Справа № 807/3056/14
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2014 рокум. Ужгород№ 807/3056/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дору Ю.Ю.

при секретарі Пирожук Н.П.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: Управління
Укртрансінспекції у Закарпатській
області - представник Марканич В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Укртрансінспекції у Закарпатській
області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 05 грудня 2014 року було оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Повний текст постанови
виготовлено та підписано 09 грудня 2014
року.

ОСОБА_1(далі - ОСОБА_1, Позивач)
звернулася до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Начальника
управління Укртрансінспекції у
Закарпатській області Слободянюк
Сергія Миколайовича, яким просила суд
визнати дії начальника управління
Укртрансінспекції у Закарпатській
області Слободянюк С.М. незаконними та
визнати постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№023909 від 12.06.2014 року винесену відносно
Позивача, протиправною та скасувати її,
а провадження у справі закрити.

21.10.2014 року протокольною ухвалою суду
було замінено неналежного відповідача
(Начальника управління
Укртрансінспекції у Закарпатській
області Слободянюк Сергія
Миколайовича) на належного, а саме на:
Управління Укртрансінспекції у
Закарпатській області(далі -
Відповідач).

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримала в повному обсязі та
просила суд такі задоволити.

У своїй заяві Позивачка вказала, що в
такої наявна Ліцензія на право
здійснення пасажирських перевезень
наявна з 2003 року, яку поновлено в 2011
році та є безстроковою. Про факт
невідомо ким встановленого
правопорушення Позивачку не
повідомлялося. Окрім того, про розгляд
чи винесення будь-яких постанов
відносно ОСОБА_1 ніхто таку не
повідомляв ні в усній ні в письмовій
формі та ніяких копій чи оригіналів
винесених щодо Позивачки постанов
такій не надсилалося. Також у позові
вказала, що жодних документів чи
пояснень відносно яких-небудь
правопорушень ОСОБА_1 не підписувала та
про такі їй нічого не відомо. Відтак,
Позивачка вважає Постанову №023909
винесену чиновником Слободянюк С.М. у
відсутності ОСОБА_1, тобто в порушення
вимог ч.2 ст.19 Конституції України,
грубо нехтуючи всіма діючими
процесуальними актами, що
регламентують порядок розгляду
адміністративних справ зокрема ст. ст.
245, 251, 252, 268, 277-2, 279, 280, 282, 283, 285 КУпАП
України протиправною та такою, що
підлягає до скасування.

Представник Відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив та просив суд у задоволенні
таких відмовити, посилаючись на подані
останнім письмові заперечення.

В запереченнях вказав, що за надання
послуг з перевезення пасажирів без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтею 39 ЗУ «Про
автомобільний транспорт» - їм граф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (абзац 3
частина 1 етапі 60 ЗУ «Про автомобільний
транспорт»). Так, у відповідності до
частини третьої статті 60 ЗУ «Про
автомобільний транспорт» при вчиненні
однією особою двох або більше порушень
адміністративно-господарський штраф
накладається за кожне порушення
окремо. Відтак, на підставі зазначеного
начальником Управління
Укртрансінспекції в Закарпатській
області Слободянюком С.М. винесено дві
постанови про застосування
адміністративно-господарських
штрафів, а саме: постанова № 023909 від Л
2.06.2014 року за відсутність ліцензійної
карточки та постанова №023910 від 12.06.2014
року за відсутність квитково-касового
листа.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи, 28.05.2014
року начальником управління
Укртрансінспекції у Закарпатській
області видане направлення №020179
державним інспекторам для проведення
рейдової перевірки в транспортних
засобах, якими здійснюються
перевезення пасажирів та вантажів в
межах України і міжнародному
сполученні за додержанням вимог ЗУ "Про
автомобільний транспорт", Положення
про робочий час і відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів, Правил
надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту (а.с. 81).

30.05.2014 року у с. Залужжя, Мукачівського
району, посадовими особами управління
Укртрансінспекції у Закарпатській
області проведено перевірку, зокрема,
транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ,
номерний знак НОМЕР_1, яким керував
ОСОБА_4

Перевіркою встановлено, що водій
перевозив 32 пасажири, в 14-тьох
пасажирів відсутні квитки за проїзд,
відсутній квитково-касовий лист та
ліцензійна картка, тобто пасажирські
перевезення здійснювались водієм без
оформлення документів, передбачених
статтею 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт", а саме:
квитково-касовий лист та ліцензійна
картка, про що складено Акт перевірки
від 30.05.2014 року №028342 (а.с.82).

За результатами розгляду справи про
порушення законодавства про
автомобільний транспорт начальником
управління Укртрансінспекції у
Закарпатській області Слободянюк С.М.
12.06.2014 року прийнято постанову про
застосування фінансових санкцій №023909,
якою за порушення ст.60 ч.1 абзац 3 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
стягнуто з ФОП ОСОБА_1
адміністративно-господарський штраф у
сумі 1700,00 грн. (а.с.7).

Розглядаючи питання про законність
застосування до Позивача фінансових
санкцій у вигляді штрафу, суд враховує
наступне.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт»
автомобільний перевізник - це фізична
або юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власні кошти
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

Статтею 3 цього Закону встановлено, що
цей Закон регулює відносини між
автомобільними перевізниками,
замовниками транспортних послуг,
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування, пасажирами,
власниками транспортних засобів, а
також їх відносини з юридичними та
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності
автомобільного транспорту та безпеку
перевезень.

