Справа № 572/4667/14-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" грудня 2014 р.
Справа № 572/4667/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Іваненко Т.В.

суддів:
Кузьменко Л.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області, ОСОБА_4 на постанову
Сарненського районного суду
Рівненської області від "27" жовтня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області про зобов'язання
нарахування та виплатити пенсію ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Сарненського
районного суду Рівненської області з
позовом, в якому просив, зокрема,
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Сарненському районі
Рівненської області нарахувати та
виплатити йому за період з 18.03.2014 по
17.09.2014 року пенсію у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком та
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком;
зобов'язати відповідача призначити,
нараховувати та виплачувати йому
пенсію у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком щомісячно і щомісячну
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком починаючи з 18.09.2014р. та
надалі, без обмеження будь-яким
строком.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що є інвалідом ІІ групи
по захворюванню, яке пов'язане з
наслідками Чорнобильської катастрофи,
а тому має право на отримання пенсії в
розмірі, передбаченому ст.54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (Закон
№796-ХІІ), що становить 8 мінімальних
пенсій за віком, та на отримання
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, згідно зі ст. 50 цього Закону в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком,
однак пенсія по інвалідності не
нараховується та не виплачується у
встановленому законом розмірі.

Постановою Сарненського районного
суду Рівненської області від 27.10.2014
адміністративний позов ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі про зобов'язання
нарахування та виплати пенсії по
інвалідності задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області в частині ненарахування та
невиплати ОСОБА_4 як інваліду ІІІ
групи по захворюванню, яке пов'язане з
наслідками Чорнобильської катастрофи,
пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", починаючи з 22 березня 2014
року по 02 серпня 2014 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Сарненському районі
Рівненської області провести
перерахунок пенсії ОСОБА_4 як інваліду
ІІІ групи по захворюванню, яке
пов'язане з наслідками Чорнобильської
катастрофи, та виплатити її, починаючи
з 22 березня 2014 року по 02 серпня 2014 року
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з урахуванням виплачених
сум.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою
у відповідних частинах, сторони у
справі подали апеляційні скарги.

Вимогою апеляційної скарги позивача є
скасування постанови суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог та
ухвалення нового судового рішення про
задоволення позову повністю.

У своїй скарзі відповідач просить
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені в апеляційних скаргах,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга відповідача
задоволенню не підлягає, а апеляційна
скарга позивача підлягає частковому
задоволенню.

Суд встановив, що позивач є
пенсіонером, перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Сарненському районі, віднесений до
першої категорії громадян, які
потерпіли від Чорнобильської
катастрофи, та є інвалідом третьої
групи, інвалідність якого пов'язана з
аварією на ЧАЕС.

Вказане підтверджується, зокрема,
посвідченням (а.с. 2), довідкою МСЕК (а.с.
6), пенсійним посвідчення (а.с. 7).

Матеріали справи свідчать, що позивач
отримує пенсію та додаткову пенсію,
передбачені ст.ст. 50, 54 Закону №796-ХІІ,
але у розмірах, встановлених
постановою КМУ, що підтверджується
відповідною довідкою.

Відповідно до ст. 50 Закону особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам I групи - 100
процентів мінімальної пенсії за віком;
інвалідам II групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком; інвалідам
III групи, хворим внаслідок
Чорнобильської катастрофи на
променеву хворобу - 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з вимогами статті 54 Закону №796-12
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" ( в
редакції, чинній на час спірних
відносин) обчислення і призначення
пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, із
заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". В усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, відносно яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
I групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком; по II групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком; по III групі інвалідності - 6
мінімальних пенсій за віком.

Водночас суми, з яких здійснювався
розрахунок виплат позивачу,
передбачених Законом № 796-XII,
визначалися згідно постанови Кабінету
Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року
"Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Зазначеною постановою, всупереч
вимогам Закону № 796-ХІІ, який
встановлює розмір доплати як величину,
кратну відносно до розміру мінімальної
заробітної плати або пенсії,
визначеної Законом на час здійснення
виплати, установлено конкретні розміри
доплат в твердій грошовій сумі та у
розмірах до прожиткового мінімуму.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) не
встановлено обмеження щодо
застосування положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що при визначенні розміру
вказаних виплат застосуванню підлягає
саме ст. ст. 50, 54 Закону №796-ХІІ, а не
постанова КМУ за № 1210 від 23.11.2011 року,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Проте пунктом 6 - 7 Прикінцевих положень
Закону України №1622-VII від 31.07.2014 "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік",
який набрав чинності з 03.08.2014 року,
передбачено, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Відтак дії відповідача по застосуванню
постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011 року з
03.08.2014 року є правомірними.

Стосовно скарги позивача судова
колегія вважає за необхідне зазначити
таке.

Однією з позовних вимог ОСОБА_4 (як вже
зазначалось вище) було зобов'язання
Управління ПФУ в Сарненському районі
нарахувати і виплатити недоотриману
пенсію по інвалідності в розмірі
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", зокрема, за
період до 17.09.2014 та з 18.09.2014 року без
обмеження будь-яким строком (відмова у
задоволенні такої вимоги і стала
предметом апеляційної скарги
позивача).

Фактично позивач просив суд
зобов'язати відповідача вчиняти певні
дії на майбутнє.

Слід зазначити, що в судовому порядку
може бути захищено лише фактично
порушене право, що випливає з положення
ст. 6 КАС України.

Проте колегія суддів звертає увагу, що
позивач просив провести перерахунок
та виплату з 18.03.2014 року, а суд першої
інстанції визначив початок вказаного
періоду - 22.03.2014 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Штамп реєстрації позовної заяви - 22.09.2014
року. Проте, судом першої інстанції не
враховано, що позовна заява
відправлена поштою. Штамп на поштовому
конверті - 18.09.2014 року.

Отже, датою подання позовної заяви є
18.09.2014 року, з урахуванням строків,
визначених ст. 99 КАС України,
задоволенню підлягають вимоги з 18.03.2014
року.

Відповідно до п. 1 ст. 201 КАС України
підставою для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
підлягає зміні у визначенні дати
початку зобов'язання проведення
перерахунку та виплати пенсії
позивачу.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 201, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Постанову Сарненського районного суду
Рівненської області від "27" жовтня 2014 р.
змінити в частині визначення періоду
проведення перерахунку та виплати,
вказавши з 18.03.2014 року по 02.08.2014 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту
її постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Т.В. Іваненко

судді:
Л.В. Кузьменко

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу Управління Пенсійного
фонду України в Сарненському районі
Рівненської області вул. Суворова, 8,
м.Сарни, Сарненський район, Рівненська
область, 34500

- ,