Справа № 2а-4031/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року Справа №
35793/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
на постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 29.12.2011 року в справі
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради, треті особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, про визнання протиправним та
скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом до
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради, треті особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, про визнання протиправним та
скасування розпорядження Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради № 432 від 23 вересня 2010 року
«Про демонтаж самовільно здійсненої
надбудови над АДРЕСА_1 з приведенням
квартир № 4 та № 5 до попереднього
стану».

Позивачі посилалися на те, що їм на
праві спільної приватної власності
належить квартира АДРЕСА_1. Разом із
мешканцями та власниками квартири № 4
вони за власні кошти відремонтувати
дах та провели реконструкцію з
розширенням квартир № 4 та № 5 за
рахунок надбудови та влаштували
квартири у двох рівнях у житловому
будинку. Технічними висновками за
результатами обстеження житлового
будинку встановлено можливість
реконструкції з розширенням квартир
№4, №5 за рахунок надбудови та
влаштуванням квартир у двох рівнях у
житловому будинку. У відповідності до
проекту розробленого ліцензованою
організацією збудовано та приведено у
відповідність до нормативних вимог
здійсненої реконструкції квартир №4 та
№5 з розширенням за рахунок надбудови з
влаштуванням квартир в двох рівнях.
10.06.2010 року головним інженером ЛКП №507
затверджено акт №203 на прийомку в
експлуатацію димових і вентиляційних
каналів в житловому будинку після
реконструкції. 23.06.2010 року за № 4/524
Личаківський РВ м. Львова ГУ МНС
України в Львівській області погодив
проект самочинної реконструкції при
умові дотримання норм та вимог
пожежної безпеки. 29.06.2010 року за № 2095/01
головним державним санітарним лікарем
Личаківського району м. Львова також
погоджено проект як такий, що не
суперечить вимогам діючого
санітарного законодавства. Однак,
відповідач прийняв розпорядження № 432
від 23.09.2010 року про демонтаж здійсненої
надбудови над АДРЕСА_1 із приведенням
квартир №4 та №5 до попереднього стану.
Виносячи оскаржуване розпорядження №
432 від 23.09.2010 року Личаківська районна
адміністрація Львівської міської ради
не взяла до уваги суттєвих доводів,
висновків спеціалістів, однобічно, не
передбачаючи негативних технічних
наслідків, без врахування істотних
обставин, що мають суттєве значення
для справи затвердила висновок
міжвідомчої комісії від 07.09.2010 року
(протокол №5-26 7) про демонтаж
самовільно здійсненої надбудови над
будинком АДРЕСА_1 із приведенням
квартир №4 та №5 до попереднього стану.

Постановою Личаківського районного
суду м. Львова від 29.12.2011 року позов
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
розпорядження Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
№ 432 від 23 вересня 2010 року «Про демонтаж
самовільно здійсненої надбудови над
АДРЕСА_1 з приведенням квартир № 4 та № 5
до попереднього стану».

Постанову суду першої інстанції
оскаржила Личаківська районна
адміністрація Львівської міської ради,
яка в апеляційній скарзі просить її
скасувати.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
висновок суду про аварійність будинку
та високу амортизаційну зношеність не
ґрунтується на матеріалах справи.
Позивачі самовільно здійснили
реконструкцію квартири без дозволу
районної адміністрації, інспекції ДАБК
та без проектної документації та згоди
інших співвласників квартир, що
призвело до захоплення частини горища,
яке перебуває в спільному користуванні
власників квартир.

Особи, які беруть участь у справі, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, в судове
засідання не прибули, клопотань про
розгляд справи за їх участі на адресу
суду не надходило, що дає підстави для
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними в ній
матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід задовольнити з
таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги
позивачів, суд першої інстанції
виходив з того, що оскаржуване
розпорядження відповідача не
відповідає вимогам чинного
законодавства, в зв'язку з чим підлягає
визнанню протиправним та скасуванню.

З такими висновками суду погодитися не
можна з наступних підстав.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є
співвласниками АДРЕСА_1, загальною
площею 51,2 м.кв., а треті особи - є
власниками інших квартир в цьому ж
багатоквартирному житловому будинку.

