Справа № 826/10008/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Петрика І.Й.,
Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 серпня 2014 року у
справі за позовом Приватного
підприємства «Акрілат-Хімконтракт» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправними
дій, скасування рішення про
коригування митної вартості товару, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року Приватне підприємство
«Акрілат-Хімконтракт» звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва із позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів в
якому просило визнати протиправними та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів № 100250004/2014/000009/2
від 28.01.2014 та картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 100250004/2014/00009.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
серпня 2014 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів № 100250004/2014/000009/2
від 28.01.2014 та картку відмови Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
100250004/2014/00009.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
28.01.2014 відповідачем прийнято
оскаржуване рішення про коригування
митної вартості товарів №
100250004/2014/000009/2, яким митну вартість
товару, що імпортується скориговано із
застосуванням резервного методу
відповідно до ст. 64 Митного кодексу
України (далі - МК України). Визначена
митна вартість імпортованих товарів
ґрунтується на митній вартості товару,
подібного за якісними
характеристиками, митне оформлення
якого вже здійснено.

Підставою для прийняття вказаного
спірного рішення про коригування
митної вартості стали наступні
обставини, про що зазначено в графі 33
рішення.

Так, митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, оскільки документи
визначені в ч. 2 ст. 43 МК України містять
розбіжності в декларації країни
відправлення № 02534495 від 05.12.2013 в
описі товару зазначено, відсотковий
вміст лізину 53,78%, а в сертифікатах
аналізів № б/н від 18.12.2013 з посиланням
на вказаний інвойс, зазначено що вміст
лізину (в сухому вигляді): 55,86%, 55,275 та
56,03% (у прайс-листі ціни вказано на
умовах CIF Одеса, що свідчить про
суб'єктивне спрямування, прайс-лист
надано від продавця, а не виробника).

На виконання вимог ст. 54 МК України,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснено під
час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом та
перевірки наявності або відсутності
застережень щодо застосування методу
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту). Відповідно до п.
4.1. ст. 54 МК України, здійснено контроль
наявності в підтверджуючих документах
усіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості. В результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, не містять всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості. Проведено
консультації з декларантом з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в декларанта та
в митному органі.

В подальшому, зазначаючи в гр. 33 рішень
про наявність обґрунтованих сумнівів у
правильності обраного декларантом
методу визначення митної вартості,
відповідач посилається на
інформаційні ресурси, які знаходяться
у віданні митного органу та відомості,
а також дані, оброблені під час
декларування товарів іншими, ніж
позивач особами.

За таких обставин, митну вартість
товарів визначено на підставі митної
вартості товарів, подібних за якісними
характеристиками, митне оформлення
яких вже завершено.

Інших підстав для визначення митної
вартості за резервним методом
оскаржувані рішення в собі не містять.

На думку відповідача, вказані
обставини є достатніми підставами для
відмови позивачу у визначенні митної
вартості товарів за основним методом
за ціною контракту.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивачем правомірно розраховано
митну вартість товарів, які ввозяться,
за першим методом - за ціною контракту.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 9 Конституції
України, чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року, під «дійсною
вартістю» слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року, якщо дійсна вартість
не може бути визначена відповідно до
параграфу (b) цього параграфа, оцінка
для митних цілей повинна базуватися на
найближчому еквіваленті такої
вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246
Митного кодексу України, метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу
України, митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання митним органом від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Митного кодексу
України, декларування здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Відповідно до ч. 6 ст. 264 Митного кодексу
України, митна декларація приймається
для митного оформлення, якщо вона
подана за встановленою формою,
підписана особою, яка її подала, і
перевіркою цієї декларації
встановлено, що вона містить всі
необхідні відомості і до неї додано всі
документи, визначені цим Кодексом. Факт
прийняття митної декларації
засвідчується посадовою особою
митного органу, яка її прийняла, шляхом
проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
технологій.

Відповідно до частини першої статті 337
Митного кодексу України, перевірка
документів та відомостей, які
відповідно до статті 335 цього Кодексу
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Так, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, в силу приписів статті 49
Митного кодексу України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного
кодексу України, декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

У випадках, визначених цим Кодексом,
для заявлення митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості
(ч. 4 ст. 52 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу
України, визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. ч. 2-3 ст. 57 Митного
кодексу України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 58 Митного
кодексу України, метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 53 Митного
кодексу України, у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 57 цього
Кодексу).

З аналізу наведених вище правових норм
вбачається, що Митним кодексом України
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Крім того, це узгоджується з
визначеними у статті 8 Митного кодексу
України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі,
заохочення доброчесності.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено обов'язок декларанта
подавати додаткові документи (за
наявності) до визначеного частиною
другою цієї статті загального
переліку. При цьому такий обов'язок
виникає у декларанта виключно у разі,
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

У такому випадку декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності): 1) договір (угоду, контракт)
із третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; 2) рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 54 Митного
кодексу України, митний орган під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу ,визначених
у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК
України).

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
визначено Методичними рекомендаціями
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженими наказом Державної
митної служби України від 13.07.2012 року №
362 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з приписами пункту 6 Розділу ІІ
Методичних рекомендацій, при перевірці
розрахунку, здійсненого декларантом
або уповноваженою ним особою при
визначенні митної вартості товарів за
основним методом, та чисельного
значення заявленої митної вартості,
зокрема, аналізується: включення всіх
складових митної вартості; включення
всіх платежів, які відповідають
вимогам, встановленим частинами п'ятою
- восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті; наявність помилок при
перенесенні відомостей з документів,
які підтверджують митну вартість
товарів, до митної декларації та/або до
декларації митної вартості; наявність
арифметичних помилок в митній
декларації, декларації митної вартості
або документах, які підтверджують
митну вартість товарів; наявність
помилок при перерахунку сум в
іноземній та/або національній валютах;
наявність помилок при здійсненні
нарахувань (наприклад, знижок);
наявність помилок при перерахуванні
одиниць виміру оцінюваного товару на
одиниці виміру товару відповідно до
Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового
значення заявленої митної вартості
товарів здійснюється перевірка
наявності у підтверджуючих документах
всіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ
подається); митній декларації графи 12,
20, 22, 31 (в частині зазначення
характеристик товару, які впливають
виключно на рівень його митної
вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності
реквізитів документів, які
підтверджують митну вартість товарів),
45, 46; документах, поданих для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, для декларування яких не
застосовується митна декларація (в
частині зазначення характеристик
товару, які впливають виключно на
рівень його митної вартості);
рахунку-фактурі або іншому документі,
який визначає вартість товару (пункт 7
Розділу ІІ Методичних рекомендацій).

Отже, митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки,
контролю правильності обчислення
декларантом та визначення митної
вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України, митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
Главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Аналіз положень частини третьої статті
53, частин другої, четвертої - шостої
статті 54, статті 58 Митного кодексу
України та пунктів 6, 7 Методичних
рекомендацій надає підстави для
висновку про те, що митний орган при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

При цьому, митний орган має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, пов'язаних з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість товарів, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише у
тому випадку, якщо надані декларантом
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або ці документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, тобто не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України
встановлено, що за результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Кодексу.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити,
зокрема, обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано та
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування (частина друга
статті 55 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
між підприємством RISEKUND LTD (далі -
Продавець) і Приватним підприємством
«Акрілат-Хімконтракт» (далі - Покупець)
укладено контракт № 13/01-07 від 07.01.2013 та
додаток № 22 від 10.12.2013, згідно з яким
Продавець зобов'язується поставити і
продати, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити L-Лизин Сульфат
(далі - Товар) в кількості 35,00 тонн за
ціною 892,90 дол. США/тн.

Загальна сума додатку становить 31 251,50
дол. США (п. 2). Умови оплати, згідно
додатку № 22 від 10.12.2013, протягом 45 днів
від дати коносамента.

Продавцем виписано комерційний інвойс
від 10.12.2013 № 8051-23301 на загальну суму 31
251,50 дол. США, який був сплачений
позивачем в повному обсязі.

Згідно декларації митної вартості №
1025000/2014/090223 від 28.01.2014, митна вартість
товару заявлена позивачем до митного
оформлення, відповідно до ст. 58 МК
України за першим методом (за ціною
договору) 249 793,24 грн. (31 251,50 дол. США).

Для підтвердження визначення митної
вартості за першим методом декларантом
були надані відповідні документи, а
саме:

1) зовнішньоекономічний контракт №
13/01-07 від 07.01.2013;

2) доповнення до зовнішньоекономічного
договору № 22 від 10.12.2013;

3) інвойс/рахунок № 8051-23301 від 10.12.2013;

4) платіжне доручення № 1448 від 16.01.2014;

5) міжнародну автомобільну накладну (CMR)
№ 224 від 24.01.2014;

6) прейскурант (прайс-лист) виробника
товару від 02.12.2014;

7) коносамент № DAZH017002 ВІД 10.12.2013;

8) пакувальний лист від 10.12.2013;

9) сертифікат про походження товару
загальної форми № CCPIT130791051 від 10.12.2013;

10) сертифікат якості від виробника від
18.12.2013;

11) митна декларація країни
відправлення № 02534495;

12) виписка з бухгалтерських документів
покупця, що стосуються відчуження
оцінюваних товарів - податкова
накладна № 121 від 12.11.2013;

13) виписка з бухгалтерських документів
покупця, що стосуються відчуження
оцінюваних товарів - податкова
накладна № 354 від 26.11.2013;

14) страховий поліс № PYIE0001 від
17.12.2013;

15) ветеринарне свідоцтво форма Ф-1, Ф-2 -
Щ-30№227373 від 27.01.2014;

16) міжнародний ветеринарний сертифікат
№ 12365 від 02.12.2013;

17) дозвіл на ввезення в Країну об'єктів
ветеринарно-санітарного контролю за №
15-3-11/12240 від 27.12.2012;

18) лист від виробника від 30.07.2013;

19) лист від виробника від 18.11.2013.

