Справа № 2а-9748/12/0170/14
Суддя: Ілюхіна Ганна Павлівна
Дата ухвалення: 2013-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 2а-9748/12/0170/14

20.03.13 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Ілюхіної Г.П.,

суддів Кукти М.В. ,

Єланської О.Е.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Судак АР Крим, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Феодосія АР Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Кірєєв Д.В.) від 11.10.2012 у справі №
2а-9748/12/0170/14

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Судак АР Крим (вул.Леніна,
85-А, м.Судак, Автономна Республіка Крим,
98000)

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Феодосія
АР Крим (вул.Куйбишева, 28-А, м.Феодосія,
Автономна Республіка Крим, 98100)

про стягнення 34 807,57 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 11.10.2012
адміністративний позов задоволено
частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Феодосія АР Крим на
користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Судак АР Крим суми не
відшкодованих затрат на виплату та
доставку пенсії з інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та відшкодованої допомоги
на поховання за період з 01.04.2009 року по
31.03.2010 у розмірі 6 332,95грн. та витрати на
доставку пенсії у розмірі 50,03 грн.

В задоволенні решти частини позову
відмовлено (арк.с.183-185).

Рішення суду мотивовано тим, що адресна
допомога не включається до основного
розміру пенсії, так як безпосередньо
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.03.2008 №265 визначено, що вона є
додатковою допомогою до пенсії, не
відноситься адресна допомога також і
до щомісячної цільової грошової
допомоги на прожиття, тобто, щомісячна
державна адресна допомога є
самостійним видом пенсійних виплат та
виплачується пенсіонеру, крім інших
видів виплат, у тому числі цільової
допомоги на прожиття, з урахуванням
приписів вказаної постанови Кабінету
Міністрів України, тому відсутні як
правові підстави, так і порядок
відшкодування відповідачем суми
адресної допомоги; також відсутні
підстави для відшкодування Пенсійному
фонду України витрат по виплаті
допомоги на поховання інваліду,
оскільки не було встановлено
причинного зв'язку смерті інваліда
ОСОБА_2 з одержаним каліцтвом, у зв'язку
з чим відсутні підстави для
задоволення позову в цій частині.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
- Управління Пенсійного фонду України
в м. Судак АР Крим, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення по
справі, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляції мотивовані тим, що
судове рішення прийнято з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач - Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Феодосія АР Крим,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення по справі, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Доводи апеляції мотивовані тим, що
судове рішення прийнято з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

В судове засідання, призначене на
20.02.2013, позивач та відповідач явку
уповноважених представників не
забезпечили, про дату, час та місце
апеляційного розгляду повідомлені
належним чином та своєчасно, позивач
надав заперечення на апеляційну скаргу
відповідача.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Розглянувши справу в порядку статей 195,
197 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
встановила наступне.

Управління Пенсійного Фонду України в
м. Судак АР Крим звернулось до
Окружного адміністративного суду АР
Крим з адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Феодосія АР Крим про
стягнення не відшкодованих затрат на
виплату та доставку пенсії з
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у розмірі 33
710,97грн. та не відшкодованої допомоги на
поховання ОСОБА_2 у розмірі 1 096,60грн., за
період з 01.04.2009 по 31.03.2010 (арк.с.3-4).

Постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
13.09.2010 у справі № 2а-3959/10/13/0170
адміністративний позов задоволено
частково. Стягнуто з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Феодосія АР Крим на
користь Управління Пенсійного фонду
України в м.Судак АР Крим суми не
відшкодованих затрат на виплату та
доставку пенсії з інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та відшкодованої допомоги
на поховання за період з 01.04.2009 по 31.03.2010
у розмірі 6598,34грн. та витрати на
доставку пенсії у розмірі
44,23грн.(арк.с.77-80).

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 09.02.2011 постанову Окружного
адміністративного суду від 13.09.2010 у
справі № 2а-3959/10/13/0170 залишено без змін
(арк.с.117-120).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22.08.2012 постанову Окружного
адміністративного суду від 13.09.2010 та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 09.02.2011
скасовано, справу направлено на новий
судовий розгляд до Окружного
адміністративного суду АР Крим
(арк.с.137-142).

Касаційна інстанція вказала, що суди
першої та апеляційної інстанцій
завчасно зробили висновок про
задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача витрат,
пов`язаних із виплатою допомоги на
поховання ОСОБА_2, без належного
дослідження всіх обставин справи.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV та
зазначеного вище Порядку дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я (постанова
Верховного Суду України від 23.05.2011 у
справі № 21-48а11).

В матеріалах справи міститься довідка
Територіального медичного об`єднання
Судакської міської ради Автономної
Республіки Крим від 17.12.2009 про те, що
причиною смерті ОСОБА_2 був набряк
мозку, в той час, відповідно до Акту про
нещасний випадок від 05.07.1991, у нього
було травмовано лише праве око.
Зазначені документи не дають підстав
вважати про наявність
причинно-наслідкового зв`язку між
смертю ОСОБА_2 із отриманим ним
каліцтвом, що є необхідною умовою
відшкодування Фондом виплачених
позивачем сум допомоги на поховання.

Будь-яких дій, направлених на
об`єктивне встановлення дійсних
обставин справи щодо причин смерті
ОСОБА_2, що має суттєве значення для
правильного вирішення цієї справи, ні
Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим, ні
Севастопольський апеляційний
адміністративний суд не вчинили.

На підставі викладеного справа була
направлена на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Розбіжності в розмірі 34807,57 грн.
виникли, у тому числі, в результаті
незгоди відповідача відшкодовувати
виплату пенсії вказаним особам, з яких
6598,34 грн. основний розмір пенсії, 27836,16
грн. державна адресна допомога та
щомісячна цільова допомога, а також 373,07
грн. поштові витрати, не прийнятих до
заліку за період з 01.04.2009 по 31.03.2010, що
підтверджується списками осіб, яким
призначені пенсії з інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по УПФУ в м. Судак АР Крим,
не прийнятих до заліку; актами про
нещасні випадки на виробництві;
довідкою про причину смерті; витягом з
акту огляду МСЕК; витягом з Акту огляду.

Неприйняті до заліку витрати на
виплату пенсій ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 не були включені
відповідачем до акту щомісячної звірки
у зв'язку з тим, що у відповідача
відсутні особові справи потерпілих, що
є підставами для відмови у розумінні ч.
2 ст. 7 Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві й професійному
захворюванні, які спричинили втрату
працездатності".

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, з наступних підстав.

Правовідносини сторін регулюються
Конституцією України, Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 №5-4/4,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 за №376/7697 (далі -
Порядок).

Суд першої інстанції здійснив аналіз
діючого законодавства України та
дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог частково.

Частиною другою статті 24 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
закріплене правило - якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI цього
Закону встановлено, що уся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували Фонду страхові
платежі підприємства, що ліквідувалися
та на яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Відшкодування витрат Фондом
здійснюється за умови законної та
правомірної виплати органами
Пенсійного фонду України пенсії за
інвалідністю, у тому числі при
наявності у органів Пенсійного фонду
повного комплекту документів,
передбачених пенсійним
законодавством, для призначення та
проведення виплат пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва.

Правомірність призначення пенсії
підтверджується наявними у справі
документами.

Пенсійним законодавством України для
виплати пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва
передбачена необхідність отримання
органами Пенсійного фонду України
наступних документів: акту про
нещасний випадок; трудової книжки;
довідки МСЕК.

За пунктом 3 Порядку відшкодуванню
підлягають пенсії, призначені
відповідно до пунктів "а", "в", "г" статті
26, статей 37, 38, та пенсії, виплачені
відповідно до статей 91, 92 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" в
разі настання страхових випадків,
визначених Переліком обставин, за яких
настає страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 21 серпня 2001 року N
1094.

Пунктом 4 Порядку визначаються суми, що
підлягають відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України - суми що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

Таким чином, відповідач повинен
відшкодувати позивачу суму основного
розміру пенсії, щомісячну цільову
грошову допомогу на прожиття, та суму
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за
період з 01.04.2009 по 31.03.2010 в розмірі
6382,98грн. (основний розмір пенсії 6 332,95
грн. + витрати на доставку основного
розміру пенсії 50,03 грн.), що
підтверджується матеріалами справи,
зокрема довідками, тому позовні вимоги
в цій частині підлягають задоволенню.

Перелік, вказаний у пункті 4 Порядку є
вичерпним, до нього не внесено
"щомісячну цільову грошову допомогу" та
"державну адресну допомогу до пенсії",
яка призначена і виплачена позивачем
згідно із постановою Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 №265 "Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян", вона відсутня і в переліку
сум, що підлягають виплаті за статтею 21
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності". Зазначений перелік
також не має норм посилання чи
розширених норм, що, також, враховуючи
вищенаведені доводи, не дозволяє суду
застосувати його за аналогією закону.

Суд зазначає, що адресна допомога не
включається до основного розміру
пенсії, так як безпосередньо
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.03.2008 №265 визначено, що вона є
додатковою допомогою до пенсії. Не
відноситься адресна допомога також і
до щомісячної цільової грошової
допомоги на прожиття.

Тобто, щомісячна державна адресна
допомога є самостійним видом пенсійних
виплат та виплачується пенсіонеру,
крім інших видів виплат, у тому числі
цільової допомоги на прожиття, з
урахуванням приписів вказаної
постанови Кабінету Міністрів України.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відсутні як правові
підстави, так і порядок відшкодування
відповідачем суми адресної допомоги,
тож у цій частині позов задоволенню не
підлягає.

Відповідно до пункту 2 Порядку
проведення витрат на поховання у разі
смерті потерпілого від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 11.07.2001 №826,
витрати на поховання проводяться у
разі смерті потерпілого, що настала за
обставин, за яких настає страховий
випадок державного соціального
страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Постанови Правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України "Про витрати на
поховання та пов'язані з цим ритуальні
послуги у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання" від 03.10.2008
№45 витрати на поховання проводяться
робочими органами виконавчої дирекції
Фонду страхувальнику або сім'ї
застрахованого чи іншій особі, яка
здійснювала поховання у разі його
смерті, що настала за обставин, за яких
настає страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, перелік
яких визначено Кабінетом Міністрів
України.

Згідно довідки Територіального
медичного об'єднання Судацької міської
ради АР Крим про причину смерті ОСОБА_2
від 17.12.2009 причиною його смерті став
набряк мозку, тоді як відповідно до
Акту про нещасний випадок від 05.07.1991,
внаслідок нещасного випадку було
травмовано праве око.

За таких підстав, оскільки не було
встановлено причинного зв'язку смерті
інваліда ОСОБА_2 з одержаним каліцтвом,
відсутні підстави для відшкодування
Пенсійному фонду України витрат по
виплаті допомоги на поховання
інваліду, у зв'язку з чим судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим й не може бути скасовано
з підстав, що наведені в апеляційній
скарзі.

Все вищеперелічене дає судовій колегії
право для висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись частиною третьою статті 24,
статтями 160, 167, частиною першою статті
195, статтею 197, пунктом 1 частини першої
статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини
першої статті 205, статтями 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Судак АР Крим, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Феодосія АР Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
11.10.2012 у справі № 2а-9748/12/0170/14 залишити
без задоволення.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 11.10.2012 у справі №
2а-9748/12/0170/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі
згідно з частиною п'ятою статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Головуючий суддя підпис
Г.П.Ілюхіна

Судді підпис М.В.
Кукта

підпис О.Е.Єланська

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Г.П.Ілюхіна