Справа № 8199/1517/13-а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
Справа № 876/11877/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

за участю секретаря
Бєлкіної Н.І.

представника позивача
Ханаса Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Теребовлянському районі на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22.08.2013 р. у
справі №819/1517/13-а за позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Теребовлянському районі , третя особа
на стороні позивача, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, -
Територіальна державна інспекція з
питань праці Тернопільської області,
до Теребовлянської міжрайонної
державної фінансової інспекції, третя
особа на стороні відповідача, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - Державна фінансова інспекція в
Тернопільській області, про скасування
вимоги,

встановив:

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22.08.2013 р. у
справі №2819/1517/13-а за позовом Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Теребовлянському районі до
Теребовлянської міжрайонної державної
фінансової інспекції, третя особа -
Державна фінансова інспекція в
Тернопільській області, про скасування
вимоги в листі від 13.01.2012р. № 19-21-13-14/52
«Про наслідки ревізії цільового та
законного використання коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відділення ВД
ФССНВВ в Теребовлянському районі за
період з 01.07.2010 по 01.10.2011» позов було
задоволено частково, вирішено визнати
протиправним та скасувати п. 2 вимоги
Теребовлянської міжрайонної державної
фінансової інспекції у Тернопільській
області від 13.01.2012р. №19-21-13-14/52 в частині
зобов'язання провести донарахування
щомісячних страхових виплат
потерпілим особам та особам, які мають
на це право у сумі 287,63 грн., а в решті
позовних вимог - відмовити.

В апеляційній скарзі скаржник просить
постанову суду скасувати та відмовити
у позові. Апеляційна скарга мотивована
тим, що Відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України є
некомерційною самоврядною
організацією, і був непідконтрольним
Держфінінспекції на час проведення
перевірки. П. 8 Порядку здійснення
державного нагляду у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, затверджений
постановою КМУ від 26.11.2003 р. №1845,
обмежує повноваження Держфініспекції
перевіркою лише фінансової діяльності,
у той час питання здійснення страхових
виплат застрахованим особам і надання
соціальних послуг уповноважене
перевіряти Мінпраці. Відтак,
оскаржувана вимога була винесена
відповідачем з перевищенням
повноважень.

В судових засіданнях представник
скаржника апеляційну скаргу підтримав
із зазначених у ній мотивів.

Колегія суддів, заслухавши суддю -
доповідача, пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити з
наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та
матеріалами справи підтверджується,
відповідно до п.2.7 Плану роботи
Державної фінансової інспекції
України на 2011 рік, відповідачем було
проведено ревізію цільового та
законного використання коштів
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Теребовлянському районі за період з
01.07.2010 року по 01.10.2011 року. Проведеною
перевіркою правильності нарахування
індексації щомісячних страхових
виплат встановлено, що в порушення п.5
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року
внаслідок невірного визначення
базового місяця недонараховано
індексації щомісячних страхових
виплат потерпілим особам та особам, які
мають на це право в загальній сумі 89617,30
грн., в тому числі за 2008 рік - 8535,91 грн., 2009
рік - 22899,89 грн., 2010 рік - 29833,20 грн. та за 9
місяців 2011 року - 28348,30 грн., а саме: при
перерахунку страхових виплат в березні
2008 року (відповідно до п.3.8 постанови
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України про затвердження
Порядку призначення, перерахування та
проведення страхових виплат) сума
підвищення виплат не перевищувала суми
індексації, яку можна було б нарахувати
в даному місяці (базовий місяць -
березень 2007 року), однак в порушення
вищевказаного нормативного документа,
для подальшої індексації зазначених
виплат березень 2008 року було прийнято
за базовий місяць. Аналогічно,
підвищення страхових виплат у березні
2009 року прийнято за базовий місяць при
проведенні індексації протягом
березня 2009 - листопада 2011 років. Крім
того, після перерахунку страхових
виплат у 2008 році проводились щомісячно
доплати «Фіксована сума індексації у
2008 році» (з березня 2008 року по лютий 2009
року) та, починаючи із березня 2008 року і
по даний час, - проводяться щомісячно
«Фіксована сума індексації у 2009 році»
та «Фіксована сума індексації у 2008
році». Вищевказане порушення призвело
до нанесення матеріальної шкоди
(збитків) потерпілим внаслідок
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання на суму 89617,30
гривень, що зафіксовано у акті ревізії
від 16.12.2011 №29-22/71.

