Справа № 587/1776/14-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 р.Справа №
587/1776/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Федоренко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Сумському районі Сумської
області на постанову Сумського
районного суду Сумської області від
30.09.2014р. по справі № 587/1776/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Сумському районі Сумської
області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання виконати певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Сумського районного суду
Сумської області від 30 вересня 2014 року
визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в Сумському
районі відносно відмови у призначенні
ОСОБА_1 пенсії відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Сумському районі
нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на
пільгових умовах як
трактористу-машиністу відповідно до
пункту «в» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з дня звернення
за призначенням пенсії та провести
відповідні виплати.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати вказану постанову
суду першої інстанції та ухвалити
нову, якою повністю відмовити в
задоволенні позовних вимог. Скаржник
зазначає, що приймаючи зазначену
постанову суд першої інстанції дійшов
до помилкових висновків, які призвели
до неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення п "в" ч.1 ст.13,
ст.62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
позивач має загальний трудовий стаж
понад 32 роки, з яких понад 20 років він
пропрацював трактористом-машиністом,
безпосередньо був зайнятим у
виробництві сільськогосподарської
продукції.

23.01.2014 року він звернувся до Управління
пенсійного фонду України в Сумському
районі для призначення йому пенсії на
пільгових умовах, однак листом від
06.02.2014 р. відповідач відмовив у
призначенні пільгової пенсії,
посилаючись на відсутність документів,
необхідних для підтвердження
трудового стажу на посаді
тракториста-машиніста, безпосередньо
зайнятого у виробництві
сільськогосподарської продукції в
періоди з 7 травня 1977 року по 28 жовтня 1977
року; з 10 січня 1980 року по 28 серпня 1996
року; з 29 серпня 1996 року по 04 травня 1998
року.

Згідно постанови господарського суду
Сумської області від 07.08.2013 року ВАТ
«Бурякорадгосп Низівський» було
визнано банкрутом і відкрито
ліквідаційну процедуру. Відповідно до
довідки арбітражного керуючого, у
ліквідатора відсутні відомості для
надання пільгової довідки та довідки
про перейменування підприємства,
оскільки необхідні документи не
збереглись у зв'язку з затопленням
архіву ЗАТ «Бурякорадгосп Низівський».

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 03 березня 2014 року
встановлено факт роботи позивача на
посаді тракториста-машиніста,
безпосередньо зайнятого у виробництві
сільськогосподарської продукції на
підприємствах сільського
господарства в період з 7 травня 1977
року по 28 жовтня 1977 року в
бурякорадгоспі Низівського
цукрокомбінату; на посаді
тракториста-машиніста в період з 10
січня 1980 року по 28 серпня 1996 року в
бурякорадгоспі Низівського
цукрокомбінату та з 29 серпня 1996
року по 4 травня 1998 року в ВАТ
«Бурякорадгосп Низівський».

Ухвалою Апеляційного суду Сумської
області справу закрито у зв'язку з тим,
що позивачу необхідно звертатись до
суду в порядку адміністративного
судочинства.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на призначення
пенсії на пільгових умовах згідно п.
«д» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком сулу першої інстанції,
виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п. «в» ч.1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію за віком на пільгових
умовах, незалежно від останнього місця
роботи, мають трактористи-машиністи,
безпосередньо зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі.

У відповідності з ст. 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Судовим розглядом встановлено, що
після закінчення Хотінського СПТУ №5
позивач 7 травня 1977 року був прийнятий
на роботу трактористом-машиністом З
класу в тракторну бригаду № 1
бурякорадгоспу «Низівіський
цукрокомбінат» і 28 жовтня 1977 року був
звільнений з роботи у зв'язку з
призовом на дійсну строкову службу( ар.
с.7).

Після служби в армії 10 січня 1980 року він
був прийнятий на роботу трактористом в
тракторну бригаду № 1 бурякорадгоспу
«Низівський цукрокомбінат» і працював
на цій посаді по 28 серпня 1996 року.( ар.
с.7, об).

В 1996 році позивач став акціонером ВАТ
«Бурякорадгосп Низівський» і 29 серпня
1996 року був прийнятий по переводу на
посаду тракториста 2 класу в тракторну
бригаду ВАТ «Бурякорадгосп
Низівський», де працював по 04 травня 1998
року.( ар. с. 7, об).

Після цього часу з 06.07.1998 року по 11.11.2002
року позивач працював вантажником,
оператором газової котельної з 11.11.2002
року по 23.12.2010 року в іншому
підприємстві.

26 травня 2011 року він знову
працевлаштувався та працював на посаді
тракториста-машиніста в агрофірмі
«Низи», з якої звільнився 01.05.2014 року на
підставі ст. 38 п.1 КЗпП України.