Стаття 382 ЦК України передбачає, що
власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Згідно з статтею 383 ЦК України власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до п. 1.4.5. наказу Державного
комітету з питань житлово-комунального
господарства № 76 від 17.05.2005 року «Про
затвердження Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій»
для одержання дозволу на
переобладнання або перепланування
жилих будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень їх власник або
уповноважена ним особа, наймач
(орендар) приміщення за згодою його
власника подають до органу місцевого
самоврядування заяву про надання
дозволу на переобладнання або
перепланування. При цьому, поруч з
іншими документами подається і згода
власників, спiввласникiв (наймачів) або
уповноважених ними осіб на
переобладнання та перепланування
приміщень, що перебувають у їх спільній
власності.

Згідно положень ст.152 ЖК України,
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, проводяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Як видно зі змісту п.11.2 Положення "Про
порядок врегулювання питань
самочинного будівництва у м. Львові"
розгляд питань з самочинного
будівництва за підвідомчістю справ
здійснює районна адміністрація за
фактами здійсненого (здійснюваного)
фізичними особами, фізичними
особами-суб'єктами підприємницької
діяльності та юридичними особами
самочинного будівництва.

З матеріалів справи видно, що позивачі,
а також власники квартири № 4 цього ж
будинку самочинно здійснили
реконструкцію квартир шляхом
приєднання частини горища загального
користування до квартири та
облаштування в його межах житлових
приміщень другого рівня квартири, що
підтверджується письмовими доказами в
справі, а також поясненнями
представника відповідача та самих
позивачів, які не заперечили факту
здійснення такої реконструкції за
рахунок площі горища загального
користування та фактично не оспорюють
самочинного будівництва.

Крім цього, відповідно до постанов
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області №1п/387-ф від 09.09.2010р.
та №1п/388-ф від 09.09.2010р. позивачку, а
також іншу особу було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення передбаченого п.3 ст. 96
КпАП України та накладено штраф у
розмірі 170 грн. на кожну особу. Згідно
зазначених постанов вчинені
адміністративні правопорушення
полягали у проведенні будівельних
робіт з реконструкції квартир шляхом
надбудови додаткового поверху в
багатоквартирному житловому будинку
по АДРЕСА_1 без погодженої проектної
документації, чим порушено п.9.1 ДБН
А.2.2-3-2004, ст.ст.7,9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» та без
дозволу на виконання будівельних
робіт, чим порушено п.1.2 ДБН А.3.1-5-96.

В справі безспірно встановлено , що
власниця квартири №3 в будинку по
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 своєї згоди на
здійснення такої реконструкції
квартири за рахунок частини горища
квартири не давала, а неодноразово
зверталася до відповідача зі скаргами
на неправомірні дії позивачів щодо
самовільної реконструкції квартири,
оскільки зведеною надбудовою
порушуються її права. Вона є
співвласником горища, а реконструкція
проведена без розробленого та
погодженого проекту, визначення
можливого навантаження на фундаменти
будинку.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 02.03.2004р. №4-рп (справа
про права співвласників на допоміжні
приміщення багатоквартирних будинків)
установлено, що допоміжні приміщення
(підвали, сараї, кладовки, горища,
колясочні і інші) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
ними квартир (кімнат у квартирах)
багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього (п.1.1). Власник (власники)
неприватизованих квартир
багатоквартирного будинку є
співвласником (співвласниками)
допоміжних приміщень нарівні з
власниками приватизованих квартир
(п.1.2). Питання щодо згоди співвласників
допоміжних приміщень на надбудову
поверхів, улаштування мансард у
багатоквартирних будинках, на вчинення
інших дій стосовно допоміжних
приміщень (оренда тощо) вирішується
відповідно до законів України, які
визначають правовий режим власності.

Згідно вимог ч.1,2 ст.369 ЦК України
визначено, що співвласники майна, що є у
спільній сумісній власності, володіють
і користуються ним спільно, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

За умовами п.7 «Правил користування
приміщеннями житлових будинків»
власник та наймач (орендар) квартири
зобов'язаний не допускати виконання
робіт та інших дій, що викликають
псування приміщень, а також власник
квартири повинен використовувати
приміщення житлового будинку за
призначенням, забезпечувати
збереження житлових і підсобних
приміщень та технічного обладнання.

За висновком міжвідомчої комісії від
07.09.2010р. позивачі здійснили
реконструкцію квартири без
розробленого та погодженого проекту,
дозволу на будівництво та згоди всіх
співвласників, а тому це є самочинне
будівництво, яке підлягає демонтажу, а
квартира та горище приведенню до
попереднього стану .

Поряд з цим, в справі встановлено, що
будинок по АДРЕСА_1 розміщений у межах
історичного ареалу міста і є пам'яткою
архітектури місцевого значення.

Відповідно до вимог п.13 ч.1 ст.6 Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» орган місцевого
самоврядування надає дозвіл на
проведення робіт на пам'ятках
місцевого значення (крім пам'яток
археології), їхніх територіях та в
зонах охорони, на щойно виявлених
об'єктах культурної спадщини,
реєстрація дозволів на проведення
археологічних розвідок, розкопок.

Як визначено в ч.2 ст.48 названого Закону,
консервація, реставрація,
реабілітація, музеєфікація, ремонт,
пристосування пам'яток місцевого
значення здійснюються за наявності
письмового дозволу органу охорони
культурної спадщини Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, органів
охорони культурної спадщини обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій відповідно до
їхньої компетенції, на підставі
погодженої з ними науково-проектної
документації.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачі провели самочинну
реконструкцію пам'ятки архітектури
місцевого значення без погодження
проектної документації з управлінням
охорони історичного середовища
Львівської міської ради та без його
дозволу.

Посилання позивачів на Положення,
затверджене рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради №442
від 6 липня 2007 року «Про порядок
проведення переобладнання горищ на
мансардні поверхи або надбудов у
житлових будинках на території м.
Львова з метою ремонту дахів та
розширення житлового фонду» є
безпідставним, оскільки його приписи
не можуть суперечити Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» та Рішенню
Конституційного Суду України від 2
березня 2004 року № 4-рп.

За таких обставин оскаржуване
розпорядження відповідача щодо
приведення квартири №5 та №4 по АДРЕСА_1
до попереднього стану шляхом демонтажу
самовільно вчиненої надбудови
відповідає положенням чинного
законодавства.

Твердження позивачів та висновок суду
першої інстанції про неможливість
приведення самочинної реконструкції
до попереднього стану без порушення
цілісності конструкцій будинку
колегія суддів не бере до уваги при
вирішенні даного спору, оскільки
приведення квартири в попередній стан
передбачає дотримання відповідних
технічних та будівельних норм при
виконанні відповідних робіт.

Висновки суду першої інстанції щодо
відсутності у відповідача повноважень
на прийняття розпорядження про
демонтаж самовільної надбудови є
безпідставними, оскільки, як
зазначалося вище, розгляд питань з
самочинного будівництва за
підвідомчістю справ здійснює районна
адміністрація за фактами здійсненого
(здійснюваного) фізичними особами,
фізичними особами-суб'єктами
підприємницької діяльності та
юридичними особами самочинного
будівництва.

Оскаржуваним розпорядженням ОСОБА_1 та
власники квартири №4 в тому ж будинку
тільки були зобов'язані демонтувати
самовільну надбудову та привести свої
квартири у попередній стан, а у випадку
невиконання зобов'язання - директор ЛКП
«№507» був зобов'язаний підготувати
документи в суд.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 25.11.2011 року позов
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради задоволено.
Зобов'язано відповідачів привести
квартиру АДРЕСА_1 до попереднього
стану, який існував до самочинного
будівництва відповідно до технічного
паспорту, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»
від 24.10.2005р., шляхом демонтажу
самовільно здійсненої надбудови над
квартирою.

Рішенням колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Львівської області від 23.10.2012 року
рішення суду першої інстанції в цій
частині залишено без змін.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції розглянув справу з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову позивачам в
задоволенні позову з наведених вище
підстав.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради задовольнити.

Постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 29.12.2011 року у справі
№2а-4031/11 скасувати та прийняти нову
постанову, якою позивачам в
задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський