Справа № 803/2345/14
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року Справа № 803/2345/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання
Приходай Я.О.,

з участю представника позивача Голік
Е.В.,

представників відповідача Климчука
С.В., Кортоус Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
адміністративним позовом
Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення Управління
Державної служби надзвичайних
ситуацій України у Волинській області
до Державної фінансової інспекції у
Волинській області про часткове
визнання протиправною та скасування
вимоги

ВСТАНОВИВ:

Аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення Управління
Державної служби надзвичайних
ситуацій України у Волинській області
(далі - АРЗ СП УДСНС України у
Волинській області) звернувся з
позовом до Державної фінансової
інспекції у Волинській області (далі -
ДФІ у Волинській області) про визнання
протиправним та скасування пункту 5
листа-вимоги від 29.09.2014 року №
03-040-14-14/6752.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
проведеною Державною фінансовою
інспекцією у Волинській області
ревізією фінансово-господарської
діяльності АРЗ СП УДСНС України у
Волинській області за період з 01.02.2013 по
01.07. 2014 встановлено ряд порушень, на
усунення яких відповідачем надіслано
вимогу від 29.09.2014 року № 03-040-14-14/6752.

Згідно із пунктом 5 зазначеної вимоги
АРЗ СП УДСНС України у Волинській
області зобов'язано усунути порушення
законодавства щодо покриття за рахунок
асигнувань загального фонду кошторису
витрат на оплату праці працівників,
задіяних для надання платних послуг,
які підлягають відшкодуванню за
рахунок доходів спеціального фонду, в
загальній сумі 70 545 грн. 52 коп. шляхом
перерахування зазначеної суми до
державного бюджету.

Позивач не погоджується з пунктом 5
даної вимоги, оскільки вважає, що
висновки, викладені в акті ревізії про
порушення законодавства щодо покриття
за рахунок асигнувань загального фонду
кошторису витрат на оплату праці
працівників, задіяних для надання
платних послуг, не відповідають
дійсності та суперечать чинному
законодавству.

Позивач зазначає, що кошти на виплату
заробітної плати і грошового
забезпечення, затверджені загальним
фондом кошторису, були профінансовані
і фінансуються в повному розмірі.
Платні послуги, які не пов'язані з
використанням основної діяльності
Загону не надаються, штатних одиниць,
які б утримувались за рахунок коштів
спеціального фонду бюджету в установі
немає. Видатки на виплату частини
заробітної плати і грошового
забезпечення не включаються до
видатків при складанні кошторису
спеціального фонду в повному обсязі.
Тому при плануванні заробітної плати
розмежування видатків не передбачено,
джерелом утримання затвердженої
штатом категорії працівників, які
займаються наданням платних послуг на
2013 - 2014 роки, є кошти загального фонду
державного бюджету. За рахунок
спеціального фонду бюджету утримання
штатних посад неможливе.

АРЗ СП УДСНС України у Волинській
області складається кошторис
спеціального фонду державного бюджету,
відповідно до якого здійснюються
видатки в повному обсязі, але оскільки
відсутній механізм виплати заробітної
плати і грошового забезпечення штатним
працівникам із спеціального фонду
кошторису загону, та враховуючи те, що
заробітна плата і грошове забезпечення
фінансуються повністю за рахунок
коштів загального фонду, кошти
отримані від надання платних послуг,
зараховуються на реєстраційні рахунки
в органах державного казначейства та
використовуються на покриття витрат,
пов'язаних з організацією та наданням
зазначених послуг (на закупівлю
товарно-матеріальних цінностей, ремонт
та обслуговування техніки, видатки на
відрядження та інші), а також на заходи
спрямовані із виконанням основних
функцій, які не забезпечені (або
частково забезпечені) видатками
загального фонду бюджету (комунальні
послуги та енергоносії). Враховуючи
вищевикладене, позивач просить визнати
протиправним та скасувати пункт 5
листа-вимоги від 29.09.2014 року №
03-040-14-14/6752.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю з підстав, викладених у
позовній заяві, просила суд
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали
повністю, в усних поясненнях та наданих
суду письмових запереченнях
посилаються на те, що ревізією
встановлено порушення позивачем вимог
пункту 4 статті 13 Бюджетного кодексу
України в частині покриття за рахунок
асигнувань загального фонду кошторису
видатків на оплату праці працівників,
задіяних для надання окремих видів
платних послуг, в період з січня по
червень 2014 року в загальній сумі 68595
грн. 81 коп., внаслідок неврахування
зазначених витрат при складанні
кошторису доходів і видатків по
спеціальному фонду та формуванні ціни
послуги, а також в частині покриття
витрат з оплати праці працівників,
задіяних до надання окремих видів
платних послуг, які були передбачені
калькуляцією вартості послуг, за
рахунок асигнувань загального фонду
кошторису в сумі 1949 грн. 68 коп. В
результаті вчинення вказаних порушень
завдано збитки АРЗ СП УДСНС України у
Волинській області на загальну суму 70545
грн. 49 коп. Представники позивача
просили суд відмовити позивачу в
задоволенні його позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
наявні у матеріалах справи письмові
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
безпідставними, а тому в задоволенні
позову слід відмовити повністю з
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 27 червня по 19
вересня 2014 року Державною фінансовою
інспекцією у Волинській області
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
АРЗ СП УДСНС України у Волинській
області за період з 01.02.2013 по 01.07.2014.