Зазначені обставини підтверджуються
копією трудової книжки позивача.( ар.
с.7-8),актом перевірки правильності та
достовірності документів для
призначення пенсії №25 від 6 лютого 2014
року ( ар. с. 18-19), архівною довідкою №130
від 3 березня 2014 року ( ар. с.25),
розрахунковими відомостями штатних
робочих Низівського бурякорадгоспу(
ар. с. 26-73).

Як вбачаться з довідки арбітражного
керуючого №341 від 30 липня 2014 року,
документи, необхідні для видачі
відповідної довідки позивачу у ВАТ
«Бурякорадгосп Низівський» не
збереглися у зв'язку з затопленням
архіву( ар.с.10).

Колегія суддів зазначає, що не надання
позивачем управлінню Пенсійного фонду
України в Сумському районі документів,
які б підтверджували зайнятість
пільговою роботою повний робочий день
не може бути підставою для відмови в
призначенні пенсії, оскільки, як
встановлено судовим розглядом, такі
документи не надавались у зв'язку з їх
відсутністю на підприємстві, а не у
зв'язку з тим, що позивач не був
зайнятий на пільговій роботі повний
робочий день.

В апеляційній скарзі відповідач
послався на те, що для призначення
пільгової пенсії трудової книжки
недостатньо, оскільки по трудовій
книжці не можна визначити зайнятість
пільговою роботою повний робочий день.

Крім того зазначив, що Порядком
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 № 637,
зокрема п. 20 передбачено, що
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств або організацій.

Як вбачається з матеріалів справи, 23
січня 2014 року позивач надав до
управління довідку № 3 від 16.01.2014 року,
видану ТОВ «Агрофірма «Низи», яка
підтверджує те, що він з 26.05.2011 року
працював трактористом-машиністом і був
безпосередньо зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції
протягом повного польового періоду в
рослинництві або протягом повного
календарного року в тваринництві.
Довідка видана на підставі наказу № 103
від 26.05.2011 року та розрахункових
відомостей.

Відповідно до п. З ст. 44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №
1058-1V органи Пенсійного фонду мають
право перевіряти обґрунтованість
видачі підприємствами, окремими
особами та організаціями документів
для оформлення пенсії та достовірність
поданих відомостей про осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню.
Відповідно до цієї норми правління
Пенсійного фонду України затвердило
Порядок, який регулює питання щодо
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій від
25.11.2005 року № 22-1.

Для перевірки правильності та
достовірності видачі документів для
призначення (перерахунку) пенсії на
пільгових умовах згідно п. «в» ч. 1 ст. 13
Закону № 1058 відбувся виїзд
представника Управління за місцем
складання довідки, що підтверджується
актом перевірки правильності та
достовірності видачі документів для
призначення (перерахунку) пенсії на
пільгових умовах згідно п. «в» ч. 1 ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 07.04.2014 року ( ар. с.
18-19).

В результаті перевірки було
підтверджено дійсність даних, вказаних
у довідці № З від 16.01.2014 року, а саме те,
що з 26 травня 2011 року по 1 травня 2014 року
позивач працював в агрофірмі «Низи» (
правонаступник «ТОВ» Бурякорадгосп
Низівський») трактористом - машиністом,
безпосередньо зайнятим у виробництві
сільськогосподарської продукції ( ар.
с. 18-19).

Колегія суддів зазначає, що зі змісту
п.п.2, 18 Порядку № 637, на підставі
показань свідків органами Пенсійного
фонду може бути підтверджено загальний
трудовий стаж, який вимагається п. «в»
ч. 1 ст. 13 Закону № 1058 , що і було зроблено
в судовому порядку показаннями свідків
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суді першої
інстанції, тому доводи апеляційної
скарги в цій частині не приймаються до
уваги.

Таким чином, колегія суддів вважає
обґрунтованими висновки суду першої
інстанції, що позивач має право на
пенсію згідно п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону №
1058, оскільки загальний трудовий стаж
позивача перевищує 32 роки, з яких понад
20 років він пропрацював
трактористом-машиністом, та був
безпосередньо зайнятим у виробництві
сільськогосподарської продукції.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довід правомірності
прийнятого ним рішення про відмову в
призначенні пенсії позивачу.

Отже, доводи апеляційної скарги
відповідача про порушення судом
першої інстанції під час розгляду
справи вимог п "в" ч.1 ст.13, ст.62 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
та норм ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об'єктивності розгляду справи
висновків суду не спростовують,
оскільки при розгляді справи суд
першої інстанції, відповідно до вимог
ст. 159 КАС України повно і всебічно, в
межах заявлених вимог, з'ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
наявним у справі доказам, правильно
вирішив питання щодо правовідносин,
зумовлених встановленими фактами, та
вирішив справу на підставі норм
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

З огляду на вищевикладене, постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Сумському
районі Сумської області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського районного суду
Сумської області від 30.09.2014р. по справі
№ 587/1776/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін
О.А.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Любчич Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 01.12.2014 р.