З метою усунення виявлених під час
ревізії порушень законодавства
відповідачем направлено позивачу лист
від 13.01.2012р. № 19-21-13-14/52 «Про наслідки
ревізії цільового та законного
використання коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відділення ВД
ФССНВВ в Теребовлянському районі за
період з 01.07.2010р. по 01.10.2011р.», в якому
вимагається: опрацювати матеріали
ревізії та вжити заходи щодо усунення
виявлених порушень, розглянути питання
щодо притягнення до відповідальності
винних осіб; провести донарахування
індексації щомісячних страхових
виплат потерпілим особам та особам, які
мають на це право та виплатити страхові
виплати в загальній сумі 89617,30 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов частково, виходив з
правомірності проведення відповідачем
ревізії цільового та законного
використання коштів Фонду у
відповідності з вимогами Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні», Порядку проведення
інспектування та Положення про
державні фінансові інспекції. Таким
чином, вимога Теребовлянської
міжрайонної державної фінансової
інспекції у Тернопільській області від
13.01.2012 року №19-21-13-14/52 є законною, окрім
п.2 в частині зобов'язання провести
донарахування щомісячних страхових
виплат потерпілим особам та особам, які
мають на це право в сумі 287, 63 грн.,
оскільки позивачем та відповідачем при
проведенні звірки перерахунку
індексації страхових виплат
встановлено, що сума індексації
становить 89329,67 грн., а не 89617,30 грн.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції та вважає їх помилковими з
наступних мотивів.

Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженим Указом Президента
України від 23.04.2011 року №499/2011, її
визначено як центральний орган
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів, та який входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю.

Інспекція утворена шляхом
реорганізації Головного
контрольно-ревізійного управління
України відповідно до Указу Президента
України від 9 грудня 2010 року №1085/2010.

Ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» від
26.01.1993 року № 2939-ХІІ (надалі - Закон
№2939-ХІІ) встановлено, що головним
завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно, виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

П. 7 ст. 10 Закону № 2939-ХІІ закріплює
право контролюючого органу пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів.

Процедуру здійснення державного
нагляду у сфері загальнообов'язкового
державного соціального страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності (далі
- страхування від нещасного випадку),
визначає Порядок здійснення
державного нагляду у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.11.2003 року №1845 (надалі - Порядок
здійснення нагляду) (пункт 1 цього
Порядку).

За правилами пункту 2 зазначеного
Порядку державний нагляд у сфері
соціального страхування від нещасного
випадку здійснюють Мінпраці, Державний
комітет України з промислової безпеки,
охорони праці та гірничого нагляду,
Інспекція та їх територіальні органи.

Згідно з абзацом першим пункту 3
Порядку здійснення нагляду контроль за
додержанням страхувальниками
законодавства про страхування від
нещасного випадку здійснюється
органами державного нагляду
відповідно до законодавства та їх
компетенції. У межах своєї компетенції
такі органи надають і обов'язкові до
виконання подання щодо усунення
порушень, виявлених під час перевірки
(пункт 14 цього Порядку).

Пунктом 8 зазначеного Порядку до
компетенції Інспекції по нагляду у
сфері соціального страхування
віднесено перевірку фінансової
діяльності виконавчої дирекції Фонду
та її робочих органів, а саме:
перерахування, облік і цільове
використання страхових коштів,
матеріальних цінностей, їх збереження,
стан і достовірність бухгалтерського
обліку та фінансової звітності;
розміщення тимчасово вільних коштів, у
тому числі резерву коштів Фонду;
використання і збереження державного
та комунального майна, в тому числі
переданого в користування.