У відповідності до ст. 6 Закону України
«Про автомобільний транспорт» (надалі
Закон) урядовий орган державного
управління з питань контролю на
автомобільному транспорті здійснює:

Державний контроль за додержанням
суб'єктами господарювання, які
провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту, вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, норм та стандартів
законодавчо регульованої сфери, що
визначають організацію перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом; державний нагляд за
забезпеченням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту, безпеки автомобільних
перевезень; державний контроль за
додержанням вітчизняними та
іноземними автомобільними
перевізниками норм міжнародних
конвенцій і договорів про міжнародне
автомобільне сполучення; видачу
відповідно до законодавства ліцензій
на право провадження господарської
діяльності щодо надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом та контроль
ліцензійних умов; державний контроль
за недопущенням надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільними перевізниками, які не
одержали відповідної ліцензії та
ліцензійних карток на транспортні
засоби, що при цьому використовуються,
який здійснюється на автостанціях,
автобусних зупинках, у місцях посадки
та висадки пасажирів, на стоянках
таксі, у місцях навантаження та
розвантаження вантажних автомобілів.

Державний контроль автомобільних
перевізників здійснюється шляхом
проведення планових, позапланових і
рейдових перевірок.

Вищезазначеним Законом також
встановлено, що порядок здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті визначає Кабінет Міністрів
України.

Так, постановою Кабінету Міністрів
України від 8 листопада 2006 р. N 1567
затверджений Порядок здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті.

Згідно п. 15 зазначеного Порядку під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється наявність визначених
статтями 39 і 48 Закону документів, на
підставі яких здійснюються
перевезення автомобільним
транспортом.

Статтею 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт» визначено, що
автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських
перевезень:для автомобільного
перевізника - ліцензія, договір із
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування чи їх дозвіл,
паспорт маршруту, документ, що
засвідчує використання автобуса на
законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, дорожній лист,
квитково-касовий лист, схема маршруту,
розклад руху, таблиця вартості проїзду
(крім міських перевезень), інші
документи, передбачені законодавством
України; для пасажира - квиток на проїзд
в автобусі та на перевезення багажу
(для пільгового проїзду - посвідчення
особи встановленого зразка).

Згідно пункту 15 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному
транспорті» від 08.11.2006, № 1567 під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється наявність визначених
статтями 39 і 48 Закону документів, на
підставі яких здійснюються
перевезення автомобільним
транспортом.

Порядок оформлення бланків квитків на
проїзд автомобільним транспортом, а
також квитково-касового листа Законом
України «Про автомобільний транспорт»
не встановлений. Згідно із Наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 25 травня 2006 року № 503 «Про
затвердження Інструкції про порядок
обліку бланків квитків на проїзд
автомобільним транспортом та готівки,
отриманої від перевезень пасажирів і
багажу» від 31.05.2000р. № 279 втратив
чинність.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті
60 Закону України «Про автомобільний
транспорт», за порушення законодавства
про автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються санкції за надання
послуг з перевезень пасажирів та
вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Як встановлено судом, під час
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів вантажів автомобільним
транспортом у водія транспортного
засобу, що належить ОСОБА_1 були
відсутні квитково-касовий лист та
ліцензійна картка, необхідні для
регулярних пасажирських перевезень,
передбачені ст. 39 Закону.

Таким чином, в даному випадку водій
транспортного засобу не забезпечив
наявність у нього документів,
передбачених ст.39 ЗУ«Про автомобільний
транспорт», що підтверджується актом
та поясненнями як водія так і
перевізника - ОСОБА_1

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України № 2344-ІІІ за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються
адміністративно - господарські штрафи:
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі Акту перевірки від 30.05.2014 року
№028342 начальником Управління
Укртрансінспекції Слободянюк С.М. було
прийнято одночасно дві постанови, а
саме: постанова № 023909 від 12.06.2014 року за
відсутність ліцензійної
карточки(відповідальність передбачена
ст.60 ч.1 абз.3 ЗУ «Про автомобільні
перевезення») та постанова № 023910 від
12.06.2014 року за відсутність
квитково-касового
листа(відповідальність передбачена
ст.60 ч.1 абз.3 ЗУ «Про автомобільні
перевезення»).

З аналізу ч.1 абз.2 ч.1 ст.60 ЗУ «Про
автомобільні перевезення» вбачається,
що за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Відтак, на підставі одного
правопорушення Відповідачем винесено
одночасно дві постанови №023909 та №023910
від 12.06.2014 р. (а.с.7, 85).

Враховуючи все вищевикладене, суд
приходить до висновку, що постанова а
Управління Укртрансінспекції в
Закарпатській області № 023909 від 12.06.2014
року є протиправною та підлягає до
скасування.

Суд відмовляє у задоволення позовної
вимоги, щодо визнання дій начальника
Управління Укртрансінспекції
Слободянюка С.М. незаконними, оскільки
такий діяв у рамках своїх повноважень
та компетенції, проте ним помилково
було винесено дві постанови за одне і
теж порушення.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає
необхідним задовольнити позовні
вимоги частково.

Витрати по сплаті судового збору за
приписами статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
підлягають присудженню позивачеві з
Державного бюджету України.

Згідно доданого до позовної заяви
платіжного доручення №1 від 06.10.2014 року
Позивачем сплачено судовий збір у сумі
182,70 грн.

Згідно ч.3 ст.94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Відтак, суд вважає за належне присудити
до стягнення з Державного бюджету
України на користь Позивача понесені
останньою судові витрати у розмірі 91,35
грн.

Керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 128, 160-163
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Управління
Укртрансінспекції у Закарпатській
області про скасування постанови -
задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати
постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№023909 від 12.06.2014 року.

3. В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
Іршавський район, Закарпатська
область, ідент.код-НОМЕР_2) судові
витрати в розмірі 91,35 грн. (дев'яносто
одна гривня 35 копійок).

5. Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається через Закарпатський
окружний адміністративний суд з
одночасним надсиланням її копії до
суду апеляційної інстанції. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

СуддяЮ.Ю. Дору