Справа № 135/1539/14-а
Суддя: Патраманський І. О.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
Провадження у справі № 2-а/135/76/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 р. Ладижинський
міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

за участі: секретаря судових засідань
Марченко О.В.,

позивача ОСОБА_2, представника
відповідача Піддубної А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ладижин адміністративну
справу за позовною заявою ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ладижин про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Ладижинського
міського суду із позовною заявою до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ладижин про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії. Позивачем зазначено, що 16.06.2008 року
вона вийшла на пенсію за віком, як
державний службовець. При призначенні
пенсії відповідачем розраховувався її
заробіток, з якого обчислюється пенсія,
відповідно до наданої нею довідки про
заробітну плату та про складові
заробітної плати, за формою, чинною на
той час. При розрахунку пенсії, до
заробітку, з якого обчислюється пенсія,
не було включено інші виплати, а саме -
матеріальну допомогу на оздоровлення
та матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань, які їй
виплачувались згідно Закону України
«Про державну службу», та на які
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Зокрема, не враховані при
призначенні пенсії виплати за період з
червня 2006 року по травень 2008 року
склали 7967,76 грн.

22.10.2014 року вона звернулась до
відповідача із заявою про здійснення
перерахунку пенсії з урахуванням всіх
інших виплат в сумі 7967,76 грн., до яких
входять матеріальна допомога на
оздоровлення та матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань, за період з червня 2006 року по
травень 2008 року, що були зазначені в
довідці управління праці та
соціального захисту населення від
22.10.2014 року № 04-1719. Однак, відповідачем
їй було відмовлено у здійсненні
перерахунку. Позивач вважає дану
відмову неправомірною, оскільки при
нарахуванні пенсії в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії мали бути враховані суми всіх
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески, незалежно
від того, чи входять вони до структури
заробітної плати. Тому просила
зобов'язати відповідача, починаючи з
22.10.2014 року, здійснити їй перерахунок
пенсії державного службовця,
врахувавши при цьому суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, які їй були
виплачені за період з червня 2006 року по
травень 2008 року.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала, посилаючись на обставини
викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, просила
відмовити в його задоволенні.
Підтримала подані заперечення проти
позову, згідно яких вважає, що підстав
для перерахунку пенсії у позивача
немає, оскільки визначення заробітку
для обчислення пенсії проведено
відповідно до постанови КМУ від 31.05.2000
року № 865 "Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії".
Іншого порядку визначення заробітку
для обчислення пенсії державним
службовцям на той час не передбачалось.
Матеріальна допомога носить разовий
характер, та не є складовою частиною
заробітної плати. Нарахування пенсії
було проведено відповідно до наданої
позивачем довідки про заробітну плату,
форма якої на той час була чинною. А
тому вказана довідка не може бути
замінена на довідку, форма якої була
затверджена набагато пізніше.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню,
зважаючи на наступне.

Відповідно до змісту ст. 37 Закону №
3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон
№ 3723-XII) (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин, тобто на
час призначення пенсії), пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.
Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону № 3723-XII, за
кожний повний рік роботи понад 10 років
на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95
ВР "Про оплату праці" (далі - Закон №
108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ст. 1 Конвенції «Про
захист заробітної плати» № 95 від 01.07.1949
року, ратифікованої Україною 1961 року,
термін "заробітна плата" означає,
незалежно від назви й методу
обчислення, будь-яку винагороду або
заробіток, які можуть бути обчислені в
грошах, і встановлені угодою або
національним законодавством, що їх
роботодавець повинен заплатити, на
підставі письмового або усного
договору про наймання послуг,
працівникові за працю, яку виконано, чи
має бути виконано, або за послуги,
котрі надано, чи має бути надано.

Вказані вимоги Конвенції «Про захист
заробітної плати» № 95 від 01.07.1949 року
знайшли своє відображення в рішенні
Конституційного Суду України № 8-рп/2013,
згідно якого до заробітної плати
працівника необхідно включати всі
виплати, на отримання яких працівник
має право згідно з умовами трудового
договору і відповідно до державних
гарантій, установлених законодавством.

Статтею 66 Закону № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої
зазначеної статті до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі Закон № 400/97 ВР)
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 є пенсіонером, отримує пенсію
державного службовця.

За період з червня 2006 року по травень 2008
року ОСОБА_2 отримала матеріальну
допомогу на оздоровлення та
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань на загальну
суму 7967,76 грн.

При обрахунку розміру виплат, що
включаються в заробіток для обчислення
пенсії ОСОБА_2, не було враховано суми
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, які
отримувала ОСОБА_2 за період з червня 2006
року по травень 2008 року, перебуваючи на
державній службі.

22.04.2014 року ОСОБА_2 звернулась до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ладижин із заявою про перерахунок її
пенсії з врахуванням отриманих нею сум
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

Управлінням пенсійного фонду України в
м. Ладижин було відмовлено у здійсненні
перерахунку пенсії.

Зазначені обставини визнаються
сторонами, та підтверджуються
матеріалами справи. В суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин, а тому відповідно до ч. 3 ст. 72
КАС України, дані обставини можуть не
доказуватися перед судом.

