Справа № 127/4095/13-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/800/32494/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка
С.А.СуддівМороз Л.Л. Шведа Е.Ю.
провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Вінниці про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду (далі - УПФ)
України в м. Вінниці на постанову
Вінницького міського суду від 27
березня 2013 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2013 року

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_4 у Вінницькому
міському суді пред'явила позов до УПФ
України в м. Вінниці про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Просила визнати неправомірними дії УПФ
України в м. Вінниці щодо відмови у
виплаті грошової допомоги, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі їх
десятимісячних пенсій та зобов'язати
відповідача виплатити грошову
допомогу, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі їх десяти
місячних пенсій на момент призначення
пенсії.

Постановою Вінницького міського суду
від 27 березня 2013 року, залишеною без
зміни ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2013 року, позов задоволено.

Визнано неправомірними дії УПФ України
в м. Вінниці щодо відмови

ОСОБА_4 у виплаті грошової допомоги, яка
не підлягає оподаткуванню, у розмірі
десятимісячних пенсій, як це
передбачено пунктом 7-1 розділу ХV
"Прикінцевих положень" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Зобов'язано УПФ України в м. Вінниці
нарахувати та виплатити грошову
допомогу ОСОБА_4 у розмірі десяти
місячних пенсій на день призначення, як
це передбачено пунктом 7-1 розділу ХV
"Прикінцевих положень" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

У касаційній скарзі УПФ України в м.
Вінниці вказує на те, що рішення судами
попередніх інстанцій прийняті з
порушенням вимог матеріального права,
просить їх скасувати та ухвалити нову
постанову про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних мотивів.

Згідно із частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального трудового
стажу роботи від 25 до 30 років за
переліком, що затверджується у порядку,
який визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку, мають
право на пенсію за вислугу років.

Пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що особам,
які на день досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
працювали в закладах та установах
державної або комунальної власності на
посадах, робота на яких дає право на
призначення пенсії за вислугу років
відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", і мають страховий стаж
(для чоловіків - 35 років, для жінок - 30
років) на таких посадах, а також якщо
вони до цього не отримували будь-яку
пенсію, при призначенні пенсії за віком
виплачується грошова допомога, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
перебуває на пенсійному обліку з 09
серпня 2012 року в УПФ України в м.
Вінниці, як пенсіонер за віком, тобто з
настанням пенсійного віку, до
зазначеного часу вона на обліку в
Управлінні не перебувала та будь-яку
іншу пенсію не отримувала.

Листом УПФ України в м. Вінниці від 17
січня 2013 року ОСОБА_4 відмовлено у
виплаті грошової допомоги, у зв'язку з
тим, що посада завідуючої відділенням
не зазначена у Постанові Кабінету
Міністрів України від 04 листопада 1993
року № 909 (зі змінами внесеними
Постановою Кабінету Міністрів від 26
вересня 2002 року № 1436) у якій
затверджено Перелік закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
відповідно до пункту "е" статті 55 Закону
України "Про пенсійне забезпечення". На
момент звернення позивача до УПФ
України в м. Вінниці не вистачає
30-річного спеціального стажу роботи.
Період роботи з 02 вересня 2002 року по
день звернення до відповідача у
Вінницькому будівельному технікумі на
посаді завідуючої відділенням їй не
зараховано. Розмір пенсії станом на 01
січня 2013 року становить 2 306,31 грн.

Разом з тим, відповідно наданих ОСОБА_4
довідок, виданих Вінницьким
будівельним технікумом 06 лютого 2013
року та 13 лютого 2013 року
підтверджується педагогічний стаж
роботи ОСОБА_4 у Вінницькому
будівельному технікумі з 04 вересня 1981
року до моменту їх видання. Станом на 09
серпня 2012 року педагогічний стаж
становив 30 років 11 місяців 11 днів. Також
зазначено, що у період з 2002 року по 2012
рік позивач виконувала повне
педагогічне навантаження (викладача) у
розмірі 720 навчальних годин на рік.

Таким чином суди дійшли обґрунтованого
висновку, що ОСОБА_4 має право на
отримання грошової допомоги при
призначенні пенсії за віком у розмірі
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення, а дії відповідача щодо
відмови у нарахуванні та виплаті
грошової допомоги є неправомірними.

За таких обставин, суди правильно
задовольнили позов.

Рішення судів законні і обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судами неправильно застосовані норми
матеріального права і що призвело або
могло призвести до ухвалення
незаконного та необґрунтованого
судового рішення.

Відповідно частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, підстав
для їх скасування чи зміни немає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
залишити без задоволення, а
оскаржувані постанову Вінницького
міського суду м. Вінниці від 27 березня
2013 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2013 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії - без
зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.