Справа № 638/16225/14-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р. Справа № 638/16225/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Губарь А.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 30.10.2014р. по справі №
638/16225/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Пенсійного фонду України в особі
Управління Пенсійного фонду України
в Жовтневому районі м.Харкова

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до
Дзержинського районного суду м.
Харкова з адміністративним позовом до
Пенсійного фонду України в особі
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова, в якому
просив суд: визнати дії відповідача
незаконними та зобов'язати відповідача
перевести позивача на пенсію по віку з
нарахуванням пенсії у відповідності з
наданими документами, а також
стягнення судового збору.

Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 30.10.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 -
залишено без задоволення.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, позивач просить постанову
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 30.10.2014 року скасувати та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, позивача та його
представника, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 20.06.1992 року позивач - ОСОБА_1, отримує
пенсію за вислугу років відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб".

На обліку в управлінні Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Харкова не перебуває. До управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Харкова позивач із заявою в
установленому порядку не звертався,
тому пенсія не призначалась.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що суд не може
перебрати на себе функцію Пенсійного
фонду, так як позивач навіть в
установленому порядку не звертався до
відповідних установ Пенсійного фонду
та не надавав відповідні документи для
нарахування відповідної пенсії.

Переглянувши рішення суду першої
інстанції колегія суддів зазначає
наступне.

Завданням адміністративного суду є
перевірка правомірності (легальності)
дій та/або рішень прийнятих суб'єктом
владних повноважень з огляду на чіткі
критерії, які зазначені у частині 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, передбаченим частиною 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України критеріям,
перевіряється судом з урахуванням
закріпленого статтею 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципу законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1
фактично не погоджується зі змістом
роз'яснень відповідача наданих на
звернення позивача щодо розрахунку
пенсії за віком згідно Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", в разі його
переведення на даний вид пенсії.

Так, за наслідками самостійно
проведеного перерахунку розміру
пенсії згідно Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", позивач неодноразово
звертався до управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Харкова, Головного управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області, Пенсійного фонду України із
заявами, в яких просив надати
можливість ознайомитись з методикою
розрахунку пенсії при переході з
військової пенсії на пенсію за віком
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та надати роз'яснення щодо
ч. 3 ст. 45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а саме: з якої суми буде
розраховуватись пенсія при переході з
військової пенсії на пенсію за віком.
(а.с. 13, 15, 17-18, 22).

На звернення позивача, управлінням
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Харкова та Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Харківській області надавались
роз'яснення з питання розрахунку
пенсії згідно Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в яких було повідомлено
заявника, що відповідно до статті 45
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" переведення з одного виду
пенсії на інший здійснюється з дня
подання заяви на підставі документів
про страховий стаж, заробітну плату та
інших документів, що знаходяться на час
переведення з одного виду пенсії на
інший в пенсійній справі, а також
додаткових документів, одержаних
органами Пенсійного фонду. При
переведенні з одного виду пенсії на
інший за бажанням особи може
враховуватись заробітна плата за весь
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року із застосуванням
показника середньої заробітної плати,
який враховувався під час призначення
попереднього виду пенсії. Якщо пенсія
за вислугу років відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб'" була призначена
до 01.01.2008 року, та заробітна плата для
обчислення пенсії відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначається з урахуванням п. 1
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.04.2012 року № 327, тобто із
застосуванням середньої заробітної
плати в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески, за 2007
рік (1197,91 грн.).

Роз'яснено позивачу, що оскільки,
пенсія за вислугу років відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" йому була призначена з 20.06.1992 року,
(згідно заяви), тому заробітна плата
позивача для обчислення пенсії згідно
з Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" буде розрахована з
урахуванням п.1 постанови Кабінету
Міністрів України від 23.04.2012 року № 327,
тобто із застосуванням середньої
заробітної плати в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески за 2007
рік тобто 1197,91 грн., а не 2368,70 грн., як у
його розрахунку. Отже, розмір пенсії
згідно з Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" буде менший ніж в наданому
ним розрахунку. (а.с. 14, 16, 20, 36).

Не погодившись зі змістом роз'яснень
відповідача щодо розрахунку пенсії
згідно із Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", в разі переведення
позивача на пенсію за віком, з
урахуванням п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України від 23.04.2012 року № 327,
тобто із застосуванням середньої
заробітної плати в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески за 2007
рік у розмірі 1197,91 грн., ОСОБА_1
звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Окрім того, відповідно до пункту 1
частини другої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

За змістом цієї норми предмет
оскарження за правилами
адміністративного судочинства повинен
мати юридичне значення, тобто впливати
на коло прав, свобод, законних
інтересів чи обов'язків, а також
встановлені законом умови їх
реалізації.

Дії суб'єкта владних повноважень -
активна поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
права, свободи та інтереси фізичних та
юридичних осіб (наприклад, дії щодо
вилучення майна, затримання особи
тощо).

Отже, за змістом наведених правових
норм, ключовим моментом є виникнення
правовідносин, що мають активний вплив
на права і обов'язки фізичних та
юридичних осіб; припиняють, змінюють чи
породжують певні правові наслідки для
цих осіб.

З цього слідує, що під час розгляду
кожної справи суд повинен встановити
чи має місце порушення прав позивача,
адже без цього не можна виконати
завдання судочинства. Якщо позивач не
довів факту порушення особисто своїх
прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта
владних повноважень є протиправними,
підстав для задоволення позову немає.
Звернення до суду є способом захисту
порушених суб'єктивних прав, а не
способом відновлення законності та
правопорядку у публічних
правовідносинах.