За результатами ревізії складено акт
від 19.09.2014 року № 040-24/059, в якому
зафіксовано, що в порушення вимог
пункту 4 статті 13 Бюджетного кодексу
України, пунктів 19, 23, 49 Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 року № 228, пункту 2.2 Методики
формування вартості платних послуг,
які надаються підрозділами МНС,
затвердженої спільним наказом
Міністерства надзвичайних ситуацій
України, Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України,
Міністерства фінансів України від
03.01.2012 року № 1/2/1 та пункту 2.2 Методики
формування вартості платних послуг, що
можуть надаватися підрозділами
Державної інспекції техногенної
безпеки України, затвердженої наказом
Міністерства надзвичайних ситуацій
України, Міністерства фінансів
України, Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України від 01.06.2012
року № 867/661/658, позивачем прямі витрати
на оплату праці працівників, задіяних
до надання окремих видів платних
послуг та відрахування на соціальні
заходи, при формуванні кошторису
доходів та видатків на 2014 рік та
складанні калькуляцій вартості послуг,
не враховувались. При цьому, фактичні
витрати на оплату праці зазначених
працівників та відрахування на
соціальні заходи проведені за рахунок
асигнувань, передбачених по загальному
фонду кошторису позивача.

Ревізією встановлено, що в період з
січня по червень 2014 року позивачем за
рахунок асигнувань загального фонду
кошторису відшкодовано частину витрат
на оплату праці працівників, задіяних
для надання платних послуг, які
підлягають відшкодуванню за рахунок
доходів спеціального фонду, в
загальній сумі 68595 грн. 81 коп.
(Розрахунки витрат на оплату праці у
складів прямих витрат на надання
послуг в Додатку 40 до акта).

Порушення допущено з вини начальника
фінансово-економічного відділення АРЗ
ОСОБА_5, якою складено та підписано
калькуляції та з вини колишнього
начальника АРЗ ОСОБА_6 (звільнений із
служби за станом здоров'я на підставі
наказу УДСНСУ в області від 17.04.2014 № 109),
в.о. начальника АРЗ ОСОБА_7 (в період
проведення ревізії звільнений від
виконання службових обов'язків у
зв'язку з хворобою згідно з наказом
04.09.2014 № 212) та з вини начальника АРЗ
ОСОБА_8, якими затверджувались
калькуляції по кожному виду платних
послуг (ОСОБА_9 за період з 01.01.2014 по
17.04.2014 року, ОСОБА_7 - за період з 30.04.2014 по
28.05.2014 та ОСОБА_8 - з 29.05.2014 по 01.08.2014 року).

Відповідно до пояснень начальника АРЗ
ОСОБА_8 та начальника
фінансово-економічного відділення АРЗ
ОСОБА_5 кошти на виплату заробітної
плати затверджені по загальному фонду
кошторису установи та профінансовані в
повному обсязі. Штатні одиниці, які
утримуються за рахунок спецфонду в
Загоні відсутні, видатки на оплату
праці кошторисом по спецфонду не
передбачались. Розмежування робочого
часу працівників на час,
відпрацьований при наданні платних
послуг та інший час законодавством не
передбачено. Оскільки витрати на
оплату праці за рахунок власних
надходжень спецфонду не проводились,
то й в розрахунок вартості послуги не
включались (пояснення начальника АРЗ
ОСОБА_8 та начальника
фінансово-економічного відділення
ОСОБА_5 в Додатках 41; 42 до акта).

Крім того, ревізією встановлено
порушення вимог пункту 4 статті 13
Бюджетного кодексу України в частині
покриття витрат з оплати праці
працівників, задіяних до надання
окремих видів платних послуг, які були
передбачені калькуляцією вартості
послуг, за рахунок асигнувань
загального фонду кошторису в сумі 1949
грн. 68 коп., чим завдано збитки АРЗ на
зазначену суму (Довідка про включення
витрат на оплату праці в калькуляцію на
окремі види послуг в Додатку 43 до акта).

Порушення допущене з вини бухгалтера
АРЗ ОСОБА_10, яка, згідно із посадовою
інструкцією відповідає за розрахунки
по окремих видах платних послуг. З
пояснення бухгалтера ОСОБА_10
вбачається, що видатки на оплату праці
кошторисами по спецфонду не
передбачались, надання послуг
працівники здійснювали в основний
робочий час, а в калькуляцію вартості
на окремі види послуг витрати на оплату
праці включені помилково (пояснення
бухгалтера ОСОБА_10 в Додатку 44 до акта).

На усунення встановлених у акті
ревізії порушень ДФІ у Волинській
області направлено позивачу вимогу від
29.09.2014 року № 03-040-14-14/6752, відповідно до
пункту 5 якої АРЗ СП УДСНС України у
Волинській області зобов'язано усунути
порушення законодавства щодо покриття
за рахунок асигнувань загального фонду
кошторису витрат на оплату праці
працівників, задіяних для надання
платних послуг, які підлягають
відшкодуванню за рахунок доходів
спеціального фонду, в загальній сумі 70
545 грн. 52 коп. шляхом перерахування
зазначеної суми до державного бюджету.

Пунктом 7 статті 10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
передбачено право органів державного
фінансового контролю пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 № 228 затверджено Порядок
складання, розгляду, затвердження та
основні вимоги до виконання кошторисів
бюджетних установ (далі - Порядок №228),
відповідно до пункту 1 якого кошторис
бюджетних установ має такі складові
частини:

- загальний фонд, який містить обсяг
надходжень із загального фонду бюджету
та розподіл видатків за повною
економічною класифікацією видатків
бюджету на виконання бюджетною
установою (далі - установа) основних
функцій або розподіл надання кредитів
з бюджету за класифікацією
кредитування бюджету;

- спеціальний фонд, який містить обсяг
надходжень із спеціального фонду
бюджету на конкретну мету та їх
розподіл за повною економічною
класифікацією видатків бюджету на
здійснення відповідних видатків
згідно із законодавством, а також на
реалізацію пріоритетних заходів,
пов'язаних з виконанням установою
основних функцій, або розподіл надання
кредитів з бюджету згідно із
законодавством за класифікацією
кредитування бюджету.

Згідно із пунктом 5 Порядку № 228
установам можуть виділятися бюджетні
кошти тільки за наявності затверджених
кошторисів, планів асигнувань
загального фонду бюджету, планів
надання кредитів із загального фонду
бюджету, планів спеціального фонду.
Установи мають право брати бюджетні
зобов'язання витрачати бюджетні кошти
на цілі та в межах, установлених
затвердженими кошторисами, планами
асигнувань загального фонду бюджету,
планами надання кредитів із загального
фонду бюджету, планами спеціального
фонду.

Як встановлено в судовому засіданні, та
не заперечується сторонами, власні
надходження АРЗ СП УДСНС України у
Волинській області, отримані як плата
за надані платні послуги, позивачем
включались до спеціального фонду
кошторису.

Пунктом 19 Порядку № 228 передбачено, що
розподіл видатків або надання кредитів
з бюджету спеціального фонду проекту
кошторису проводиться виключно в межах
і за рахунок відповідних надходжень,
запланованих на цю мету в зазначеному
фонді.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 228
видатки спеціального фонду кошторису
за рахунок власних надходжень
плануються у такій послідовності: за
встановленими напрямами використання,
на погашення заборгованості установи з
бюджетних зобов'язань за спеціальним
та загальним фондом кошторису та на
проведення заходів, пов'язаних з
виконанням основних функцій, які не
забезпечені (або частково забезпечені)
видатками загального фонду. При цьому
розпорядник бюджетних коштів здійснює
коригування обсягів узятих бюджетних
зобов'язань за загальним фондом
кошторису для проведення видатків з
цих зобов'язань із спеціального фонду
кошторису відповідно до бюджетного
законодавства.

Згідно із частиною 4 статті 13
Бюджетного кодексу України власні
надходження бюджетних установ
отримуються додатково до коштів
загального фонду бюджету і включаються
до спеціального фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ
поділяються на такі групи: перша група -
надходження від плати за послуги, що
надаються бюджетними установами
згідно із законодавством; друга група -
інші джерела власних надходжень
бюджетних установ.

У складі першої групи виділяються такі
підгрупи: підгрупа 1 - плата за послуги,
що надаються бюджетними установами
згідно з їх основною діяльністю;
підгрупа 2 - надходження бюджетних
установ від додаткової (господарської)
діяльності; підгрупа 3 - плата за оренду
майна бюджетних установ; підгрупа 4 -
надходження бюджетних установ від
реалізації в установленому порядку
майна (крім нерухомого майна).

У складі другої групи виділяються такі
підгрупи: підгрупа 1 - благодійні
внески, гранти та дарунки; підгрупа 2 -
кошти, що отримують бюджетні установи
від підприємств, організацій, фізичних
осіб та від інших бюджетних установ для
виконання цільових заходів, у тому
числі заходів з відчуження для
суспільних потреб земельних ділянок та
розміщених на них інших об'єктів
нерухомого майна, що перебувають у
приватній власності фізичних або
юридичних осіб; підгрупа 3 - кошти, що
отримують вищі та професійно-технічні
навчальні заклади від розміщення на
депозитах тимчасово вільних бюджетних
коштів, отриманих за надання платних
послуг, якщо таким закладам законом
надано відповідне право.

