Справа № 2-а-693/11
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року Справа № 98779/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.,

суддів
Іщук Л.П., Левицької Н.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Любешівської
районної державної адміністрації
Волинської області на постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 28 березня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Любешівської
районної державної адміністрації
Волинської області про визнання
незаконними дій відповідача та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Сторона позивача звернулася 08.02.2011 року
в суд з адміністративним позовом, в
якому просила стягнути з відповідача
на її користь недоплачені кошти,
передбачені ст.37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали від наслідків
Чорнобильської катастрофи», в сумі 2147,4
грн. за період з липня 2010 року по
грудень 2010 року включно.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що сторона
відповідача повинна їй виплачувати
щомісячну грошову допомогу у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства в
розмірі 40 відсотків від мінімальної
заробітної плати.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 28 березня
2011 року в порядку скороченого
провадження визнано протиправними дії
відповідача та зобов'язано здійснити
нарахування та виплату позивачу
грошової допомоги в зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства у
розмірі 40 відсотків мінімальної
заробітної плати за період з вересня 2010
року по грудень 2010 року на підставі
положень ст. 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням проведених виплат.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити позивачу в
задоволенні позову.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вбачає її
частково аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
зокрема неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Колегією суддів встановлено та
підтверджено наявними у справі
матеріалами, що позивач є потерпілою
особою від Чорнобильської катастрофи,
проживає в населеному пункті, який
відповідно до Переліку населених
пунктів відноситься до радіоактивно
забруднених внаслідок Чорнобильської
катастрофи затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 106 від 23
липня 1991 року до зон гарантованого
добровільного відселення.

Крім того, із матеріалів справи
вбачається, що позивач є особою,
віднесеною до 3-ої категорії громадян,
які постраждали внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства - у зоні
гарантованого добровільного
відселення в розмірі 40 відсотків від
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року у справі № 1-28/2008, визнано
неконституційними зазначені положення
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
тому з 22 травня 2008 року позивач має
право на отримання грошової допомоги,
передбаченої ст. 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з положеннями частини 4 ст. 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, безпідставними є
покликання апелянта, що при визначенні
розміру належної позивачу грошової
допомоги, слід застосовувати не ст. 37
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а постанову Кабінету
Міністрів України «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 26 липня 1996 року № 830, оскільки
остання істотно звужує обсяг
встановлених законом прав позивача.

Надання законодавцем Кабінету
Міністрів України права визначати
порядок виплат особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
не означає, що останній, встановлюючи
такий порядок, може допустити звуження
змісту та обсягу прав таких осіб,
встановлених цим же Законом. Тобто,
Кабінет Міністрів України повинен був
встановити зазначений порядок, не
порушуючи положень цього Закону.

Із змісту статті 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру належної
позивачу грошової допомоги за основу
береться мінімальна заробітна плата,
розмір якої встановлюється
спеціальним законом або законом про
Державний бюджет України на
відповідний рік, в даному випадку
Законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України».

Разом з тим, згідно із Положенням про
Міністерство соціальної політики
України, затвердженим Указом
Президента України від 06 квітня 2011 року
№ 389/2011, Мінсоцполітики України є
головним органом у системі центральних
органів виконавчої влади із
забезпечення реалізації державної
політики у сфері соціального захисту
населення і соціального
обслуговування населення та згідно ст.
22 Бюджетного кодексу України є
головним розпорядником бюджетних
коштів. Міністерство соціальної
політики України відповідно до
покладених на нього завдань, зокрема,
організовує роботу щодо виплати
передбачених законодавством України
компенсацій та допомоги громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку про те, що саме на управління
праці та соціального захисту населення
покладено обов'язок проводити виплату
щорічної допомоги на оздоровлення.

Слід зазначити, що при вирішенні
адміністративного позову судом першої
інстанції не враховано, що згідно із ч.2
ст. 99 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлений
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Отже, позовні вимоги підлягають
задоволенню з 08.08.2010 року, виходячи із
дати звернення позивача до суду, а саме
08.02.2011 року, врешті позовні вимоги слід
залишити без розгляду.

Разом з тим, на думку колегії суддів є
зайвим обмеження строком перерахунку
та виплати щомісячної грошової
допомоги як особі, яка проживає на
території радіоактивного забруднення
у зоні гарантованого добровільного
відселення за наявності покликання в
резолютивній частині судового рішення
на ст. 37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», оскільки внесенням змін у
вказані норми слугуватиме підставою
для зміни нарахувань і виплат розміру
означених вище пенсій.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються частково
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 196, 197, 198, 202, 205 ч. 2,
207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Любешівської районної державної
адміністрації Волинської області
задовольнити частково.

Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 28 березня
2011 року по справі №2а-693/11 скасувати, та
постановити нову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволити частково.

Визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Любешівської районної державної
адміністрації Волинської області щодо
відмови у здійсненні ОСОБА_1
перерахунку та виплати щомісячної
грошової допомоги як особі, яка
проживає на території радіоактивного
забруднення у зоні гарантованого
добровільного відселення в розмірі,
встановленому статтею 37 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Любешівської районної державної
адміністрації Волинської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову
допомогу, передбачену статтею 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 08 серпня 2010 року, з
урахуванням виплачених сум.

Врешті позовні вимоги залишити без
розгляду.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Л.П. Іщук

Н.Г. Левицька