Справа № 2а-591/11
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

03 грудня 2014 року м. Київ
К/800/24398/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Черкаської міської
ради, третя особа - ОСОБА_5 про визнання
протиправним та скасування рішення, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 червня 2012
року,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом, у якому просив
визнати протиправним та скасувати
пункт 1.15 рішення Черкаської міської
ради № 4-1114 від 16.04.2009 «Про передачу у
власність громадянам земельних
ділянок».

Постановою Придніпровського районного
суду міста Черкаси від 6 липня 2011 року
позов задоволено. Визнано
неправомірним та скасовано пункт 1.15
рішення Черкаської міської ради № 4-1114
від 16.04.2009 «Про передачу у власність
громадянам земельних ділянок».

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 червня 2012
року постанову суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу
ОСОБА_5, посилаючись на законність
постанови суду апеляційної інстанції,
просить залишити її без змін.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Встановлено, що 16.04.2009 Черкаською
міською радою прийнято рішення № 4-1114
«Про передачу у власність громадянам
земельних ділянок», спірним пунктом 1.15
якого вирішено передати ОСОБА_5
безоплатно у власність земельну
ділянку площею 275,5 м2 по АДРЕСА_1 для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 при
оформленні технічної документації із
землеустрою на земельні ділянки,
надані йому у власність спірним
рішенням, не погоджено їх межі з ОСОБА_4,
який на підставі рішення
Придніпровського районного суду міста
Черкаси від 06.03.2008 та ухвали цього ж
суду про виправлення описки від 24.04.2008 є
власником гаража літ. 67, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1. Вказано, що спірна
земельна ділянка впритул примикає до
будівлі гаража, що є порушенням вимог
ДБН В.2.2-9-99 та ДБН 360-92 п.3.25, згідно з
якими відстань до межі сусідньої
ділянки від найбільш виступної
конструкції стіни має бути не менше 1,0
м.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та ухвалюючи нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом частини 1 статті 125 та
частини 1 статті 126 Земельного кодексу
України, у редакції на час спірних
правовідносин, право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і
право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державними актами.

Згідно з частиною 1 статті 69 та частиною
1 статті 71 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Проте, звертаючись до суду з цим
позовом, ОСОБА_4 не довів наявності у
нього законного права на земельну
ділянку, на якій побудовано ним гараж,
та яка межує з земельними ділянками
ОСОБА_5 Вказане спростовує доводи
позивача про необхідність погодження з
ним, як суміжним землекористувачем, меж
земельних ділянок

Натомість, відповідно до державних
актів на право власності на земельну
ділянку. серії ЯЕ № 375822 від 09.10.2009 та
серії ЯЕ № 375821 від 09.10.2009 ОСОБА_5 на
праві приватної власності належать
земельні ділянки площею 261,5 м2 та 14 м2,
розташовані по АДРЕСА_1, цільовим
призначенням яких є будівництво,
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Крім того, рішенням Апеляційного суду
Черкаської області від 3 квітня 2012 року
скасовано вище зазначене рішення
Придніпровського районного суду міста
Черкаси від 06.03.2008 про визнання за
ОСОБА_4 права власності на побудований
гараж та ухвала цього ж суду про
виправлення описки від 24.04.2008, прийнято
нове судове рішення про відмову у
задоволенні позову.

З урахуванням описаного, Черкаська
міська рада, приймаючи рішення № 4-1114
від 16.04.2009 «Про передачу у власність
громадянам земельних ділянок» у
спірній частині, діяла на підставі, в
межах повноважень,та у спосіб,
передбачений Конституцією та законами
України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
погоджується з таким висновком суду
апеляційної інстанції і доводи
касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 червня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді