Справа № 810/6236/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року м. Київ
810/6236/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України у Києво-Святошинському
районі Київської області

про визнання протиправним
рішення і зобов'язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з позовом
до Управління Пенсійного фонду України
у Києво-Святошинському районі
Київської області (далі - УПФУ у
Києво-Святошинському районі,
відповідач), в якому просить суд
визнати протиправним рішення
відповідача про відмову в поверненні
помилково сплачених коштів (лист від
06.08.2014 № 7298/02) та зобов'язати
відповідача повернути помилково
сплачені кошти у розмірі 3496,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відмова відповідача у
поверненні помилково сплачених коштів
є протиправною, оскільки позивач вже
вдруге звернувся до відповідача для
виришення питання про повернення
помилково сплаченних коштів, і при
цьому надав документ, який підтверджує
факт придбання житла вперше, але
відповідач безпідставно відмовив йому
у поверненні цих коштів.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання 25.11.2014 не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про свідчать
повідомлення про вручення поштового
відправлення за № 721, яке
знаходиться в матеріалах справи,
причини неявки суду не повідомив,
клопотань або письмових заперечень
проти позову станом на 25.11.2014 до суду не
надав.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і
вирішення даної справи відсутня
потреба у заслуховуванні свідків чи
експертів, також немає інших перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, зазначених у статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, тому суд протокольною ухвалою
від 25.11.2014 року вирішив подальший
розгляд справи проводити в порядку
письмового провадження.

Від відповідача 02.12.2014 до суду надійшли
письмові заперечення на
адміністративний позов, в яких
відповідач просив суд у позові
відмовити, оскільки, як стверджує
відповідач, позивачу не було
відмовлено у задоволенні його
звернення, а вказано на причини
неможливості виконання останнього,
тому прав позивача не порушено.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 04 лютого 2014 року між
позивачем - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу
квартири, який посвідчено приватним
нотаріусом Києво-Святошинського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за №101.

Відповідно до умов вказаного договору
позивач придбав у ОСОБА_2 квартиру
АДРЕСА_1 Київської області за ціною
349635,00 грн. (а.с. 6).

Право власності ОСОБА_1 на зазначену
квартиру зареєстроване 04.02.2014 року у
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно, про що ним отримано витяг (а.с. 7,8).

Перед укладенням договору купівлі -
продажу позивач сплатив збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
майна у розмірі 1% від його вартості, що
складає 3496,35 грн. згідно квитанції
№ 780410140 від 04.02.2014 року (а.с. 9).

Вважаючи, що зазначений збір було
сплачено ним помилково, оскільки житло
він придбав вперше, позивач звернувся
до відповідного управління Пенсійного
фонду України із заявою від 21.03.2014 про
повернення суми сплачених коштів. До
вказаної заяви позивачем було додано
копію квитанції № 780410140 від
04.02.2014 року та витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
04.02.2014.

Листом № 129/К-01 від 10.04.2014 року УПФУ у
Києво-Святошинському районі надало
відповідь, що сплачений позивачем
страховий збір не можна вважати
помилковим у зв'язку із тим, що відсутні
документи підтверджуючі придбання
житла вперше.

У подальшому, позивач повторно
звернувся до відповідача із заявою від
04.07.2014, в якій просив повернути
помилково сплачений збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування. До вказаної заяви
позивачем було додано копію квитанції
№ 780410140 від 04.02.2014 року та витяг з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 04.02.2014.

Листом від 06.08.2014 № 7298/02 відповідач
повідомив позивачу, що не має
можливості підтвердити необхідність
повернення позивачу сплачених коштів,
оскільки позивачем не надано копію
паспорта, копію ідентифікаційного
коду, копію договору купівлі-продажу та
документів на підтвердження факту
перебування у черзі на одержання житла
або придбання житла вперше.

