Справа № 643/12409/14-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р.Справа №
643/12409/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Московського районного суду м. Харкова
від 23.10.2014р. по справі № 643/12409/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач,
ОСОБА_1.) звернувся до Московського
районного суду м.Харкова з
адміністративним позовом до
Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції (далі по
тексту - Московський відділ ДВС
Харківського МУЮ), в якому просив суд
визнати дії Московського відділу ДВС
Харківського МУЮ протиправними в
частині відкриття виконавчого
провадження за виконавчими листами №
2-44/2000, виданими 29.08.2001 року; закрити
виконавчі провадження №43813335 та №43813392.

Постановою Московського районного
суду м.Харкова від 23.10.2014 року по справі
№643/12409/14-а у задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин у справі,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Московського
районного суду м.Харкова від 23.10.2014
року по справі №643/12409/14-а та прийняти
нову постанову про задоволення
позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив про порушення судом
першої інстанції вимог ст.58
Конституції України, ст.159 КАС України.
Вказав на те, що порушений строк
пред'явлення виконавчого документу для
виконання. Крім того, стверджує, що
згідно вироку Харківського обласного
суду від 04.09.2000 року, судові витрати
стягнуті з нього та інших боржників
солідарно, проте, державний виконавець
відкрив виконавче провадження про
стягнення з позивача всієї суми
судових витрат. Таким чином, вважає, що
судом першої інстанції не надано
належної оцінки всіх обставин справи.

Відповідач у надісланих до суду
запереченнях на апеляційну скаргу
просив у задоволенні апеляційної
скарги відмовити, постанову
Московського районного суду м.Харкова
від 23.10.2014 року залишити без змін,
розглянути справи у відсутність
представника Московського відділу ДВС
Харківського МУЮ.

У своїх запереченнях, стверджує, що дії
Московського відділу ДВС Харківського
МУЮ в частині відкриття виконавчого
провадження за виконавчими листами №
2-44/2000, виданими 29.08.2001 року, є
правомірними. Зазначив, що згідно
відміток на виконавчих листах, вони
перебували з 2001 року на виконанні у
Городищенській виправній колонії № 96
та Свердловській виправній колонії
Луганської області № 38 за місцем
відбування покарання боржника. Вказав
на те, що строк пред`явлення виконавчих
листів до виконання переривається, у
відповідності до ст.23 Закону України
«Про виконавче провадження», до
закінчення строку виконання ОСОБА_1
покарання, тобто до 10.02.2014 року. Таким
чином, вважає правомірним винесення
06.05.2014 відповідно до вимог ст. 17, 18, 19, 20, 25
Закону України "Про виконавче
провадження" державним виконавцем
постанов про відкриття виконавчого
провадження № 43813392 та виконавчого
провадження № 43813335, копії яких було
направлено сторонам виконавчого
провадження до відома та виконання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
вироком Харківського обласного суду
від 04.09.2000 року ОСОБА_1 визнано винним
та засуджено за п.п. «а», «е», «і» ст. 93,
ч.3 ст. 142, ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 206 КК України, а
також стягнуто солідарно з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ХНДНІСЕ
судові витрати в розмірі 3488,25 грн., а
також солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь
Торгівельно-промислової палати
України судові витрати в розмірі 42 грн.
Вирок набрав законної сили 24.07.2001 року.

05.05.2014 року на виконання до
Московського ВДВС надійшли зазначені
виконавчі листи, видані Харківським
обласним судом 29.08.2001 року.

Постановами державного виконавця
Московського ВДВС ХМУЮ Мельник Ю.І. від
06.05.2014 року відкриті виконавчі
провадження ВП № 43813335 та ВП № 43813392 з
примусового виконання зазначених
виконавчих листів.

Не погодившись із діями Московського
відділу ДВС Харківського МУЮ щодо
відкриття виконавчого провадження за
виконавчими листами № 2-44/2000, виданими
29.08.2001 року, позивач звернувся до суду з
даним позовом про визнання таких дій
протиправними та закриття виконавчих
проваджень № 43813335 та № 43813392.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог, у зв`язку з обставин
переривання строку, визначеного ч.1 ст.22
Закону України "Про виконавче
провадження", фактом пред'явлення
виконавчого документа до виконання.
Отже, вказує на те, що державний
виконавець при відкритті виконавчого
провадження діяв відповідно до вимог
чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999р. №
606-XIV.

У відповідності до ч.1 ст.17 Закону
України «Про виконавче провадження»,
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Згідно з ч.1,2,5,6 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом
трьох робочих днів з дня надходження до
нього виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження може бути оскаржена
сторонами у десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження» строк
пред`явлення виконавчих листів до
виконання складає один рік з
наступного дня після набрання рішенням
суду законної сили.

Приписами ст.23 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено
переривання строку давності
пред'явлення виконавчого документу до
виконання, а саме: частинами 1,2
встановлено, що строки пред'явлення
виконавчого документа до виконання
перериваються: 1) пред'явленням
виконавчого документа до виконання; 2)
частковим виконанням рішення
боржником; 3) наданням судом, який видав
виконавчий документ, відстрочки або
розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання
перебіг строку поновлюється. Час, що
минув до переривання строку, до нового
строку не зараховується.

Матеріалами справи підтверджено, що з
листа в.о. начальника Городищенської
виправної колонії від 14.10.2014 року №
30/11/4209 вбачається, що зазначені
виконавчі листи надійшли до установи
для виконання з Харківського обласного
суду у 2001 році.

В подальшому, зазначені виконавчі
листи були надіслані до апеляційного
суду Харківської області 28.03.2014 року із
Свердловської виправної колонії
Луганської області № 38, у зв`язку з тим,
що ОСОБА_1 10.02.2014 року звільнився із
місця позбавлення волі та вибув за
адресою: АДРЕСА_1.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, 05.05.2014 року для подальшого
виконання до Московського відділу
державної виконавчої служби ХМУЮ
надійшов виконавчий лист по справі №
2-44/2000 від 29.08.2001 року, виданий
Харківським обласним судом про
стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 за проведення криміналістичних
експертиз загальну суму у розмірі
3488,25грн.

06.05.2014 року відповідно до вимог ст. 17,18,
19, 20, 25 Закону України "Про виконавче
провадження" державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 43813335, копії
якої було направлено сторонам
виконавчого провадження до відома та
виконання.

05.05.2014 року на виконання до
Московського відділу державної
виконавчої служби ХМУЮ надійшов
виконавчий лист по справі № 2-44/2000 від
29.08.2001 року, виданий Харківським
обласним судом про стягнення солідарно
з ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_5 за
проведення товарознавчої експертизи
42,00грн.

06.05.2014 року відповідно до вимог ст. 17, 18,
19, 20, 25 Закону України "Про виконавче
провадження" державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження №43813392, копії
якої було направлено сторонам
виконавчого провадження до відома та
виконання.

На підставі викладеного, приймаючи до
уваги положення вимог Закону України
"Про виконавче провадження" колегія
суддів вважає, що строк давності для
пред'явлення вказаних виконавчих
листів до виконання не закінчився.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що строк пред`явлення
виконавчого документа до виконання не
пропущено, у зв`язку з чим, дії
державного виконавця в зазначеній
частині є правомірними.

Доводи позивача про протиправність
дій державного виконавця в частині
стягнення з нього судових витрат в
повному обсязі, всупереч солідарному
стягненню з інших боржників, колегія
суддів відхиляє з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 543 ЦК України
у разі солідарного обов`язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов`язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Згідно з ч.1 ст. 544 ЦК України боржник,
який виконав солідарний обов`язок, має
право на зворотну вимогу ( регрес ) до
кожного з решти солідарних боржників у
рівній частці, якщо інше не встановлено
договором або законом, за вирахуванням
частки, яка припадає на нього.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що державний
виконавець при відкритті оскаржуваних
виконавчих проваджень діяв відповідно
до вимог Цивільного кодексу та
ст.ст.17,19,25 Закону України «Про
виконавче провадження», у зв`язку з чим
відсутні підстави для задоволення
позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів вважає, що
відповідач при відкритті виконавчих
проваджень №43813335 та №43813392 за
виконавчими листами № 2-44/2000, виданими
29.08.2001 року, діяв на підставі та у
спосіб, що передбачені нормами чинного
законодавства, з дотримання вимог ч.3
ст.2 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 23.10.2014р. по справі №
643/12409/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С.