Справа № 481/333/14-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 481/333/14-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Васильченко Н.О.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого -
Яковлєва О.В.,

суддів - Бойко
А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Новобузького районного
суду Миколаївської області від 27
серпня 2014 року, у справі за позовом
ОСОБА_1 до Новобузької міської ради
Миколаївської області, за участю
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача -
ОСОБА_2, про скасування пункту рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Новобузького районного
суду Миколаївської області від 27
серпня 2014 року відмовлено в задоволені
позову про визнання протиправними дій
відповідача при винесенні п.10 рішення
№670 від 31.01.2014 року та про скасування
даного пункту рішення, яким надано
дозвіл третій особі на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд.

Не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням позивачем подано
апеляційну скаргу, з якої вбачається
про порушення судом норм матеріального
та процесуального права, а тому просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що висновок суду
першої інстанції не відповідає
встановленим обставинам у справі, так
як відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, порушено порядок передачі
земельної ділянки у власність, через
невирішення ним питання про її
вилучення у попереднього власника.
Крім того, позивач є законним
користувачем даної земельної ділянки,
оскільки у попереднього власника ним
придбано житловий будинок, який
розташовано на ній.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а судове рішення -
скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивач є власником
саманного житлового будинку, за
адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору
купівлі -продажу від 06.09.2001 року.

У січні 2014 року третьою особою -
гр.ОСОБА_2 подано заяву до Новобузької
міської ради з метою отримання дозволу
на виготовлення проекту землеустрою
для відведення даної земельної ділянки
у власність та оскаржуваним п.10
рішенням відповідача №670 від 31.01.2014
року - заяву задоволено.

Не погоджуючись з вказаними діями
та рішенням міської ради - позивачем
оскаржено їх до суду.

За наслідком встановлених
обставин судом першої інстанції
зроблено висновок щодо
необґрунтованості позовних вимог, з
яким частково не погоджується судова
колегія з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції
України - органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч.5 ст.116 Земельного
кодексу України - земельні ділянки, які
перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.120 ЗК
України - у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Згідно із ч.2 ст.123 ЗК України -
особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки.

У клопотанні зазначаються
орієнтовний розмір земельної ділянки
та її цільове призначення. До
клопотання додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування та розмір земельної
ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки).

Пунктом "з" ст.12 Земельного кодексу
України встановлено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить підготовка
висновків щодо вилучення (викупу) та
надання земельних ділянок відповідно
до цього Кодексу.

Згідно із ст.141 ЗК України -
підставами припинення права
користування земельною ділянкою є:
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій;
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням;
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці;
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного
кодексу України - особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України - у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

Судовою колегією встановлено, що
п.50 рішення Виконавчого комітету
Новобузької міської ради
Миколаївської області №240 від 29.07.1997
року вирішено передати у приватну
власність гр.ОСОБА_3 земельну ділянку,
розміром 1000 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1,
для обслуговування саманного
житлового будинку та ведення
особистого підсобного господарства
(а.с.7).

У вересні 2001 року позивачем
придбано у даної особи саманний
житловий будинок, на підставі договору
купівлі-продажу нерухомого майна №811
від 06.09.2001 року (а.с.9), який
зареєстровано у Миколаївському
міжміському бюро технічної
інвентаризації 12.10.2001 року (а.с.8).

Протягом 2001-2014 років позивачем
використано даний житловий будинок та
земельну ділянку, зокрема на земельній
ділянці знаходились будівельні
матеріали, що встановлено й самим
відповідачем під час проведення її
обстеження 28.01.2014 року та підтверджено
у його запереченнях наданих до суду
апеляційної інстанції.

У січні 2014 року позивачем подано
заяву про списання даного саманного
будинку (з метою зведення нового
будинку для багатодітної сім`ї доньки)
та 30.01.2014 року відповідачем прийнято
рішення №19 про його списання (а.с.33).

З метою отримання даної ділянки у
власність, донькою позивача - ОСОБА_4
подано до міської ради заяву від 14.01.2014
року про розробку відповідного проекту
землеустрою, а 23.01.2014 року аналогічну
заяву подано третьою особою - гр.ОСОБА_2,
який є мешканцем с.Ганно-Требинівка
Кіровоградської області (а.с.29, 71).

Оскаржуваним п.10 рішенням
відповідача №670 від 31.01.2014 року - заяву
третьої особи задоволено та саме йому
надано дозвіл на виготовлення проекту
землеустрою (а.с.6), при цьому у своїх
запереченнях до апеляційного суду
відповідачем фактично підтверджено
більш раннє подання заяви ОСОБА_1.,
проте підставою для відмови у її
задоволенні є певні недоліки, а саме
відсутня схема розташування бажаної
земельної ділянки.

За результатом встановлених
обставин колегія суддів приходить до
висновку, що після придбання
вищевказаного житлового будинку у 2001
році, до позивача перейшло й право
користування земельною ділянкою на тих
самих умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача, тобто
для обслуговування житлового будинку
та ведення особистого підсобного
господарства. Вказане право
зберігалось за позивачем й станом на
момент подання громадянином ОСОБА_2
заяви від 23.01.2014 року про розроблення
проекту землеустрою.

Враховуючи, що міською радою не
здійснено вилучення даної земельної
ділянки від діючого землекористувача,
а тому є незрозумілими підстави для
прийняття заяви про розроблення
проекту землеустрою від іншої особи,
яка не має жодного відношення до даної
земельної ділянки.

Крім того судова колегія звертає
увагу на те, що рішенням відповідача
№240 від 29.07.1997 року дану земельну
ділянку передано у приватну власність
гр.ОСОБА_3 та після її смерті міською
радою не вчинено жодних дій
спрямованих на повернення даної
земельної ділянки на свій баланс.

Посилання відповідача на
недійсність вищевказаного договору
купівлі-продажу житлового будинку,
через відсутність його нотаріальної
реєстрації, не приймається судовою
колегією до уваги, оскільки даний
договір ніким не оскаржено в судовому
порядку, а отже він є чинним. Крім того
позивачем відкрито та безперервно
здійснено володіння даним будинком
протягом 12 років, що є підставою для
набуття права власності за набувальною
давністю.

Нормами статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
зобов'язано суд перевіряти
добросовісність, обґрунтованість та
розсудливість дій суб'єкта владних
повноважень при прийнятті ним
відповідних рішень, проте оскаржуваний
пункт рішення відповідача вказаним
вимогам не відповідає, оскільки при
його прийнятті міською радою не
враховано також й інтересів інших осіб,
які претендують на отримання земельної
ділянки у власність, а саме ОСОБА_1, яка
є членом сім`ї постійного
землекористувача земельної ділянки, та
зареєстрована у місті розташування
земельної ділянки.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваного пункту рішення міською
радою порушено права та інтереси
позивача, як законного
землекористувача земельної ділянки, що
є підставою для визнання його
протиправним та скасування.

Разом з тим не підлягає
задоволенню позовна вимога про
визнання протиправними дії міської
ради, пов'язані з прийняття
оскаржуваного пункту рішення, оскільки
фактично права позивача порушено
кінцевим рішенням суб'єкта владних
повноважень та апеляційним судом
належним чином захищено порушені права
позивача в цій частині.

З огляду на приписи ч.1 ст.94 КАС України -
судовий збір стягується з відповідного
місцевого бюджету, оскільки
відповідачем є орган місцевого
самоврядування.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що судом першої
інстанції допущено порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до невірного вирішення
справи та є підставою для скасування
оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Новобузького районного
суду Миколаївської області від 27
серпня 2014 року - скасувати та прийняти
по справі нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 до Новобузької міської ради
Миколаївської області, за участю
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача -
ОСОБА_2, про скасування пункту рішення -
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
пункт 10 рішення 39 сесії 6 скликання
Новобузької міської ради
Миколаївської області №670 від 31.01.2014
року.

В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Новобузького міського
бюджету, на користь ОСОБА_1, сплачений
судовий збір за подання позовної заяви
та апеляційної скарги, у розмірі 111,08
гривень.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили через 5 днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
О.В. Яковлєв

Судді:
А.В. Бойко

Т.М. Танасогло