Спірним по даній справі є питання
належності матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань до структури заробітної плати.

Представник відповідача наполягає на
правомірності відмови у проведенні
перерахунку пенсії.

Однак, дана позиція представника
відповідача спростовується
вищевикладеними положеннями законів,
аналіз яких дає підстави стверджувати,
що матеріальна допомога на
оздоровлення та матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань є складовими заробітної плати. З
даних платежів нараховуються та
сплачуються страхові внески, а тому
вказані виплати повинні враховуватись
при обрахунку пенсії державного
службовця.

Так, згідно довідки про складові
заробітної плати № 04-1719 від 22.10.2014 року,
яка була видана управлінням праці та
соціального захисту населення
Ладижинської міської ради, розмір сум,
зазначених в графі «Інші виплати» (до
яких входять матеріальна допомога на
оздоровлення та матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань) складає 7967,76 грн. На дані
виплати нараховано страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до відповіді відповідача №
1516/06-31/02 від 23.10.2014 року позивачу
відмовлено у здійсненні перерахунку
пенсії.

Суд вважає, що вказана відмова
відповідача в перерахунку позивачу
пенсії є неправомірною, зважаючи на
наступне.

Правова позиція зі спірного питання
була висловлена Верховним Судом
України у постанові від 20.02.2012 року по
справі № 21-430а11 та у постанові від 28.05.2013
року у справі № 21-97а13.

Відповідно до вказаних постанов
Верховний Суд України прийшов до
висновку, що отримувані застрахованою
особою суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України, при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за

результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 237 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
необґрунтованим та нічим не
підтвердженим посилання відповідача
на те, що матеріальна допомога носить
разовий характер і не є складовою
частиною заробітної плати. Оскільки
достеменно встановлено, що під
заробітною платою розуміються всі
виплати, на отримання яких працівник
має право згідно трудового договору і
відповідно до державних гарантій,
встановлених законодавством.

Суд вважає безпідставним твердження
відповідача про правомірність своїх
дій з посиланням на те, що позивачем при
призначенні пенсії було надано довідку
про заробітну плату, яка повністю
відповідала вимогам законодавства, а
тому довідка не може бути замінена, на
ту, форма якої була затверджена значно
пізніше.

Оскільки позивач просить провести
перерахунок пенсії з урахуванням даних
довідки про складові заробітної плати,
отриманої 22.10.2014 року, саме з часу
звернення до управління Пенсійного
фонду із заявою про перерахунок пенсії,
тобто з 22.10.2014 року, а не з часу
призначення пенсії. А тому дані вимоги
позивача є правомірними, так як
перерахунок слід проводити з
урахуванням даних нової довідки з часу
надання відповідачеві нової довідки
від 22.10.2014 року про складові заробітної
плати.

До того ж суперечності з формою довідки
не можуть бути підставою для відмови в
обчисленні та призначенні пенсії з
урахуванням всіх складових заробітної
плати з якої сплачено страхові внески,
в разі належного підтвердження таких
виплат. Зважаючи, зокрема, й на те, що на
виконання рішення окружного
адміністративного суду м. Києва по
справі № 2а-4753/09/2670 про невідповідність
форми довідки вимогам закону,
Пенсійним фондом України сама форма
довідки була визнана такою, що втратила
чинність. При цьому було прийнято нову
форму довідки.

Згідно ст. 71 КАСУ обов'язок доказування
покладається на відповідача - суб'єкта
владних повноважень, якщо він
заперечує проти позову. В поданих по
справі запереченнях відповідач не
спростував доводів позивача, не надав
доказів, які б вказували на
правомірність рішення про відмову
врахувати при обчисленні заробітку для
призначення пенсії виплати, зазначені
в довідці управління праці та
соціального захисту населення №04-1719
від 22.10.2014 року, на підставі якої
позивач просить провести перерахунок
пенсії, а саме в графі «Інші виплати».

Тому суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, оскільки при перерахунку
пенсії позивача мають бути включені
суми виплат матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань, з яких були фактично нараховані
та сплачені внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. А тому відмова
відповідача провести відповідний
перерахунок є неправомірною і такою, що
обмежує конституційні права позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 17, 19, 20, 69-72, 86, 99,
158-163, 167, 244-2, 254, Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст. 46, 55 Конституції України,
ст. 1 Конвенції «Про захист заробітної
плати» № 95 від 01.07.1949 року, ст. 33, 37 ЗУ
"Про державну службу", ст. 1, 2 ЗУ "Про
оплату праці", ст. 66 ЗУ "Про пенсійне
забезпечення", ст. 41 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" Рішенням № 8-рп/2013
Конституційного Суду України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Ладижин
про відмову здійснити перерахунок
пенсії ОСОБА_2 з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, які
враховуються при розрахунку пенсії та
із яких сплачено страхові внески.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Ладижин, починаючи з
22.10.2014 року здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_2 пенсії державного
службовця, з урахуванням при
перерахунку суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, зазначені
в графі «Інші виплати» згідно довідки
управління праці та соціального
захисту населення Ладижинської
міської ради № 04-1719 від 22.10.2014 року.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Ладижинський міський суд Вінницької
області.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя: