Справа № 2-а-2940/11
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №2-а-2940/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Міщука М.С.

суддів:
Бєлової Л.В., Гром Л.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження питання про виправлення
описки в ухвалі Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14 грудня 2011 року за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного Фонду
України в Києво-Святошинському районі
Київської області на постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Києво-Святошинському районі Київської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчини
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 грудня 2011
року апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Києво-Святошинському районі Київської
області залишено без задоволення, а
постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
квітня 2011 року - без змін.

При виготовленні вищезазначеної
ухвали в описовій та мотивувальній
частинах допущено технічну описку, а
саме невірно визначено предмет позову,
статус позивача та пов'язані з ними
виплати.

Відповідно до частини 1 статті 169
Кодексу адміністративного
судочинства, суд може з власної
ініціативи виправити допущені в
судовому рішенні цього суду описки,
незалежно від того, набрало судове
рішення законної сили чи ні.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає за необхідне, не змінюючи суті
судового рішення, виправити допущені
описки в описовій та мотивувальній
частинах ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14 грудня 2011 року та викласти їх в
наступній редакції:

«Судом першої інстанції встановлено,
що позивач перебуває на обліку в
Управління Пенсійного Фонду України в
Києво-Святошинському районі Київської
області і отримує пенсію як інвалід
війни відповідно до вимог Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Позивач має статус інваліда війни ІІ
категорії, має право на пільги,
встановлені законодавством для
ветеранів війни - інвалідів війни, що
підтверджується копіями посвідчень,
наявних в матеріалах справи та не
заперечується відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Стаття 46 Конституції України
передбачає, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" передбачено
підвищення позивачу пенсії в розмірі 350
% мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством України
передбачено, що розмір мінімальної
пенсії за віком призначається за
правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
прожитковий мінімум" прожитковий
мінімум застосовується для:
встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком, визначення розмірів
соціальної допомоги, допомоги сім"ям з
дітьми, допомоги по безробіттю, а також
стипендій та інших соціальних виплат,
виходячи з вимог Конституції України
та законів України; визначення права на
призначення соціальної допомоги.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Згідно із ст. 22 Конституції України при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Частиною 2 статті 8 Конституції України
встановлено вимогу щодо законів
України, що приймаються виключно на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Пунктом 3 частини
першої статті 85 та статтею 91
Конституції України до повноважень
Верховної Ради України, як єдиного
органу законодавчої влади в Україні
віднесено прийняття законів.

Виключно законами України
встановлюються, зокрема, Державний
бюджет України і бюджетна система (п. 1
ст. 92 Конституції).

Виключно законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків (ст. 95 Конституції).

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 10.11.2005 року № 8-рп2005
Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему,
пов"язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень,
і сформулював правову позицію, згідно з
якою Конституція та Закони України
відокремлюють певні категорії
громадян України, які потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них, зокрема,
належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними
законами. У рішеннях Конституційного
Суду України зазначалося, що пільги,
компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за ст. 22
Конституції України не допускається.

Отже, при прийнятті закону про
Державний бюджет України мають бути
дотримані принципи соціальної,
правової держави, верховенства права,
забезпечена соціальна стабільність, а
також збережені пільги, компенсації і
гарантії, заробітна плата та пенсії для
забезпечення права кожного на
достатній життєвий рівень (ст. 48
Конституції України).

Оскільки предмет Закону про Державний
бюджет чітко визначений у Конституції
України, Бюджетному кодексі України, то
цей закон не може скасовувати чи
змінювати обсяг прав і обов'язків,
пільг, компенсацій і гарантій,
передбачених іншими законами України.

З урахуванням зазначеного, деякі
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007, 2008
роки", яким зупинено на 2007, 2008 роки дії
статей в частині виплат пенсій, доплат,
компенсацій і допомоги у розмірах
менших, ніж визначено у Спеціальному
законі, визнано Конституційним Судом
України таким, що не відповідають
Конституції України.

Отже, виходячи з пріоритетності
конституційних норм, на момент
нарахування і здійснення виплати
позивачу, застосуванню підлягали норми
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не положення Закону України
«Про державний бюджет на 2008 рік», і не
Постанови Кабінету Міністрів України,
що істотно звужують обсяг прав,
встановлених Законом.

Відповідно до положень статті 147
Конституції України Конституційний
Суд України єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні.
Конституційний Суд України вирішує
питання про відповідність законів та
інших правових актів Конституції
України і дає офіційне тлумачення
Конституції України та законів
України.

Статтею 150 Конституції України
визначено повноваження
Конституційного Суду України, до яких
віднесено, зокрема: вирішення питань
про відповідність Конституції України
(конституційність); законів та інших
правових актів Верховної Ради України;
актів Президента України. З питань,
передбачених цією статтею,
Конституційний Суд України ухвалює
рішення, які є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені.

Стаття 152 Конституції України
встановлює процедурне питання, у
відповідності до якого закони та інші
правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визначаються неконституційними
повністю чи в окремій частині, якщо
вони не відповідають Конституції
України або якщо була порушена
встановлена Конституцією України
процедура їх розгляду, ухвалення або
набрання ними чинності.