Не погоджуючись із прийнятим
відповідачем рішенням позивач
звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України від
08.07.2010 № 2464-VI "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
платниками збору з операцій
купівлі-продажу нерухомого майна є
підприємства, установи та організації
незалежно від форм власності та
фізичні особи, які придбавають
нерухоме майно, за винятком державних
підприємств, установ, організацій, що
придбавають нерухоме майно за рахунок
бюджетних коштів, установ та
організацій іноземних держав, що
користуються імунітетами і привілеями
згідно із законами та міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, а також громадян, які
придбавають житло і перебувають у
черзі на одержання житла або
придбавають житло вперше. При цьому,
під нерухомим майном визнається жилий
будинок або його частина, квартира,
садовий будинок, дача, гараж, інша
постійно розташована будівля, а також
інший об'єкт, що підпадає під
визначення групи 3 основних засобів та
інших необоротних активів згідно з
Податковим кодексом України.

Приписами п.15-1 Порядку сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 листопада 1998 року № 1740 визначено,
що збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування з операцій
купівлі-продажу нерухомого майна
сплачується підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності та фізичними
особами, які придбавають нерухоме
майно, у розмірі 1 відсотка від вартості
нерухомого майна, зазначеної в
договорі купівлі-продажу такого майна,
за винятком державних підприємств,
установ і організацій, що придбавають
нерухоме майно за рахунок бюджетних
коштів, установ та організацій
іноземних держав, що користуються
імунітетами і привілеями згідно із
законами та міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
громадян, які придбавають житло і
перебувають у черзі на одержання житла
або придбавають житло вперше.

З наведених норм вбачається, що
законодавцем передбачено два винятки
звільнення громадян від обов'язку
сплати збору при придбанні нерухомого
майна: у разі придбання ними житла
вперше та у разі перебування у черзі на
одержання житла.

Як встановлено судом, на підтвердження
факту придбання житла вперше позивачем
було надано УПФУ у
Києво-Святошинському районі Київської
області витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, з якого
вбачається, що єдиним зареєстрованим
за позивачем на праві власності
об'єктом нерухомості є квартира
АДРЕСА_1, придбана на підставі договору
купівлі-продажу від 04.02.2014, під час
укладення якого позивач сплатив збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна у сумі 3496,35 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України
від 15.05.2003 № 755-ІV «Про державну
реєстрацію прав на не рухоме майно та
їх обтяжень» державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
тобто обтяження таких прав шляхом
внесення відповідного запису до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, що є єдиною державною
інформаційною системою, та містить
відомості про права на нерухоме майно,
їх обтяження, а також про об'єкти та
суб'єктів цих прав.

Відповідно до статті 58 Закону України
від 09.07.2003 № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" Пенсійний фонд є органом,
який зокрема здійснює керівництво та
управління солідарною системою,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків, здійснює контроль
за цільовим використанням коштів
Пенсійного фонду, вирішує питання,
пов'язані з веденням обліку пенсійних
активів застрахованих осіб на
накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснює адміністративне управління
Накопичувальним фондом та інші
функції, передбачені цим Законом і
статутом Пенсійного фонду. При цьому,
під страховими внесками розуміються
кошти відрахувань на соціальне
страхування, збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування та
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
сплачені (які підлягають сплаті) згідно
із законодавством, що діяло раніше;
надходження від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (ст. 1
Закону № 1058-IV).

В силу статті 64 Закону України від
09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", статті
121 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" виконавча
дирекція Пенсійного фонду та її
територіальні органи здійснюють в
межах своєї компетенції контроль за
дотриманням страхувальниками та
застрахованими особами вимог цього
Закону; здійснюють відповідно до
закону контроль за достовірністю
поданих страхувальниками і
застрахованими особами відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та про осіб,
які підлягають загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню.

Статтею 3 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що платники
збору, визначені пунктами 5 - 7, 9 і 10
статті 1 цього Закону, збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування сплачують на рахунки з
обліку коштів спеціального фонду
державного бюджету, відкриті в
управліннях Державного казначейства в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі. Ці кошти в
установленому порядку зараховуються
до спеціального фонду державного
бюджету і використовуються згідно із
законом про Державний бюджет України.

Згідно з додатком Постанови Кабінету
Міністрів України від 16.02.2011 року № 106
"Деякі питання ведення обліку податків
і зборів (обов'язкових платежів) та
інших доходів бюджету", контроль за
справлянням (стягненням) до бюджету
надходжень, що обліковуються за кодом
доходів бюджету 24140500 "Збір з операцій
придбання (купівлі-продажу) нерухомого
майна" покладено на Пенсійний фонд
України.

З наведених норм вбачається, що саме на
Пенсійний фонд України та його
територіальні органи покладаються
обов'язок щодо здійснення контролю за
правильністю справляння страхових
внесків, у тому числі й збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, що сплачується фізичними
особами, які придбавають нерухоме
майно, достовірністю поданих
страхувальниками відомостей, а також
контролю за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду.

Це означає, що отримавши заяву
страхувальника з приводу повернення
помилково або безпідставно сплачених
коштів до Пенсійного фонду,
територіальний орган Пенсійного фонду
мав вжити усі необхідні контрольні
заходи з приводу перевірки
достовірності поданої страхувальником
заяви і вирішити питання по суті заяви
страхувальника.

Однак, станом на час придбання
позивачем нерухомості - 04.02.2014 року, як і
станом на час розгляду справи в
законодавстві України відсутній
механізм перевірки інформації про те,
чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом
звернення Пенсійного фонду України до
Конституційного Суду України з
проханням дати тлумачення терміна
"придбавають житло вперше", що
міститься у п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування", визначивши коло
осіб, яких необхідно вважати такими, що
придбавають житло вперше.

Ухвалою від 23.03.00 № 29-у/2000
Конституційного Суду України
відмовлено у відкритті
конституційного провадження у справі
через відсутність у Пенсійного фонду
України права на конституційне подання
та непідвідомчість Конституційному
Суду України питання, порушеного у
поданні.

За відсутності відповідного правового
механізму перевірки інформації про
факт придбання нерухомості вперше саме
держава, в особі Пенсійного фонду
України як уповноваженого суб'єкта
владних повноважень зобов'язана
доводити той факт, що у кожному
конкретному випадку особа, що
зобов'язана сплачувати збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, придбала житло не вперше.

Держава, запроваджуючи певний механізм
правового регулювання відносин,
зобов'язана забезпечити його
реалізацію. В протилежному випадку всі
негативні наслідки відсутності
належного правового регулювання
покладаються саме на державу.

Відсутність можливості Пенсійного
фонду України та його територіальних
відділень встановити придбання
квартир конкретною особою вперше, не
може ставитись в провину особі,
оскільки не визначення порядку
виконання законодавчо закріплених
норм не може впливати на порушення прав
громадян, які наділені такими правами.

У даній справі судом встановлено, що
жодних заходів для перевірки на
предмет того, чи належить позивач до
кола громадян, які придбавають житло і
перебувають у черзі на одержання житла
або придбавають житло вперше,
відповідач не вжив і переклав тягар по
доведенню цих обставин на позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що при
зверненні позивача до УПФУ у
Києво-Святошинському районі вперше,
відповідач відповів, що сплачений
позивачем збір не є таким, що сплачений
помилково, так як не надано документів,
що підтверджують первинне придбання
житла. Водночас, відповідач не зазначив
у листі від 10.04.2014 № 129/К-1, що для
повернення помилкового сплаченого
збору на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування необхідно також
надати: копію паспорта, копію
ідентифікаційного коду, копію договору
купівлі-продажу та документів на
підтвердження факту перебування у
черзі на одержання житла або придбання
житла вперше.

У свою чергу, у відповідь на повторне
звернення позивача, відповідач вже
послався на ту обставину, що позивачем
не надано: копію паспорта, копію
ідентифікаційного коду, копію договору
купівлі-продажу та документів на
підтвердження факту перебування у
черзі на одержання житла або придбання
житла вперше. Хоча, документ на
підтвердження факту придбання житла
вперше був доданий позивачем до
звернення від 04.07.2014. Зокрема, це, витяг
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 04.02.2014, в якому міститься
інформація лише про право власності
позивача на однокімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_1. Відомості щодо прав
власності на будь-які інші об'єкти у
зазначеному витязі відсутні.

