до рішення міської ради № 206/21
від 29 лютого 2012 року площа та
конфігурація земельної ділянки
визначаються під час складання проекту
землеустрою щодо її відведення.

18 червня 2014 року Дніпропетровською
міською радою було прийнято рішення №
186/53 «Про продовження строку дії
дозволу гр. ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по фактичному розміщенню
нежитлової будівлі по АДРЕСА_1».
Пунктом 1 даного рішення позивачу було
подовжено строк дії дозволу на один рік
з моменту прийняття рішення.

У відповідності до рішення
Дніпропетровської міської ради № 206/21
від 29 лютого 2012 року ОСОБА_1 звернувся
до розробника документації із
землеустрою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничої
фірми ГЕОКАД».

Згідно договору № 07/16-14/ПЗ-12 від 15 липня
2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ
«НВФ ГЕОКАД», було розроблено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки гр. ОСОБА_1, земельна ділянка по
фактичному розміщенню нежитлової
будівлі по АДРЕСА_1.

08 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Управління Держземагентства у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області у відповідності до норм ст. 1861
ЗК України та Порядку ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженого Постановою Кабінету
міністрів України від 17 жовтня 2012 року
№ 1051 для погодження документації із
землеустрою та подальшої реєстрації
земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Проте, Управління Держземагентства у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області, листом від 13 жовтня 2014 року за
№ 28/455, надало відмову щодо погодження
документації із землеустрою та
здійснення державної реєстрації
земельної ділянки, з посиланням на
наступне:

«Пунктом 2.8 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376
встановлено, що технічна документація
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) має містити план меж
земельної ділянки, складений за
результатами кадастрової зйомки, на
якому відображаються зовнішні межі
земельної ділянки із зазначенням
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок, усі поворотні точки
меж земельної ділянки, лінійні проміри
між точками по межах земельної ділянки,
межі вкраплених земельних ділянок із
зазначенням їх власників
(користувачів).

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЗК України
власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Встановлення меж покладається на
суб'єктів господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом. Проте процедура
встановлення меж передбачає активну
участь у цьому процесі відповідних
власників та землекористувачів.

Розглянувши Технічний звіт з
топографо-геодезичних робіт щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за адресою:
АДРЕСА_1, вбачається, що межі земельної
ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, всіма суміжними
землекористувачами не погоджено.»

Такі дії відповідача ОСОБА_1 вважає
безпідставними та неправомірними у
зв'язку з чим і звернувся за захистом
своїх прав та інтересів до суду.

В судове засіданні позивач не з'явився,
але представник позивача направив до
суду заяву, в якій позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та
наполягав на їх задоволенні,
посилаючись на обставини, викладені в
позові та просив розглянути справу за
відсутності позивача та його
представника.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, але направив до
суду письмові заперечення проти позову
та просив в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі, і
розглянути справу за відсутності
їхнього представника.

Суд, дослідивши всі наявні докази, що
містяться в матеріалах справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи на підставі
договору купівлі-продажу 30 серпня 2010
року, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованого в реєстрі за № 1653,
зареєстрованого в Державному реєстрі
правочинів від 30 серпня 2010 року,
зареєстрованого КП «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» ДОР в Державному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно від 28 вересня 2010 року ОСОБА_1 є
власником нежитлової будівлі літ. «Б-1»,
«бІ» за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч. 5 ст. 120 ЗК України, у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду фізичними
або юридичними особами, які не можуть
мати у власності земельних ділянок, до
них переходить право користування
земельною ділянкою, на якій
розташований жилий будинок, будівля
або споруда, на умовах оренди.

Право на земельну ділянку в набувача
будинку, будівлі або споруди виникає з
моменту набуття права на будинок,
будівлю або споруду незалежно від
будь-яких подальших дій набувача щодо
оформлення права на земельну ділянку.

Відповідно до норм ст. 122 ЗК України
розпорядником земель комунальної
власності у межах міста
Дніпропетровська є Дніпропетровська
міська рада.

У відповідності до вищевикладеного
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровської
міської ради щодо отримання земельної
ділянки комунальної власності у
користування, у відповідності до ст. 123
ЗК України (клопотання від 12.07.2011 року)

29 лютого 2012 року Дніпропетровською
міською радою було прийнято рішення №
206/21 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки по
фактичному розміщенню нежитлової
будівлі по АДРЕСА_1, м.
Дніпропетровськ».

Згідно п.п. 1, 2 рішення
Дніпропетровської міської ради № 206/21
від 29 лютого 2012 року ОСОБА_1 був наданий
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по фактичному розміщенню
нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 та
зобов'язано гр. ОСОБА_1 замовити у
землевпорядній організації, яка має
відповідну ліцензію, розроблення
проекту землеустрою, щодо відведення
земельної ділянок та подати цей проект
для організації робіт щодо його
погодження і підготовки відповідного
проекту рішення.Згідно до
вищевказаного рішення міської ради
площа та конфігурація земельної
ділянки визначаються під час складання
проекту землеустрою щодо її
відведення.