З урахуванням положень ст. 53 МК України,
вбачається за можливе дійти висновку,
що позивачем до митного оформлення
імпортованих товарів було надано
повний пакет необхідних документів,
згідно з переліком частини 2 вказаної
статті МК України.

Втім, під час митного оформлення товару
та визначенні митної вартості товарів,
приводом для висновку відповідача про
те, що митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються та витребування від
декларанта додаткових документів і, як
наслідок, прийняття рішення про
коригування митної вартості стало те,
що в декларації країни відправлення №
02534495 від 05.12.2013 в описі товару
зазначено відсотковий вміст лізину
53/78%, а в сертифікатах аналізів № б/н від
18.12.2013 з посиланням на вказаний інвойс,
зазначено, що вміст лізину (в сухому
вигляді) : 55,86%, 55,27% та 56,03% (у прайс-листі
ціни вказано на умовах CIF Одеса, що
свідчить про суб'єктивне спрямування,
прайс-лист надано від продавця, а не
виробника).

На підставі ч. 3 ст. 53 МК України, митним
органом запропоновано декларанту
протягом 10 календарних днів надати
додаткові документи, а саме:

договір (контракт, угоду) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь продавця, якщо такі
платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

На пропозицію митного органу позивачем
надано:

- прайс-лист від 02.12.2013;

- лист від 18.11.2013 компанії BIO-CHEM TEXNOLOGY
LIMITED, який містить інформацію про те, що
компанія «RISEKIND LTD» та компанія Dahe Bio
technology Development Co. Ltd та 100 % входять до
складу компанії BIO - CHEM TEXNOLOGY LIMITED, яка в
свою чергу являється материнською
компанією;

- висновок про вартісні характеристики
товару, підготовлений спеціалізованою
експертною організацією № Ц-57/2 від
06.02.2014;

- податкову накладну № 354 від 27.03.2014.

Інших документів надано не було,
процедуру консультацій проведено, що
позивачем не заперечується.

Разом з тим, посадовою особою
контролюючого органу зазначених
документів до уваги не прийнято та
залишено поза увагою той факт, що
числові значення інвойсу 8051-23301
повністю співпадають з даними додатку
№ 22 від 10.12.2013 до контракту (загальна
сума згідно додатку № 22 становить 31 251,50
дол. США, що дорівнює ціні товару за
інвойсом № 8051-23301 в сумі 31 251,50 дол. США).

При цьому, самі по собі відмінності в
декларації країни відправлення та в
сертифікатах аналізу відсоткового
значення вмісту лізину жодним чином не
можуть бути безумовним свідченням
приховування або зменшення позивачем
складових вартості імпортованого
товару, за відсутності, як в даному
випадку, у митного органу інших
обґрунтованих доводів неправомірного
визначення позивачем митної вартості
імпортованих товарів.

Крім цього, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що прайс-лист - це
листи продукції, що складаються
виробником товару у процесі здійснення
його господарської діяльності та не є
технічними, товаросупровідними
документами або документами, що
засвідчують якість товару.
Обов'язкової вимоги щодо отримання від
суб'єкта зовнішньоекономічної
діяльності - виробника товару вказаної
вище документації чинним
законодавством, що регулює порядок
виконання зовнішньоекономічних
операцій не передбачено.
Законодавством України не визначено
типової форми прайс-листів, а тому він
складається в довільній формі.

Таким чином, відомості, наведені в
прайс-листах фірми - виробника товару,
не мають імперативного характеру, а
отже можуть прийматися до уваги
митними органами лише як додаткове
джерело інформації для прийняття
рішення щодо правильності визначення
митної вартості.

Разом з тим, станом на час розгляду
даної справи в суді, вартість товару
позивачем повністю сплачена, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1448 від 16.01.2014, внаслідок чого не
виникає сумніву в добросовісності
поведінки позивача щодо сплати коштів
за товар після його фактичного
отримання.

Таким чином, правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу не були спростовані
відповідачем.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відповідачем
безпідставно та необґрунтовано
застосовано резервний метод
визначення митної вартості, а тому
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів у м. Києві про
коригування митної вартості товарів
від № 100250004/2014/000009/2 від 28.01.2014 та картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №100250004/2014/00009
є протиправними та такими, що
підлягають скасуванню.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 серпня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 12.12.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.