Колегія суддів керується положеннями
ч. 2 ст. 152 Конституції України,
відповідно до вимог якої закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, рішення Конституційного Суду
України не мають зворотної сили, а
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги позивача
щодо перерахунку та виплати
недоотриманої пенсії, як інваліду
війни, підлягають задоволенню».

Керуючись статями 160, 165,169 КАС України
суд, -

УХВАЛИВ:

Внести виправлення в описову та
мотивувальну частини ухвали
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 грудня 2011
року та викласти їх в наступній
редакції:

«Судом першої інстанції встановлено,
що позивач перебуває на обліку в
Управління Пенсійного Фонду України в
Києво-Святошинському районі Київської
області і отримує пенсію як інвалід
війни відповідно до вимог Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Позивач має статус інваліда війни ІІ
категорії, має право на пільги,
встановлені законодавством для
ветеранів війни - інвалідів війни, що
підтверджується копіями посвідчень,
наявних в матеріалах справи та не
заперечується відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Стаття 46 Конституції України
передбачає, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" передбачено
підвищення позивачу пенсії в розмірі 350
% мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством України
передбачено, що розмір мінімальної
пенсії за віком призначається за
правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
прожитковий мінімум" прожитковий
мінімум застосовується для:
встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком, визначення розмірів
соціальної допомоги, допомоги сім"ям з
дітьми, допомоги по безробіттю, а також
стипендій та інших соціальних виплат,
виходячи з вимог Конституції України
та законів України; визначення права на
призначення соціальної допомоги.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Згідно із ст. 22 Конституції України при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Частиною 2 статті 8 Конституції України
встановлено вимогу щодо законів
України, що приймаються виключно на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Пунктом 3 частини
першої статті 85 та статтею 91
Конституції України до повноважень
Верховної Ради України, як єдиного
органу законодавчої влади в Україні
віднесено прийняття законів.

Виключно законами України
встановлюються, зокрема, Державний
бюджет України і бюджетна система (п. 1
ст. 92 Конституції).

Виключно законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків (ст. 95 Конституції).

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 10.11.2005 року № 8-рп2005
Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему,
пов"язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень,
і сформулював правову позицію, згідно з
якою Конституція та Закони України
відокремлюють певні категорії
громадян України, які потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них, зокрема,
належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними
законами. У рішеннях Конституційного
Суду України зазначалося, що пільги,
компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за ст. 22
Конституції України не допускається.

Отже, при прийнятті закону про
Державний бюджет України мають бути
дотримані принципи соціальної,
правової держави, верховенства права,
забезпечена соціальна стабільність, а
також збережені пільги, компенсації і
гарантії, заробітна плата та пенсії для
забезпечення права кожного на
достатній життєвий рівень (ст. 48
Конституції України).

Оскільки предмет Закону про Державний
бюджет чітко визначений у Конституції
України, Бюджетному кодексі України, то
цей закон не може скасовувати чи
змінювати обсяг прав і обов'язків,
пільг, компенсацій і гарантій,
передбачених іншими законами України.

З урахуванням зазначеного, деякі
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007, 2008
роки", яким зупинено на 2007, 2008 роки дії
статей в частині виплат пенсій, доплат,
компенсацій і допомоги у розмірах
менших, ніж визначено у Спеціальному
законі, визнано Конституційним Судом
України таким, що не відповідають
Конституції України.

Отже, виходячи з пріоритетності
конституційних норм, на момент
нарахування і здійснення виплати
позивачу, застосуванню підлягали норми
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не положення Закону України
«Про державний бюджет на 2008 рік», і не
Постанови Кабінету Міністрів України,
що істотно звужують обсяг прав,
встановлених Законом.

Відповідно до положень статті 147
Конституції України Конституційний
Суд України єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні.
Конституційний Суд України вирішує
питання про відповідність законів та
інших правових актів Конституції
України і дає офіційне тлумачення
Конституції України та законів
України.

Статтею 150 Конституції України
визначено повноваження
Конституційного Суду України, до яких
віднесено, зокрема: вирішення питань
про відповідність Конституції України
(конституційність); законів та інших
правових актів Верховної Ради України;
актів Президента України. З питань,
передбачених цією статтею,
Конституційний Суд України ухвалює
рішення, які є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені.

Стаття 152 Конституції України
встановлює процедурне питання, у
відповідності до якого закони та інші
правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визначаються неконституційними
повністю чи в окремій частині, якщо
вони не відповідають Конституції
України або якщо була порушена
встановлена Конституцією України
процедура їх розгляду, ухвалення або
набрання ними чинності.

Колегія суддів керується положеннями
ч. 2 ст. 152 Конституції України,
відповідно до вимог якої закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, рішення Конституційного Суду
України не мають зворотної сили, а
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги позивача
щодо перерахунку та виплати
недоотриманої пенсії, як інваліду
війни, підлягають задоволенню».

Дана ухвала є невід'ємною частиною
ухвали Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 грудня 2011
року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
винесення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені статтею 212
КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.