18 червня 2014 року Дніпропетровською
міською радою було прийнято рішення №
186/53 «Про продовження строку дії
дозволу гр. ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по фактичному розміщенню
нежитлової будівлі по АДРЕСА_1».
Пунктом 1 вищевказаного рішення
Позивачу було подовжено строк дії
дозволу на один рік з моменту прийняття
рішення.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється на
замовленням громадян розробниками
документації із землеустрою -
юридичними особами, що володіють
необхідним технічним і технологічним
забезпеченням та у складі яких працює
за основним місцем роботи не менше двох
сертифікованих
інженерів-землевпорядників, які є
відповідальними за якість робіт із
землеустрою або фізичними особами -
підприємцями, які володіють необхідним
технічним і технологічним
забезпеченням та є сертифікованими
інженерами-землевпорядниками,
відповідальними за якість робіт із
землеустрою, що передбачено ст. 26
Закону України «Про землеустрій».
Взаємовідносини замовників і
розробників документації із
землеустрою регулюються
законодавством України і договором.

У відповідності до рішення
Дніпропетровської міської ради №
206/21від 29 лютого 2012 року ОСОБА_1
звернувся до розробника документації
із землеустрою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробничої
фірми ГЕОКАД».

Згідно договору № 07/16-14/ПЗ-12 від 15 липня
2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ
«НВФ ГЕОКАД», було розроблено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки гр. ОСОБА_1, земельна ділянка по
фактичному розміщенню нежитлової
будівлі по АДРЕСА_1, Жовтневий район.

08 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Управління Держземагентства у
м.Дніпропетровську Дніпропетровської
області у відповідності до норм ст. 1861
ЗК України та Порядку ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженого Постановою Кабінету
міністрів України від 17.10.2012 року № 1051
для погодження документації із
землеустрою та подальшої реєстрації
земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Листом Управління Держземагентства у
м. Дніпропетровську Дніпропетровської
області від 13 жовтня 2014 року за № 28/455
надало відмову щодо погодження
документації із землеустрою та
здійснення державної реєстрації
земельної ділянки, з посиланням на
наступне:

«Пунктом 2.8 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376
встановлено, що технічна документація
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) має містити план меж
земельної ділянки, складений за
результатами кадастрової зйомки, на
якому відображаються зовнішні межі
земельної ділянки із зазначенням
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок, усі поворотні точки
меж земельної ділянки, лінійні проміри
між точками по межах земельної ділянки,
межі вкраплених земельних ділянок із
зазначенням їх власників
(користувачів).

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЗК України
власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Встановлення меж покладається на
суб'єктів господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом. Проте процедура
встановлення меж передбачає активну
участь у цьому процесі відповідних
власників та землекористувачів.

Розглянувши Технічний звіт з
топографо-геодезичних робіт щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за адресою:
АДРЕСА_1, вбачається, що межі земельної
ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, всіма суміжними
землекористувачами не погоджено.»

У відповідності до норм ч. 2 ст. 25 Закону
України «Про землеустрій», проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок (пункт «д») та технічна
документація із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) (пункт «и») є
зовсім різними та взагалі не тотожними
видами документації із землеустрою. У
зв'язку з чим посилання Управління
Держземагентства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області на те що
згідно до п. 2.8 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, взагалі не можуть бути
застосовані до проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки гр.
ОСОБА_1, оскільки стосуються виключно
такого виду документації із
землеустрою як технічна документація
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

У відповідності до ч. 3 ст. 50 Закону
України «Про землеустрій», Проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок включають:

· завдання на розроблення проекту
землеустрою;

· пояснювальну записку;

· копію клопотання (заяви) про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки (у разі формування та/або зміни
цільового призначення земельної
ділянки за рахунок земель державної чи
комунальної власності);

· рішення Верховної Ради
Автономної Республіки Крим, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (у випадках,
передбачених законом);

· письмову згоду землевласника
(землекористувача), засвідчену
нотаріально (у разі викупу (вилучення)
земельної ділянки в порядку,
встановленому законодавством), або
рішення суду;

· довідку з державної
статистичної звітності про наявність
земель та розподіл їх за власниками
земель, землекористувачами, угіддями;

· матеріали геодезичних
вишукувань та землевпорядного
проектування (у разі формування
земельної ділянки);

· відомості про обчислення площі
земельної ділянки (у разі формування
земельної ділянки);

· копії правовстановлюючих
документів на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельній ділянці (за
наявності таких об'єктів);

· розрахунок розміру втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва (у
випадках, передбачених законом);

· розрахунок розміру збитків
власників землі та землекористувачів
(у випадках, передбачених законом);

· акт приймання-передачі межових
знаків на зберігання (у разі формування
земельної ділянки);

· акт перенесення в натуру (на
місцевість) меж охоронних зон, зон
санітарної охорони, санітарно-захисних
зон і зон особливого режиму
використання земель за їх наявності (у
разі формування земельної ділянки);

· перелік обмежень у використанні
земельних ділянок;

· викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки
(у разі формування земельної ділянки);

· кадастровий план земельної
ділянки;

· матеріали перенесення меж
земельної ділянки в натуру (на
місцевість) (у разі формування
земельної ділянки);

· матеріали погодження проекту
землеустрою.

Згідно до норм ст. 791 ЗК України,
формування земельної ділянки полягає у
визначенні земельної ділянки як
об'єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру.

Формування земельних ділянок
здійснюється у тому числі, у порядку
відведення земельних ділянок із земель
державної та комунальної власності.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що у разі
формування земельної ділянки, проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки має містити акт
приймання-передачі межових знаків на
зберігання, який і є єдиним
передбаченим погодженням меж
земельної ділянки з суміжними
землевласниками (землекористувачами).

При чому на виконання зазначених вимог
законодавства проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки гр.
ОСОБА_1 містить акт приймання-передачі
межових знаків на зберігання від 05
вересня 2014 року.

У відповідності до п. 3.12. Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками,закріплення межовими знаками
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється виконавцем у
присутності власника (користувача)
земельної ділянки, власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок або уповноваженою ним (ними)
особою.

Повідомлення власників (користувачів)
суміжних земельних ділянок про дату і
час проведення робіт із закріплення
межовими знаками меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) здійснюється
виконавцем завчасно, не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до початку робіт із
закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Повідомлення надсилається
рекомендованим листом, кур'єрською
поштою, телеграмою чи за допомогою
інших засобів зв'язку, які забезпечують
фіксацію повідомлення.

Власники (користувачі) суміжних
земельних ділянок, місце проживання
або місцезнаходження яких невідоме,
повідомляються про час проведення
робіт із закріплення межовими знаками
поворотних точок меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) через
оголошення у пресі за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) може здійснюватися за
відсутності власників (користувачів)
суміжних земельних ділянок у випадку
їх нез'явлення, якщо вони були належним
чином повідомлені про час проведення
вищезазначених робіт, про що
зазначається у акті прийомки-передачі
межових знаків на зберігання.

При чому виконавцем було здійснено
завчасно повідомлення землевласників
(землекористувачів) про закріплення
межовими знаками меж земельної ділянки
в натурі (на місцевості) про що свідчать
фіскальні чеки Укрпошти від 07 серпня 2014
року за номерами № № 3669, 3670, 3671, 3672.

Окрім, того на виконання Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, виконавцем геодезичних робіт
було розміщено оголошення про час
проведення робіт із закріплення
межовими знаками поворотних точок меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) через оголошення у пресі за
місцезнаходженням земельної ділянки, а
саме у газеті «Вісті Придніпров'я» від
28 серпня 2014 року № 65-66 (1558-1559) для
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок, місце проживання
або місцезнаходження яких невідоме.

Таким чином, суд вважає, що посилання
Управління Держземагентства у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області на те, що межі земельної
ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, всіма суміжними
землекористувачами не погоджено є
помилковим та таким що не відповідає
вимогам чинного земельного
законодавства, оскільки ОСОБА_1 та
розробником документації із
землеустрою було вчинені усі необхідні
дії передбачені ЗК України, Законом
України «Про землеустрій» та
Інструкцією про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
передбачені для погодження меж
земельної ділянки з суміжними
землекористувачами.

У відповідності ч. 1 ст. 1861 ЗК України
визначено, що проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок усіх
категорій та форм власності підлягає
обов'язковому погодженню з
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин.

В межах м. Дніпропетровська таким
органом є Управління Держземагентства
у м.Дніпропетровську
Дніпропетровської області.

Згідно до норм чинного законодавства
України, ОСОБА_1 було подано проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1 до Управління
Держземагентства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області.

Нормою ч. 5 ст. 1861 ЗК України визначено,
що центральний орган виконавчої влади,
що здійснює реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин
протягом десяти робочих днів з дня
одержання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки має
безоплатно надати або надіслати
рекомендованим листом з повідомленням
розробнику свої висновки про його
погодження або про відмову в такому
погодженні з обов'язковим посиланням
на закони та прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.

Але в порушення норм ч. 5 ст. 1861 ЗК
УкраїниУправлінням Держземагентства у
м.Дніпропетровську Дніпропетровської
області висновки про погодження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність або про
відмову в такому погодженні не були
надані ані розробнику, ані ОСОБА_1

Згідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про
Державний земельний кадастр» до
повноважень центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин,
належать здійснення державної
реєстрації земельних ділянок, обмежень
у їх використанні.

У відповідності до п. 107 Порядку ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженого Постановою Кабінету
міністрів України від 17 жовтня 2012 року
№1051 визначено, що державна реєстрація
земельної ділянки здійснюється під час
її формування за результатами
складення документації із землеустрою
після її погодження у встановленому
порядку та до прийняття рішення про її
затвердження органом державної влади
або органом місцевого самоврядування
(у разі, коли згідно із законом така
документація підлягає затвердженню
таким органом) шляхом відкриття
Поземельної книги на таку земельну
ділянку.

У відповідності до норм п. 110 Порядку
ведення Державного земельного
кадастру, державний кадастровий
реєстратор приймає рішення про відмову
у державній реєстрації земельної
ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85
цього Порядку, про що надається рішення
про відмову у внесенні відомостей (змін
до них) до Державного земельного
кадастру, додаток 14 до зазначеного
Порядку.

Управлінням Держземагентства у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області було порушено норми чинного
земельного законодавства та взагалі не
розглянуто документацію із
землеустрою на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 згідно Порядку ведення
Державного земельного кадастру про що
свідчить лист Управління
Держземагентства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області від 13 жовтня
2014 за № 28/455.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно вимог ст.19 Конституції України
органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Згідно зі ст.162 КАС України при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про: визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення; зобов'язання
відповідача вчинити певні дії;
зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій; стягнення з
відповідача коштів; тимчасову заборону
/зупинення/ окремих видів або всієї
діяльності об'єднання громадян;
примусовий розпуск /ліквідацію/
об'єднання громадян; примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства за межі України; визнання
наявності чи відсутності компетенції
/повноважень/ суб'єкта владних
повноважень. Суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Відповідно ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, з аналізу наведених норм
права, які регулюють спірні
правовідносини та встановлених
фактичних обставин справи, суд
приходить до висновку, що дії
відповідачаз приводу відмови у наданні
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та з
приводу відмови у здійсненні державної
реєстрації земельної ділянки на
підставі проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянкиє
протиправними, а порушені права
позивача підлягають захисту шляхом
зобов'язання Управління
Держземагентства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області щодо
погодження, у відповідності до норм ст.
1861 Земельного кодексу України, проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та зобов'язання реєстрації
земельної ділянки на підставі проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки. При чому суд, вважає, за
необхідне вийти за межі позовних вимог
ОСОБА_1 для повного захисту прав, свобод
та інтересів позивача щодо зазначення
площі земельної ділянки у розмірі 0, 0725
га, а не 0, 0704 га, оскільки межі та площа
земельної ділянки, що проектується до
відведення в оренду по фактичному
розміщенню нежитлової будівлі
складається за рахунок земель - раніше
наданих АТЗТ НВП «Південно-Західне» у
розмірі 0,0704 га та за рахунок земель - не
наданих у власність або користування у
розмірі 0, 0021 га, що разом і складає
земельну ділянку площею 0, 0725 га, що
підтверджується проектом землеустрою
щодо відведення зеельної ділянки гр.
ОСОБА_1 та листом Управління
Держземагентства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області від 13 жовтня
2014 року за № 28/455.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.1, 2, 6-11, 18, 19, 23, 69, 71, 94, 158-162 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Держземагентства у
м.Дніпропетровську Дніпропетровської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
Держземагентства у м.Дніпропетровську
Дніпропетровської області з приводу
відмови у наданні погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, замовником якого є ОСОБА_1 по
фактичному розміщенню нежитлової
будівлі у м. Дніпропетровську, по
АДРЕСА_1 площею 0,0725 га.

Зобов'язати Управління
Держземагентства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області погодити, у
відповідності до норм ст. 1861 Земельного
кодексу України, проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки,
замовником якого є ОСОБА_1 по
фактичному розміщенню нежитлової
будівлі у м. Дніпропетровську, по
АДРЕСА_1 площею 0,0725 га.

Визнати протиправними дії Управління
Держземагентства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області з приводу
відмови у здійсненні державної
реєстрації земельної ділянки на
підставі проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
замовником якого є ОСОБА_1 по
фактичному розміщенню нежитлової
будівлі у м. Дніпропетровську, по
АДРЕСА_1 площею 0,0725 га.

Зобов'язати Управління
Держземагентства у м. Дніпропетровську
Дніпропетровської області
зареєструвати земельну ділянку на
підставі проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
замовником якого є ОСОБА_1 по
фактичному розміщенню нежитлової
будівлі у м. Дніпропетровську, по
АДРЕСА_1 площею 0,0725 га.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Бабушкінський районний суд міста
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Т.В.Шевцова