Проте, відповідач у листі від 06.08.2014 №
7298/02 зазначив про відсутність
можливості підтвердити необхідність
повернення коштів позивачу, тобто,
фактично відмовив йому у поверненні
коштів. З огляду на вказане, суд не
приймає до уваги твердження
відповідача, які викладені у
запереченнях на позов, відносно того,
що позивачу не було відмовлено у
задоволенні його зверненні, а лише
вказано на об'єктивні причини
неможливості виконання останнього.

Крім того, суд звертає увагу, що Порядок
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів затверджено наказом
Міністерства фінансів України від 03.09.13
р. № 787 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 5 Порядку повернення
помилково або надміру зарахованих до
бюджету податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджетів
здійснюється за поданням органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету. Подання подається до органу
Казначейства за формою, передбаченою
нормативно-правовими актами з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів, або в
довільній формі на офіційному бланку
установи за підписом керівника
установи (його заступника відповідно
до компетенції), скріпленим гербовою
печаткою (у разі наявності) або
печаткою із найменуванням та
ідентифікаційним кодом установи, з
обов'язковим зазначенням такої
інформації: обґрунтування
необхідності повернення коштів з
бюджету, найменування платника
(суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ
(для юридичної особи) або прізвище, ім'я,
по батькові фізичної особи,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків (ідентифікаційний
номер) або серія та номер паспорта (для
фізичних осіб, які через свої релігійні
переконання в установленому порядку
відмовилися від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та мають
відмітку у паспорті), сума платежу, що
підлягає поверненню, дата та номер
документа на переказ, який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету.

Отже, у даному випадку, оскільки
позивачем було надано докази на
підтвердження придбання житла вперше,
відповідач повинен був запропонувати
позивачу надати документи, які
необхідні для підготовки відповідного
подання для подачі його до органу
казначейства, а не відмовляти позивачу
у поверненні цих коштів і вказувати на
відсутність можливості підтвердити
необхідність їх повернення. Тим більше,
що документи, які були відсутні при
подачі звернення позивачем, зокрема,
копія паспорта, ідентицфікаційного
коду тощо, самі по собі не є підставою
для відмови у поверненні коштів.

За наведених обставин суд дійшов
висновку, що позивачем належними та
допустимими доказами доведено
придбання ним житла вперше, дана
обставина не спростована відповідачем,
а відтак рішення УПФУ у
Києво-Святошинському районі про
відмову в поверненні позивачу
сплаченої суми збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування є протиправним.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано;
безсторонньо; добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно; з урахуванням права особи
на участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно.

Відповідачем - Управлінням Пенсійного
фонду України у Києво-Святошинському
районі Київської області, як суб'єктом
владних повноважень, необґрунтовано
відмовлено позивачу у задоволенні його
звернення, що є підставою для визнання
такого рішення протиправним, а
помилково сплачені кошти на
обов'язкове державне пенсійне
страхування за придбання нерухомого
майна у розмірі 1% від його вартості, що
складає 3496,35 грн. - підлягають
поверненню позивачу.

Отже, для повернення позивачу
помилково сплачених коштів УПФУ у
Києво-Святошинському районі має
звернутись з відповідним поданням до
органів Державної казначейської
служби України, попередньо отримавши
відповідні паспортні та інші дані від
позивача для піготовки такого подання.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71,
128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд,-

П О С Т
А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним рішення
Управління Пенсійного фонду України у
Києво-Святошинському районі Київської
області від 06.08.2014 № 7298/02 про відмову в
поверненні помилково сплаченого збору
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування за придбання
нерухомого майна.

3. Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Києво-Святошинському
районі Київської області повернути
ОСОБА_1 помилково сплачений збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомості в розмірі 3496 (три тисячі
чотириста дев'яносто шість) грн. 35 коп. в
порядку, визначеному чинним
законодавством.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 судовий збір
у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.