Справа № 2а-3343/12/0370
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року

Справа № 9104/180467/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Макарика В.Я., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 05
листопада 2012 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Луцькому районі Волинської області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по страхових
внесках на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в
Луцькому районі Волинської області
звернулося до Волинського окружного
адміністративного суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1.) про стягнення
заборгованості по сплаті страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі
1205,58 грн. за 2010 рік.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2012 року адміністративний позов
задоволено, вирішено стягнути з
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 в
користь управління Пенсійного фонду
України в Луцькому районі Волинської
області 1205,58 грн. заборгованості по
сплаті страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 2010 рік.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, його оскаржила СПД ФОП ОСОБА_1
подавши апеляційну скаргу, вважає
постанову суду першої інстанції
незаконною, постановлену з невірним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, як підстави і
висновках, які не відповідають
фактичним обставинам, просить
скасувати вказану постанову та
постановити ухвалу, якою позов
залишити без розгляду. В обґрунтування
апеляційної скарги зазначає, що
порушені права позивача, в тому числі й
на вказану ним вимогу, виникли з січня
2011 р., про що йому було відомо але до
суду він звернувся у кінці 2012 р. з
пропущеним терміном за цим і при цьому
не подавав заяви на продовження йому
встановлених процесуальних строків, що
було приводом для залишення даного
позову без розгляду. Основним
напрямком економічної політики що
визначаються державою є, податкова
політика, спрямована на забезпечення
економічно обгрунтованого податкового
навантаження на суб'єктів
господарювання, стимулювання
суспільно необхідної економічної
діяльності суб'єктів, а також
дотримання принципу соціальної
справедливості та Конституційних
гарантій прав громадян при
оподаткуванні їх доходів.

Принципи побудови системи
оподаткування та зборів в Україні
визначені Законом України «Про систему
оподаткування», а тому будь які податки
і збори за іншими законами, з січня 2011 р.
мали бути включені до цього закону
також.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
систему оподаткування», обов'язкові
платежі, справляння яких не
передбачено цим законом для
підприємців спрощенців, які вибрали
свій порядок внесення платежів, сплаті
не підлягають.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, в межах викладених
в ній доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
ОСОБА_1 зареєстрована в УПФ України в
Луцькому районі Волинської області як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Порядок сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування передбачено Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» №1058-ІV
від 09.07.2003 року та Інструкцією «Про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України»,
затвердженої постановою правління
Пенсійного фонду України № 21-1 від
19.12.2003 року, відповідно до яких на
відповідача покладено обов'язки по
нарахуванню, обчисленню і сплаті в
установлені строки та в повному обсязі
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Ставки, механізм справляння та пільги
щодо сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування
встановлені Законом України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Законом України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон),
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону платники єдиного
внеску зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за відповідний
базовий звітний період, не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом.

У відповідності до ч. 12 ст. 9 Закону
єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
територіальні органи Пенсійного фонду
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату, після
отримання якої страхувальник
зобов'язаний протягом десяти робочих
днів сплатити суми недоїмки та суми
фінансових санкцій.

Судом встановлено, що 10 січня 2011 року
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до
УПФ України в Луцькому районі було
подано звіт про суми нарахованого
доходу застрахованих осіб та суми
нарахованих внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до органів Пенсійного
фонду України за 2010 рік. Відповідно до
цього звіту відповідач зобов'язана
була сплатити 1205,58 грн. внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підтверджується
карткою особового рахунку (а.с. 21).
Проте, відповідачем не було сплачено
вказаної заборгованості.

Колегія суддів вважає, що не
заслуговують на увагу доводи апелянта
про пропуск позивачем строку давності
для звернення до суду, враховуючи
наступне.

Відповідно до статті 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» суми страхових
внесків, які своєчасно не сплачені,
вважаються простроченою
заборгованістю. Територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Строк
давності щодо стягнення недоїмки, пені
та штрафів не застосовується.

Відповідно пункту 6 частини 2 статті 17
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхувальники
зобов'язані нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.
Статтею 18 цього Закону передбачено, що
страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України
в порядку, встановленому цим Законом;
вони не включаються до складу податків,
інших обов'язкових платежів, що
складають систему оподаткування, на ці
внески не поширюється податкове
законодавство, а іншим законодавством
не можуть встановлюватися пільги з
нарахування та сплати страхових
внесків або звільнення від їх сплати. А
тому є безпідставними посилання
апелянта на те, що судом не враховано
вимоги податкового законодавства.

Крім того, Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування», яким встановлені ставки,
механізм справляння та пільги щодо
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування та Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» не
передбачена така пільга для суб'єктів
підприємницької діяльності, які
перейшли на спрощену систему
оподаткування, як звільнення від
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування.

Отже, вимога позивача про сплату ФОП
ОСОБА_1 заборгованості зі сплати
страхових внесків до пенсійного фонду
є правомірною, а тому суд першої
інстанції правильно задовольнив позов.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, п. 1 ч.
ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 05
листопада 2012 року в адміністративній
справі № 2а-3343/12/0370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
В.Я. Макарик

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 25 листопада 2014 року