У даному випадку, відсутні правові
підстави для висновку про порушення
прав позивача у сфері
публічно-правових відносин з боку
Пенсійного фонду, оскільки рішення про
відмову в переведенні або переведення
позивача на інший вид пенсії з
нарахуванням неналежного розміру
пенсії, відповідачем не приймалось.
Інформацію на звернення позивача
відповідачем було надано в повному
обсязі та в порядку, встановленому
Законом України "Про звернення
громадян".

З приводу позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача перевести
позивача на пенсію за віком на
пільгових умовах з нарахуванням
останньої у відповідності до поданих
документів та встановленням розміру
пенсії в судовому порядку, колегія
суддів зазначає наступне.

Під час судового розгляду справи
встановлено, що позивач - ОСОБА_1,
перебуває на обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Харківській області та отримує пенсію
призначену на підставі Закону України
„Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб".

Відповідно до статті 5 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб", особам, звільненим з
військової служби, іншим особам, які
мають право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей може призначатися (за
їх бажанням) пенсія на умовах і в
порядку, передбачених Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Згідно статті 7 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" військовослужбовцям, особам, які
мають право на пенсії за цим Законом та
членам їх сімей, які одночасно мають
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором.

Згідно статті 10 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" особі, яка має одночасно
право на різні види пенсії,
призначається один із цих видів пенсії
за їх вибором.

Право вибору забезпечується обов'язком
відповідного пенсійного органу
призначити пенсію відповідно із
законом яким така пенсія передбачена.

Підпунктом 5 пункту 2.2 "Положення про
Головні управління Пенсійного фонду в
Автономній Республіки Крим, областях,
містах Києві та Севастополі",
затвердженого Постановою Правління
Пенсійного фонду України № 5-5 від 25
лютого 2008 року (зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13 березня
2008 року за № 208/14899) встановлено, що
Головні управління Фонду здійснюють
призначення (перерахунок) пенсій
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу та іншим особам,
які мають право на пенсію згідно із
Законом України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб".

Відповідно до положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 року № 8-2, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 21
травня 2002 року за №442/6730, до компетенції
районних управлінь Фонду відноситься
призначення, перерахунок і виплата
пенсій відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

До компетенції Головних управлінь
Фонду з 01 січня 2007 року відносяться
функції по призначенню, перерахунку і
виплаті пенсій військовослужбовцям,
особам рядового і начальницького
складу та деяким іншим особам на умовах
виключно Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб".

Таким чином, діючим законодавством не
передбачено переводу пенсіонерів
Головними управліннями Фонду на
отримання пенсії, яка виплачується за
Законом України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" на пенсію за віком відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки це два різні
види державних пенсій, що
призначаються та сплачуються різними
органами Пенсійного фонду України.

Згідно із частиною 1 статті 44 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" заява
про призначення (перерахунок) пенсії та
необхідні документи подаються до
територіального органу Пенсійного
Фонду, в даному випадку, в районне
управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова.

Крім того, відповідно до постанови
Правління Пенсійного фонду України
"Про затвердження Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсії відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 25 листопада 2005 року №
22-1, яка зареєстрована Міністерством
юстиції України 27 грудня 2005 року за №
1565/11846, зазначений обов'язковий перелік
документів які необхідні для
призначення та перерахунку пенсії, а
саме: заява згідно затвердженої форми,
копії паспорта та довідки про
ідентифікаційний номер, довідку про
розмір заробітної плати тощо.

Відповідно до пункту 3, пункту 5
Постанови Пенсійного фонду України №
22-1 від 25 листопада 2005 року передбачено,
що заява про переведення з одного виду
пенсії на інший, про перерахунок пенсії
подається до органу, що призначає
пенсію, заявником за місцем проживання
(реєстрації), а при необхідності - його
законним представником (батьки або
опікун (піклувальник)) за місцем
проживання (реєстрації) представника.

Днем звернення за перерахунком пенсії,
переведення з одного виду пенсії на
інший вважається день приймання
органом, що призначує пенсію, заяви з
усіма необхідними документами.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
колегія суддів зазначає, що позивач не
дотримався процедури особистого
звернення до пенсійного органу із
заявою ( встановленого зразку) на
виконання п.3 Порядку 22-1, а у Пенсійного
Фонду не було наявних умов для
переведення позивача на інший вид
пенсії при відсутності такого
звернення.

З урахуванням того, що позивач із
заявою про переведення його на інший
вид пенсійного забезпечення до
належного органу та з належним чином
оформленими документами не звертався,
відповідне рішення про відмову
позивачеві у переведенні його на інший
вид пенсії відповідачем не приймалось,
а отже право позивача на переведення на
пенсію згідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідачем порушено не
було.

Відповідно до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на встановлені у справі
обставини, колегія суддів приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки права
позивача у спірних правовідносинах
відповідачем порушено не було.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що постанова
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 30.10.2014 року № 638/16225/14-а не
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки прийнята судом
першої інстанції при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення неповно з'ясовані обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення та
прийняття нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
1, 3 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Дзержинського районного
суду м. Харкова від 30.10.2014р. по справі
№ 638/16225/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Пенсійного фонду України в особі
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С. Повний текст постанови
виготовлений 08.12.2014 р.