Власні надходження бюджетних установ
використовуються (з урахуванням
частини дев'ятої статті 51 цього
Кодексу) на: покриття витрат,
пов'язаних з організацією та наданням
послуг, що надаються бюджетними
установами згідно з їх основною
діяльністю (за рахунок надходжень
підгрупи 1 першої групи); організацію
додаткової (господарської) діяльності
бюджетних установ (за рахунок
надходжень підгрупи 2 першої групи);
утримання, облаштування, ремонт та
придбання майна бюджетних установ (за
рахунок надходжень підгрупи 3 першої
групи); ремонт, модернізацію чи
придбання нових необоротних активів та
матеріальних цінностей, покриття
витрат, пов'язаних з організацією
збирання і транспортування відходів і
брухту на приймальні пункти (за рахунок
надходжень підгрупи 4 першої групи);
господарські потреби бюджетних
установ, включаючи оплату комунальних
послуг і енергоносіїв (за рахунок
надходжень підгруп 2 і 4 першої групи);
організацію основної діяльності
бюджетних установ (за рахунок
надходжень підгруп 1 і 3 другої групи);
виконання відповідних цільових
заходів (за рахунок надходжень
підгрупи 2 другої групи).

Відповідно до частини 9 статті 51
Бюджетного кодексу України якщо обсяги
власних надходжень бюджетних установ
перевищують відповідні витрати,
затверджені законом про Державний
бюджет України (рішенням про місцевий
бюджет), розпорядник бюджетних коштів
передбачає спрямування таких
надпланових обсягів у першу чергу на
погашення заборгованості з оплати
праці, нарахувань на заробітну плату,
стипендій, комунальних послуг та
енергоносіїв.

Якщо такої заборгованості немає,
розпорядник бюджетних коштів
спрямовує 50 відсотків коштів на заходи,
що здійснюються за рахунок відповідних
надходжень, і 50 відсотків коштів - на
заходи, необхідні для виконання
основних функцій, але не забезпечені
коштами загального фонду бюджету за
відповідною бюджетною програмою. У
такому разі розпорядник бюджетних
коштів здійснює перерозподіл обсягів
узятих бюджетних зобов'язань за
загальним фондом бюджету для
проведення видатків за цими
зобов'язаннями із спеціального фонду
бюджету.

Наказом Міністерства надзвичайних
ситуацій України, Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України, Міністерства фінансів України
від 03.01.2012 року № 1/2/1 затверджено
Методику формування вартості платних
послуг, які надаються підрозділами
Міністерства надзвичайних ситуацій
України.

Вищезгадана Методика застосовується
для визначення вартості платних
послуг, які надаються підрозділами
(спеціальними регіональними центрами
швидкого реагування, територіальними
аварійно-рятувальними загонами,
спеціальними загонами, аварійно- та
пожежно-рятувальними підрозділами,
вузлами зв'язку, загонами забезпечення,
технічними службами, базами зберігання
та їх підрозділами) Міністерства
надзвичайних ситуацій України,
аварійно-рятувальними службами та
гідрометеорологічними установами й
організаціями Міністерства
надзвичайних ситуацій.

Відповідно до пункту 2.2 даної Методики
до вартості платних послуг
включаються: прямі матеріальні
витрати; прямі витрати на оплату праці
та відрахування на соціальні заходи;
інші прямі витрати; непрямі витрати.

З огляду на наведене, суд вважає
правомірною позицію Державної
фінансової інспекції у Волинській
області щодо неможливості покриття
витрат з оплати праці працівників,
задіяних до надання окремих видів
платних послуг, за рахунок асигнувань
загального фонду кошторису та
необхідність покриття таких витрат за
рахунок спеціального фонду, що прямо
передбачено Методикою формування
вартості платних послуг, які надаються
підрозділами Міністерства
надзвичайних ситуацій України.

Згідно із частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. Відповідно до частини
другої статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, оскільки під час судового
розгляду справи відповідач як суб'єкт
владних повноважень надав суду належні
і допустимі докази на підтвердження
правомірності прийняття пункту 5
листа-вимоги від 29.09.2014 року №
03-040-14-14/6752, а викладені в акті ревізії
висновки про порушення позивачем вимог
законодавства знайшли своє
підтвердження, тому суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
безпідставними та не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст. 2, 69-72, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України
та на підставі Бюджетного кодексу
України, Закону України «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю України», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, повний текст якої буде
виготовлено 05 грудня 2014 року. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.В. Дмитрук