Справа № 2а-246/10/0710
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/80042/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Загороднього А.Ф., Швеця
В.В. розглянувши у попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
представника позивача ОСОБА_4 на
постанову Свалявського районного суду
Закарпатської області від 11 червня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 листопада 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області, УМВС України в
Закарпатській області про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Свалявського
районного суду Закарпатської області з
позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області, УМВС України в
Закарпатській області, у якому просив:
визнати незаконними дій ГУМВС України
в Закарпатській області щодо
безпідставного не призначення та
невиплату пенсії; зобов'язати УМВС
України в Закарпатській області надати
ГУ ПФУ України довідку про вислугу
років з переліком необхідних та
належно оформлених документів
стосовно призначення пенсії за вислугу
років; зобов'язати ГУ Пенсійного фонду
України в Закарпатській області
нарахувати та виплатити пенсію за
вислугу років у відповідності з п. «б»
статті 12 Закону України № 2262-Х1І з 26
липня 2004 року.

Постановою Свалявського районного
суду Закарпатської області від 11
червня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 листопада
2012 року у задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач через
свого представника звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, первісні позовні вимоги
задовольнити.

Представник відповідача у письмових
заперечень на касаційну скаргу, які
надійшли до Вищого адміністративного
суду України, просить її залишити без
задоволення, а оскаржувані нею рішення
- без змін.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову суди
попередніх інстанцій, виходили з того,
з чим погоджується колегія суддів, що
позивач працював в органах внутрішніх
справ та був звільнений за власним
бажанням в запас Збройних Сил наказом
№ 73 о/с від 27 жовтня 1982 року.

Таким чином, правових підстав для
призначення пенсій позивачу у
відповідності до пункту «б» статті 12
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» не має, позаяк відповідних умов,
визначених в диспозиції даної норми
позивач не набув (на час звільнення мав
14 років 2 місяці вислуг років та досяг 39
річного віку), із заявою до пенсійного
органу не звертався.

Крім того, на час звернення з даним
позовом до суду (18.02.2010 року) редакція
даного положення втратила юридичну
силу (04.04.2006 року), в частині призначення
пенсії в незалежності від часу
звільнення, що вказує на пропуск строку
звернення до суду, визначеного
положенням Кодексу адміністративного
судочинства України, у відповідній
редакції.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника
позивача ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Свалявського районного суду
Закарпатської області від 11 червня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 листопада 2012 року у справі №
2а-246/10/0710 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
А.Ф. Загородній

В.В. Швець