Справа № 814/2143/14
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

11 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/2143/14

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді -Яковлева Ю.В.судді -Вербицької
Н.В.судді -Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва до товариства з обмеженою
відповідальністю «Зарево ЛТД» про
визнання недійсним установчих
документів, припинення юридичної
особи,

встановила:

Позивач - ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва ГУ Міндоходів у
Миколаївській області звернувся з
адміністративним позовом до ТОВ
«Зарево ЛТД», в якому просив визнати
недійсними установчі документи
відповідача з моменту реєстрації та
припинити юридичну особу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що реєстрація установчих
документів ТОВ «Зарево ЛТД» на ОСОБА_4
здійснена з порушенням чинного
законодавства на підставну особу.
Установчі документи є такими, що
суперечать чинному законодавству,
оскільки містять неправдиві відомості
щодо керівника підприємства і його
місцезнаходження.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача до судового
засідання не з'явився.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2014
року у задоволенні позову було
відмовлено.

В апеляційній скарзі ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва ГУ
Міндоходів у Миколаївській області, з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
ставиться питання щодо скасування
оскаржуваної постанови та прийняття
нової про задоволення позову в повному
обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України,
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

У зв'язку з неявкою сторін до судового
засідання та з урахуванням положення
п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу
розглянуто в порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що
відповідач був зареєстрований як
юридична особа 12 червня 2014 року.
Засновником та директором товариства є
ОСОБА_4 (а.с. 5-6).

З письмових пояснень ОСОБА_4 слідує, що
він ніколи не був засновником або
бухгалтером жодного підприємства. На
початку червня 2014 року ОСОБА_5
безкоштовно особисто запропонував
йому підписати якісь документи, суті
яких він не зрозумів та підписував їх у
стані алкогольного сп'яніння (а.с.7-11).

Позивач надав лист слідчого управління
фінансових розслідувань ГУ Міндоходів
у Миколаївській області від 6 жовтня 2014
року, в якому зазначено, що в
провадженні слідчого управління
знаходиться кримінальне провадження №
0000184 від 24 листопада 2012 року за
ознаками кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 212, ч. 5 ст.
27, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 205 КК
України, досудове розслідування
триває.

З матеріалів справи вбачається, що
підприємство зареєстровано 12 червня 2014
року, а кримінальне провадження, в
рамках якого ОСОБА_4 допитували в
якості свідка, триває з 24 листопада 2012
року. Досудове розслідування триває
майже два роки, але відносно якої особи
така справа порушена ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва ГУ
Міндоходів у Миколаївській області ні
в ході розгляду справи судом 1-ї
інстанції, ані під час апеляційного
розгляду, зазначено не було.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
1-ї інстанції зазначив, що позивачем не
було надано суду доказів існування
будь-яких обставин, передбачених ч.2 ст.
38 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», які б могли бути
підставою для припинення юридичної
особи.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду 1-ї інстанції, виходячи з
наступного.

Недійсність установчих документів ДПІ
у Центральному районі м. Миколаєва ГУ
Міндоходів у Миколаївській області
обґрунтувана наявністю в діяльності
товариства ознак фіктивності.

Відповідно до п.п. 20.1.27 п. 20.1 ст. 20 ПК
України контролюючим органам надано
право звернення до суду щодо
припинення юридичної особи та
припинення фізичною
особою-підприємцем підприємницької
діяльності та/або визнання недійсними
установчих (засновницьких) документів
суб'єктів господарювання.

Згідно зі ст. 55-1 ГК України, ознаками
фіктивності, що дають підстави для
звернення до суду про припинення
юридичної особи або припинення
діяльності фізичної особи-підприємця,
в тому числі визнання реєстраційних
документів недійсними, зокрема є
реєстрація (перереєстрація) у органах
державної реєстрації фізичними
особами з подальшою передачею
(оформленням) у володіння чи управління
підставним (неіснуючим), померлим,
безвісти зниклим особам або таким
особам, що не мали наміру провадити
фінансово-господарську діяльність або
реалізовувати повноваження.

Отже, висновок про наявність ознак
фіктивності має ґрунтуватися на
доведеному належними доказами факті
передачі суб'єкта господарювання
підставним особам або особам, що не
мали наміру провадити
фінансово-господарську діяльність
(реалізовувати повноваження).

Відповідні докази в матеріалах справи
відсутні.

Доказом існування в діяльності
товариства ознак фіктивності ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва ГУ
Міндоходів у Миколаївській області
визначила пояснення засновника
відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КК України, фіктивним
підприємництвом є створення або
придбання суб'єктів підприємницької
діяльності (юридичних осіб) з метою
прикриття незаконної діяльності або
здійснення видів діяльності, щодо яких
є заборона.

Відповідно, з урахуванням положень ст.
70 і 72 КАС України, належним доказом
фіктивності підприємництва
(протиправних дій певних фізичних осіб)
є вирок суду у кримінальній справі.

Позивачем вирок суду у кримінальній
справі не було надано ані під час
розгляду справи судом 1-ї інстанції, ані
під час апеляційного провадження.
Таким чином, позивачем не підтверджено
належними та допустимими доказами
ознак фіктивності відповідача.

Позивачем також не доведено, що
установчі документи Товариства не
відповідають вимогам Цивільного та
Господарського кодексів України, що
при реєстрації підприємства було
допущено ст.ст. 8, 24, 27 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців».

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»,
підставами для постановлення судового
рішення щодо припинення юридичної
особи, що не пов'язано з банкрутством
юридичної особи, зокрема є: визнання
судом недійсною державної реєстрації
юридичної особи через допущені при її
створенні порушення, які не можна
усунути, а також в інших випадках,
встановлених законом; провадження нею
діяльності, що суперечить установчим
документам, або такої, що заборонена
законом; невідповідність мінімального
розміру статутного капіталу юридичної
особи вимогам закону; неподання
протягом року органам доходів і зборів
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
закону; наявність в Єдиному державному
реєстрі запису про відсутність
юридичної особи за вказаним її
місцезнаходженням; визнання судом
юридичної особи - емітента такою, що
відповідає ознакам фіктивності;
неподання акціонерним товариством
протягом двох років поспіль
Національній комісії з цінних паперів
та фондового ринку інформації,
передбаченої законом; нескликання
акціонерним товариством загальних
зборів акціонерів протягом двох років
поспіль; неутворення органів
акціонерного товариства протягом року
з дня реєстрації Національною комісією
з цінних паперів та фондового ринку
звіту про результати приватного
розміщення акцій серед засновників
акціонерного товариства.

Даний перелік підстав для припинення
юридичної особи є виключним та
розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу (ч.1)

З огляду на вищевказане колегія суддів
вважає, що суд 1-ї інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
зазначену постанову з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Підстав для скасування або зміни
вказаної постанови колегія суддів не
вбачає, а доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються та висновків
суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, ст. 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.
200 та п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія
суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м.Миколаєва - залишити без
задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва до товариства з обмеженою
відповідальністю «Зарево ЛТД» про
визнання недійсним установчих
документів, припинення юридичної особи
- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5-ть днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку у
відповідності до положень діючого
законодавства до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:/підпис/Ю.В.
ЯковлевСуддя:/підпис/Н.В.
ВербицькаСуддя:/підпис/О.І. Шляхтицький