Справа № 2а-5226/11/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/11995/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Веденяпіна О.А., Зайцева
М.П.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Деснянському районі м.
Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
31.05.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.01.2012

у справі № 2а-5226/11/2670 Окружного
адміністративного суду м. Києва

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_4

до 1. Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва

2. Державної податкової адміністрації у
м. Києві

про визнання недійсним та скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
31.05.2011, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.01.2012,
позов задоволено: визнано протиправним
та скасовано рішення ДПІ у
Деснянському районі м. Києва від 03.02.2011
№ .

У касаційній скарзі ДПІ у Деснянському
районі м. Києва просить скасувати
ухвалені у справі рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Позивач не реалізував своє
процесуальне право подати заперечення
проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для застосування
до позивача штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 318443,42 грн. згідно з
рішенням від 03.02.2011 № стали
висновки податкового органу, викладені
в акті перевірки від 11.01.2011 №
53/17-05-. Згідно цих висновків
позивачем порушені норми пункту 12 ст.3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (Закон № 265/96-ВР):
позивач, перебуваючи на спрощеній
системі оподаткування, обліку та
звітності, з 01.01.2010 по 30.09.2010 не вела
облік товарних запасів за місцем
реалізації на суму 159221,71 грн. Такий
висновок обґрунтований тим, що позивач
не надала документів, які б
підтверджували закупівлю товару
вказаної вартості, реалізація якого
здійснена нею в цей період.

У судовому процесі встановлено, що
позивач з 01.08.2008 по 30.09.2010 перебувала на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності. Факт ведення
позивачем книги обліку доходів та
витрат підтверджений актом перевірки
(а.с.8).

Відповідно до пункту 12 ст. 3 Закону №
265/95-ВР суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Стаття 20 цього Закону встановлює
відповідальність для суб'єктів
підприємницької діяльності, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку, у
вигляді застосування фінансової
санкції у розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Статтею 6 вказаного Закону передбачено,
що облік товарних запасів фізичною
особою - суб'єктом підприємницької
діяльності ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

За змістом вказаних норм обов'язок
ведення обліку товарних запасів
покладений на суб'єктів
підприємницької діяльності - фізичних
осіб, які перебувають на загальній
системі оподаткування, обліку та
звітності, у той час як ті, що
перебувають на спрощеній системі -
відповідно до норм Указу Президента
України від 3 липня 1998 року № 727/98 «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва», облік товарних
запасів не повинні вести.

Такий зміст правового регулювання
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, висловленій у
постанові від 11.06.2013 у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Харкова Державної
податкової служби України, третя особа
- Державна податкова адміністрація у
Харківській області (правонаступником
якої є Державна податкова служба у
Харківській області Державної
податкової служби України), про
визнання протиправним та скасування
рішення.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Висновки судів попередніх інстанцій
відповідають вказані позиції
Верховного Суду України.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цих
висновків судів першої та апеляційної
інстанції, а відтак відсутні підстави
для скасування оскаржуваних судових
рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Деснянському районі м.
Києва залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 31.05.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.01.2012 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін М.П. Зайцев