Головним органом у системі
органів державного нагляду щодо
забезпечення здійснення державного
нагляду за додержанням Фондом
законодавства про страхування від
нещасного випадку відповідно до абзацу
третього пункту 3 Порядку здійснення
нагляду є Мінпраці. Саме до його
компетенції пунктом 6 цього Порядку
віднесено перевірку питань додержання
встановленого порядку щодо: управління
страхуванням від нещасних випадків;
здійснення страхування від нещасних
випадків та проведення реєстрації
страхувальників; розрахунку розміру,
збирання та акумулювання страхових
внесків страхувальників, у тому числі
щодо обґрунтованості встановлення
знижки до страхових внесків (за низький
рівень травматизму, професійної
захворюваності та належний стан
охорони праці) чи надбавки (за високий
рівень травматизму, професійної
захворюваності та неналежний стан
охорони праці) страхувальників;
здійснення застрахованим та особам,
які перебувають на їх утриманні,
страхових виплат і надання соціальних
послуг; виконання обов'язків,
пов'язаних з координацією страхової
діяльності.

За змістом ч. 6 ст. 2 Закону № 2939-ХІІ
порядок проведення Інспекцією
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Так, за правилами пунктів 45, 46
Порядку проведення інспектування у
міру виявлення ревізією порушень
законодавства посадові особи органу
державної контрольно-ревізійної
служби, не чекаючи закінчення ревізії,
мають право усно рекомендувати
керівникам об'єкта контролю
невідкладно вжити заходів для їх
усунення та запобігання у подальшому.
Якщо ж вжитими в період ревізії
заходами не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень (зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Разом із тим пунктом 19 Порядку
проведення інспектування встановлено,
що якщо під час ревізії Інспекцією
виявлено факти порушення
законодавства, вжиття заходів щодо
яких не належить до компетенції
контролюючого органу (зокрема, з питань
обігу готівки, валютних операцій,
формування об'єкта та/або бази
оподаткування, ціноутворення,
управління державним майном,
дотримання антимонопольного
законодавства та інших), посадові особи
контролюючого органу невідкладно
письмово повідомляють про це керівнику
контролюючого органу чи його
заступнику, які забезпечують
інформування відповідних державних
органів про такі факти.

З огляду на встановлене, у статті 10
Закону № 2939-ХІІ право Інспекції
пред'являти вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства лише
з питань збереження і використання
державної власності та фінансів, а
також на межі компетенції Інспекції
щодо контролю за додержанням
страхувальниками законодавства про
страхування від нещасного випадку,
визначені Порядком здійснення нагляду,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність у Інспекції повноважень
заявляти вимогу про усунення виявлених
у ході ревізії цільового та законного
використання коштів Фонду порушень
порядку індексації страхових виплат
шляхом перерахунку і донарахування сум
індексації.

Зазначена позиція підтримується
Верховним Судом України, зокрема в
постановах від 08.07.2014 року в справі
№21-251а14, від 30.09.2014 року в справі №21-409а14.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відтак, висновок суду першої інстанції
у даній справі щодо правомірності
оскаржуваної вимоги інспекції від
13.01.2012р. № 19-21-13-14/52 ґрунтується на
неправильному застосуванні норма
матеріального права, тому постанова
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22.08.2013 р. у
справі №819/1517/13-а відповідно до ч.4 ст.202
КАС України підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; 3) невідповідність
висновків суду обставинам справи; 4)
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Апелянт у встановленому законом
порядку довів наявність передбачених
законом підстав для скасування
постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Теребовлянському районі задовольнити.

Скасувати постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
22.08.2013 р. у справі №819/1517/13-а та прийняти
нову постанову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу теребовлянської міжрайонної
державної фінансової інспекції,
викладену від 13.01.2012 року №19-21-13-14/52 «Про
наслідки ревізії цільового та
законного використання коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відділення ВД
ФССНВВ в Теребовлянському районі за
період з 01.07.2010 по 01.10.2011».

Постанова набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.

Повний текст постанови складений 01.12.2014
року.