Справа № 809/3699/14
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"03" грудня 2014 р.
Справа № 809/3699/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Микитюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання
Котик Д.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі 800
грн,-

ВСТАНОВИВ:

13.11.2014 року Державна податкова
інспекція в м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі -
позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач) про стягнення податкового
боргу в сумі 800,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач протиправно, в порушення
податкового обов'язку встановленого
підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16,
статтею 36 Податкового кодексу України
не сплатив податок на доходи фізичних
осіб. Всього відповідачем утворено 800,00
гривень податкового боргу, який ним не
сплачено.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилася, однак на адресу
суду направила заяву про розгляд
справи за її відсутності. Позовні
вимоги підтримала в повному обсязі,
просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про дату, час та місце
судового розгляду справи був належним
чином повідомлений, однак 25.11.2014 року на
адресу суду повернулася поштова
кореспонденція, з відміткою "за
закінченням терміну зберігання", яка
відправлялася відповідачу за адресою,
вказаною у витязі з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців - вул. Хоткевича, 71/34,
м. Івано-Франківськ, 76018, а саме копія
ухвали суду про відкриття провадження
в даній адміністративній справі.

Згідно частини 4 статті 33 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
поштової адреси судовий виклик або
судове повідомлення надсилаються:
юридичним особам та фізичним
особам-підприємцям - за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином. З огляду на вказане
відповідача належним чином
повідомлено про відкриття судом
провадження у справі за позовом
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу в сумі 800,00
грн. та про можливість подання
заперечення проти адміністративного
позову.

За змістом частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції Закону від 17.11.2011 року)
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Судом, за умови належного повідомлення
відповідача про розгляд справи у
відповідності до вимог частини 3 статті
33 та частини 3 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, продовжено розгляд справи за
відсутності відповідача на підставі
частини 4 статті 128 коментованого
Кодексу.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, дослідивши
наявні в матеріалах справи письмові
докази, судом встановлено наступне.

15.01.2009 року виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради
здійснено державну реєстрацію
відповідача, що підтверджується копією
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 22.10.2014 року за
№19484415 (а.с. 5).

Відповідач перебуває на податковому
обліку в Державній податковій
інспекції в м. Івано-Франківську.

Відповідачем допущено утворення
податкового боргу, що виник 08.02.2012 року
і станом на 22.10.2014 року становить 800,00
гривень за платежем податок на доходи
фізичних осіб, що підтверджується
копією податкової декларації про
майновий стан і доходи за 2011 рік.

Відповідно до податної відповідачем
декларації (від 08.02.2012 року) в розділі ІІ
ним задекларовано доходи, які
включаються до загального річного
оподатковуваного доходу, в тому числі
заробітна плата в сумі 81694,93 грн. Згідно
розрахунку податкових зобов`язань з
податку на доходи фізичних осіб,
отриманих фізичною особою-підприємцем
від провадження господарської
діяльності в рядку 08 розділу II
самостійно нараховано розмір
квартальних авансових платежів з
податку, що підлягають сплаті до
бюджету у наступному за звітним році в
розмірі 200,00 грн. (а.с. 11-15).

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно пункту 6.1 статті 6 Податкового
кодексу України податком є
обов'язковий, безумовний платіж до
відповідного бюджету, що справляється
з платників податку відповідно до
цього Кодексу.

Статтею 9 Податкового кодексу України
до загальнодержавних податків та
зборів віднесено податок на доходи
фізичних осіб (пункт 9.1.2).

Пунктом 8.2 статті 8 Податкового кодексу
України встановлено, що до
загальнодержавних належать податки та
збори, що встановлені цим Кодексом і є
обов'язковими до сплати на усій
території України, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 16 Податкового кодексу України
визначені обов'язки платника податків,
згідно положень якої платник податків
зобов'язаний подавати до контролюючих
органів у порядку, встановленому
податковим та митним законодавством,
декларації, звітність та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків та зборів (пункт 16.1.3.),
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи
(пункт 16.1.4).

Положеннями статті 36 Податкового
кодексу України визначено суть
податкового обов'язку, згідно положень
якої податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи (пункт 36.1).
Податковий обов'язок виникає у
платника за кожним податком та збором
(пункт 36.2). Податковий обов'язок є
безумовним і першочерговим стосовно
інших неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом (пункт 36.3).

Відповідно абзацу третього пункту 50.1
статті 50 Податкового кодексу України
платник податків, який самостійно
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний, за винятком
випадків, установлених пунктом 50.2 цієї
статті: або надіслати уточнюючий
розрахунок і сплатити суму недоплати
та штраф у розмірі трьох відсотків від
такої суми до подання такого
уточнюючого розрахунку (підпункт "а");
або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку (підпункт "б").

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України
встановлено, що крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Таким чином, грошове зобов'язання
відповідача з сплати податку на доходи
фізичних осіб, є узгодженим з моменту
подання податкової декларації.

Пунктом 31.3 статті 31 Податкового
кодексу України встановлено, що строк
сплати податку та збору встановлюється
відповідно до податкового
законодавства для кожного податку
окремо.

Згідно підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті
168 Податкового кодексу України
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

У відповідності до підпункту 14.1.180
пункту 14.1 статті 17 даного Кодексу
податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб - юридична особа
(її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), само зайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV цього
Кодексу, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність податковим органам та нести
відповідальність за порушення його
норм в порядку, передбаченому статтею 18
та розділом IV цього Кодексу.

Відповідачем, здійснення сплати 800,00
гривень податку на доходи фізичних
осіб, в строки визначені вищевказаними
нормами Податкового кодексу України не
здійснено.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14
Податкового кодексу України сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання утворює
податковий борг.

Таким чином, несплата податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 800,00 гривень,
утворюють податковий борг відповідача,
який ним не сплачено.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України встановлено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового
Кодексу передбачено, що стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадиться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податків
вимоги.

Судом встановлено, що на момент
утворення вищевказаного податкового
боргу за відповідачем обліковувався
несплачений податковий борг, на суму
якого 25.06.2014 року за №3336-25 виставлена
податкова вимога форми "Ф"
відповідачем залишена без виконання
(а.с. 16).

Заборгованість відповідача також
підтверджується довідкою про стан
заборгованості платника станом на
23.10.2014 року (а.с. 6), довідкою-розрахунком
(а.с. 7), податковою декларацією за 2011 рік
(а.с. 11-14), розрахунком податкових
зобов`язань (а.с. 15), податковою вимогою
від 25.06.2014 року за №3336/25 (а.с. 16) та
зворотнім боком облікової картки
платника (а.с. 8-10).

Відповідно підпункту 20.1.18. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 Кодексу
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках обслуговуючих такого
платника податків, здійснюється за
рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Відповідно пункту 95.4. статті 95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.

Згідно статті 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що заявлена до стягнення
сума є узгодженою та являється
податковим боргом відповідача перед
бюджетом, який ним не сплачено та
підлягає стягненню з рахунків у банках,
що обслуговують відповідача та за
рахунок готівки, що йому належить.

За таких обставин, суд вважає, що
вимоги позивача є обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, 76018, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1 в дохід Державного бюджету
України податковий борг в сумі 800,00 грн.
(вісімсот) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Микитюк Р.В.

Постанова складена в повному обсязі
08.12.2014 року.