Справа № 265/3829/14-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 р.Справа № 265/3829/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Бегунца А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя від 19.08.2014р. по справі
№ 265/3829/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області треті особи
Головне управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області ,
Прокуратура Орджонікідзевського
району м. Маріуполя Донецької області

про визнання протиправною
бездіяльність по невиконанню судового
рішення із зобов'язання виконати
судове рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1,
позивач) звернувся до
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області суду з
адміністративним позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області (далі за текстом -
УДВС ГУЮ в Донецькій області,
відповідач), треті особи: Головне
управління Пенсійного Фонду України в
Донецькій області, Прокуратура
Орджонікідзевського району міста
Маріуполя Донецької області, в якому
просив суд визнати незаконною
бездіяльність Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
в частині невиконання судового рішення
та зобов'язати відповідача негайно
виконати вказане судове рішення.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 19.08.2014р. в задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне дослідження судом обставин
справи, просить оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

В апеляційній скарзі позивач зазначає,
що в порушення вимог чинного
законодавства України рішення суду від
16 січня 2014 року, яке знаходиться на
примусовому виконанні в УДВС в
Донецькій області є не виконаним,
Головним управлінням Пенсійного Фонду
України в Донецькій області не надано
доказів нарахування ОСОБА_1 пенсії за
рішенням суду, УДВС в Донецькій області
ухиляється від виконання постанови
ВАСУ від 16.01.2014р., не повідомляє
заявника про хід виконання, а також не
вживає жодних заходів для проведення
виконавчого провадження.

На підставі ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Вищого адміністративного
суду України від 16 січня 2014 року
частково задоволено касаційну скаргу
ОСОБА_1, постанову Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя від 15
листопада 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 21 лютого 2012 року скасовано, а вимоги
ОСОБА_1 задоволені частково шляхом
зобов'язання ГУ ПФУ України в Донецькій
області провести перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_1, як інваліду
війни першої групи, відповідно до ст. 22
Закону «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» в розмірі 4-х
мінімальних пенсій за віком, з 1
листопада 2010 року (а. с. 56-57).

За вказаним судовим рішенням позивачем
був отриманий виконавчий лист 11
березня 2014 року, про що свідчить заява
позивача та відмітка про отримання ним
виконавчого листа за постановою суду
від 16 січня 2014 року (а. с. 3, 59).

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ в Донецькій області від 4
квітня 2014 року за заявою стягувача,
ОСОБА_1, було відкрито виконавче
провадження № 92/7-14П, за якою боржнику,
ГУПФУ в Донецькій області, було надано
термін до 12 квітня 2014 року для
добровільного виконання судового
рішення (а. с. 68, 69, 70).

11 квітня 2014 року державним виконавцем
за вказаним виконавчим провадженням
було винесено постанову про
відкладення провадження виконавчих
дій до 25 квітня 2014 року внаслідок
відсутності підтвердження отримання
боржником постанови про відкриття
виконавчого провадження (а. с. 72).

26 червня 2014 року державним виконавцем
було подано до Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя заяву про
вирішення питання щодо заміни способу
та порядку виконання постанови суду
від 16 січня 2014 року, за виконавчим
листом виданим 24 лютого 2014 року, з
посиланням на те, що в частині
нарахування пенсії ОСОБА_1 судове
рішення було виконане, однак
проведення виплати пенсії стягувачу
можливе лише в разі зміни способу
виконання постанови суду. Вказана
заява надійшла до суду та перебуває на
судовому розгляді (а. с. 34-35, 76-77).

На підставі наведеного, 26 червня 2014
року державним виконавцем було
винесено постанову про зупинення
вказаного виконавчого провадження до
розгляду судом заяви державного
виконавця про заміну способу та
порядку виконання судового рішення (а.
с. 78).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що державний виконавець виконав
всі покладені на нього зобов'язання
щодо своєчасного та повного виконання
постанови суду від 16 січня 2014 року на
підставі виконавчого документа про
примусове виконання судового рішення,
а також у спосіб й порядок, що визначені
чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені Законом України «Про
виконавче провадження».

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Також, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії
(ч.1 ст.11 Закону).

Як вбачається із матеріалів справи,
постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ в Донецькій області від 4
квітня 2014 року за заявою стягувача,
ОСОБА_1 від 2 квітня 2014 року, відкрито
виконавче провадження від 4 квітня 2014
року № 92/7-14П за виконавчим листом від 24
лютого 2014 року, виданим
Орджонікідзевським районним судом
міста Маріуполя Донецької області на
підставі постанови ВАСУ від 16 січня 2014
року, про зобовязання ГУ ПФУ України в
Донецькій області провести
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1,
як інваліду війни першої групи,
відповідно до ст. 22 Закону «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» в розмірі 4-х мінімальних пенсій
за віком, з 1 листопада 2010 року (а. с. 68-70).

Вказаною постановою боржнику було
надано термін для добровільного
виконання судового рішення до 12 квітня
2014 року.

Між тим, внаслідок відсутності
підтвердження отримання боржником
постанови про відкриття виконавчого
провадження 11 квітня 2014 року державним
виконавцем за вказаним виконавчим
провадженням було винесено постанову
про відкладення провадження
виконавчих дій до 25 квітня 2014 року (а. с.
72).

Листом від 17.04.2014р. ГУПФУ в Донецькій
області було повідомлено державного
виконавця про здійснення нарахування
пенсії ОСОБА_1 за виконавчим листом на
підставі судового рішення від 16 січня
2014 року за період з 1 листопада 2010 року
по 22 липня 2011 року на суму 15655,41 грн. При
цьому ГУПФУ в Донецькій області
зазначає, що здійснення фактичної
виплати є неможливим у зв'язку
відсутністю фінансування з Державного
бюджету України (а.с. 74).

На підставі викладеного, з метою вжиття
заходів повного виконання рішення
суду, державним виконавцем було подано
заяву від 26 червня 2014 року державного
виконавця, до Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя, про
вирішення питання щодо заміни способу
та порядку виконання постанови суду
від 16 січня 2014 року, за виконавчим
листом виданим 24 лютого 2014 року, з
посиланням на те, що в частині
нарахування пенсії ОСОБА_1 судове
рішення було виконане, однак
проведення виплати пенсії стягувачу
можливе лише в разі зміни способу
виконання постанови суду.

З матеріалів справи вбачається, що
вказана заява надійшла та перебуває в
провадженні суду (а. с. 34-35, 76-77).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

За приписами п. 8 ч. 3 ст. 11 вказаного
Закону державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право звертатися до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про роз'яснення рішення, про
видачу дубліката виконавчого
документа, про встановлення чи зміну
порядку і способу виконання, про
відстрочку та розстрочку виконання
рішення.

На підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконання рішень суду
про зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за якими є державний
орган, державне підприємство, юридична
особа, здійснюється в порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження», з урахуванням
особливостей, встановлених цим
Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» у разі якщо рішення
суду, зазначені в ч. 1 цієї статті, не
виконано протягом 2 (двох) місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, крім
випадків, коли стягувач перешкоджає
провадженню виконавчих дій, державний
виконавець зобов'язаний звернутися до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення.

З урахуванням викладеного та з метою
забезпечення своєчасного і повного
виконання рішення суду, державним
виконавцем було надано вказану заяву
до суду.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 38 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець має право зупинити
виконавче провадження у разі його
звернення до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

На виконання вказаних норм Закону,
державними виконавцем 26 червня 2014 року
винесено постанову про зупинення
вказаного виконавчого провадження до
розгляду судом заяви державного
виконавця про заміну способу та
порядку виконання судового рішення (а.
с. 78).

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону
України «Про виконавче провадження»
протягом строку, на який виконавче
провадження зупинено, виконавчі дії
не провадяться.

Таким чином, обставиною, що зумовила
зупинення виконавчого провадження,
було звернення державного виконавця до
суду із поданням про встановлення чи
зміну способу і порядку виконання
судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що наявність
правових підстав для зупинення
виконавчого провадження, а також
прийняття мотивованої постанови про
зупинення виключає можливість
проведення виконавчих дій до моменту
усунення обставин, які стали підставою
для зупинення виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що державний
виконавець у відповідності до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» та Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» обґрунтовано
звернувся до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою
вирішити питання про заміну способу та
порядку виконання вказаного судового
рішення, а також правомірно зупинив на
цей час проведення виконавчого
провадження, про що виніс мотивовану
постанову.

При цьому, колегія суддів вважає
безпідставним посилання позивача в
апеляційній скарзі на відсутність
доказів нарахування пенсії ОСОБА_1 за
рішенням суду, з огляду на наявність в
матеріалах справи довідки від 01.07.2014р.
(вих. №02-753) та листа від 17.04.2014р.
Головного управління Пенсійного Фонду
України в Донецькій області, з яких
вбачається що на виконання постанови
Вищого адміністративного суду України
від 16.01.2014 р. ОСОБА_1 здійснено
перерахунок пенсії за період з 01.11.2010р.
по 22.07.2011р. в розмірі 15655,41 грн.

За змістом п. 1 ч. 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про законність та
обґрунтованість зупинення виконавчого
провадження, дії державного виконавця
вчинені у відповідності до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» та Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», у зв'язку з чим вимоги
позивача про визнання протиправною
бездіяльність по невиконанню судового
рішення та зобов'язанням виконати
судове рішення задоволенню не
підлягають.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів підтверджує, що
при її прийнятті суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від
19.08.2014р. по справі № 265/3829/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова
Н.В.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Бегунц А.О.