Справа № 826/16789/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2014 року 09:00
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Іщука
І.О., розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Публічного
акціонерного товариства «Міський
комерційний банк» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у місті Києві про визнання
протиправними дій, визнання
протиправною та скасування постанови.
Публічне акціонерне товариство
«Міський комерційний банк» звернулося
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом, в якому просить
суд :
«визнати протиправними дії
посадової особи Інспекції з питань
захисту прав споживачів у місті Києві
щодо складання Постанови №000017 від 08.10.14
про дотримання законодавства про
захист прав споживачів з питання
створення перешкод службовим особам
спеціально уповноваженого органу
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів у проведенні перевірки;
визнати протиправною та скасувати
Постанову №000017 Інспекції з питань
захисту прав споживачів у місті Києві
від 08 жовтня 2014 року про накладення
стягнень, передбачених статтею 23
Закону України «Про захист прав
При цьому представник позивача
пояснив, що позивачем не було надано на
вимогу осіб документів, оскільки дані
документи становили банківську
таємницю та містили персональні дані,
натомість згоди клієнта банку надано
Представником відповідача позовні
вимоги заперечуються з тих підстав, що
позивачем було створено перешкоди
відповідачу у проведенні перевірки.
В судовому засіданні 13 листопада 2014
року представниками сторін було
заявлено клопотання про розгляд справи
в порядку письмового провадження, у
зв'язку з чим, на підставі приписів
частини 4 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ухвалив про розгляд справи
в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,
До Державної інспекції з питань
захисту прав споживачів України 3
червня 2014 року надійшло звернення гр.
ОСОБА_1, стосовно порушення його прав
публічним акціонерним товариством
«Міський комерційний банк» в частині
недотримання вимог законодавства про
захист прав споживачів при укладенні
та виконання депозитного договору.
Державною інспекцією України з питань
захисту прав споживачів була надана
згода від 06.06.2014р. №02/7-4859-2014 на
проведення позапланових заходів та
наказ Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві від 14.07.2014p.№ 417, а
також направлення на проведення
перевірки від 28.07.2014р. №001195/1195.
В період з 28.07.2014р. по 06.08. 2014р.
Інспекцією здійснено вихід для
проведення позапланового заходу з
питань дотримання законодавства про
захист прав споживачів у сфері послуг
на ПАТ «Міський Комерційний Банк» за
адресою: м. Київ, вул. Соломенська, 33.
Під час перевірки службовій особі
державного органу виконавчої влади
було створено перешкоди у проведені
Як вбачається з пояснень представників
позивача та відповідача, позивачем не
було надано на вимогу осіб, що
проводили перевірку, документів,
пов'язаних з виконанням договору
При цьому позивач посилається на те, що
відповідачем не було надано жодних
документів, якими б підтверджувалася
згода власника інформації на її
29 липня 2014 року співробітниками
відповідача було складно акт №000156,
яким встановлено створення перешкод
службовим особам спеціально
уповноваженого органу у сфері захисту
На підставі зазначеного акту перевірки
Інспекцією у справах захисту прав
споживачів у місті Києві винесено
постанову про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України
«Про захист прав споживачів» від 08.10.2014
року № 000017, якою, за створення
перешкоди службовим особам спеціально
уповноваженого органу виконавчої
влади у сфері захисту прав споживачів у
проведенні перевірки, відповідно до
ст.23 Закону України «Про захист прав
споживачів», до позивача застосовано
Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, які виникли між
сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 26 Закону України
"Про захист прав споживачів",
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право,
зокрема, перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг;
безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів. (п.2 ч.1),
відбирати у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, зразки
товарів, сировини, матеріалів,
напівфабрикатів, комплектуючих
виробів для перевірки їх якості на
місці або проведення незалежної
експертизи у відповідних лабораторіях
та інших установах, акредитованих на
право проведення таких робіт згідно із
законодавством, з оплатою вартості
зразків і проведених досліджень
(експертизи) за рахунок коштів
державного бюджету.; (п.3 ч.1) проводити
контрольні перевірки правильності
розрахунків із споживачами за
реалізовану продукцію; (п.4 ч.1)
одержувати безоплатно від суб'єктів
господарювання, що перевіряються,
копії необхідних документів, які
характеризують якість продукції,
сировини, матеріалів, комплектуючих
виробів, що використовуються для
виробництва цієї продукції; (п.5 ч.1)
накладати на суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, стягнення,
передбачені статтею 23 цього Закону, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України. (пункт 13 частини 1
статті 26 Закону України "Про захист
Отже, відповідач, який є територіальним
органом спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів, має
право перевіряти позивача,
витребовувати документи та накладати
Статтею 60 Закону України "Про банки та
банківську діяльність" встановлено, що
інформація щодо діяльності та
фінансового стану клієнта, яка стала
відомою банку у процесі
обслуговування клієнта та
взаємовідносин з ним чи третім особам
при наданні послуг банку, є банківською
таємницею. До банківської таємниці
відносяться в тому числі і здійснені
Статтею 62 Закону України "Про банки та
банківську діяльність" визначено
порядок розкриття банківської
таємниці, так, зокрема, інформація щодо
юридичних та фізичних осіб, яка
містить банківську таємницю,
розкривається банками: 1) на письмовий
запит або з письмового дозволу
власника такої інформації; 2) за
рішенням суду; 3) органам прокуратури
України, Служби безпеки України,
Міністерства внутрішніх справ
України, Антимонопольного комітету
України - на їх письмову вимогу
стосовно операцій за рахунками
конкретної юридичної особи або
фізичної особи - суб'єкта
підприємницької діяльності за
конкретний проміжок часу; 4) органам
Державної податкової служби України на
їх письмову вимогу щодо наявності
банківських рахунків; 5) центральному
органу виконавчої влади із
спеціальним статусом з питань
фінансового моніторингу на його
запит щодо фінансових операцій,
пов'язаних з фінансовими операціями, що
стали об'єктом фінансового
моніторингу (аналізу) згідно із
законодавством щодо запобігання та
протидії легалізації (відмиванню)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванню тероризму, а також
учасників зазначених операцій; 6)
органам державної виконавчої служби на
їх письмову вимогу з питань
виконання рішень судів та рішень, що
підлягають примусовому виконанню
відповідно до Закону України "Про
виконавче провадження", стосовно
стану рахунків конкретної юридичної
особи або фізичної особи, фізичної
особи - суб'єкта підприємницької
діяльності.

Положення Законів України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності" та "Про
банки та банківську діяльність" щодо
підстав та порядку отримання
інформації співвідносяться як
загальний та спеціальний, тому
інформація, що містить банківську
таємницю, має надаватися перевіряючим
з врахуванням вимог ст. 62 Закону
України "Про банки та банківську
діяльність".

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Вищезазначений розподіл обов'язку
доведення встановлює презумпцію
правомірності дій позивача та
наявність протиправності в діях
суб'єкта владних повноважень, яка має
бути спростована відповідачем певними
засобами доказування. Отже, для
доведення правомірності своїх дій,
відповідачем мало бути надано докази
подання позивачу згоди особи,
інформацію щодо якої позивач вимагав
розкрити.

Натомість відповідачем жодних доказів
не надано, пояснень про таке надання
від представників відповідача в
судовому засідання не надходило, в
запереченнях проти позову не наведено.

За таких обставин суд позбавлений
можливості вважати доведеною
обставину надання відповідачем
позивачу згоди на розкриття інформації
від клієнта. При цьому сама по собі
наявність такої згоди не доводить
обставину ознайомлення з нею позивача.

З огляду на вищезазначене суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково. При цьому
позовні вимоги в частині визнання
протиправними дій відповідача
задоволенню не підлягають, оскільки
протиправності дій відповідача під час
винесення рішення судом не
встановлено.

Керуючись статтями 69- 71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Визнати протиправною та скасувати
Постанову №000017 Інспекції з питань
захисту прав споживачів у місті Києві
від 08 жовтня 2014 року.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Судові витрати в сумі 109,62 грн.
присудити на користь позивача за
рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її проголошення особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук