Справа № 2а-3822/11/1370
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року
м. Київ К/800/12448/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю «Дністер
Плюс» на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07.02.2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дністер Плюс» до
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова про
визнання відмови у поверненні надміру
сплачених коштів нечинною,
зобов'язання повернути кошти,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Дністер
Плюс» звернулося до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.
Львова про визнання відмови у
поверненні надміру сплачених коштів
нечинною, зобов'язання повернути кошти.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14.06.2011 року
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дністер Плюс» було
задоволено. Визнано протиправною
відмову управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
у поверненні надміру сплачених коштів.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі м.
Львова повернути надміру сплачені
кошти в сумі 34864,00 грн. на банківський
рахунок Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дністер Плюс».

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2013 року
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова було
задоволено. Постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
14.06.2011 року - скасовано та ухвалено нову
постанову, якою Товариству з обмеженою
відповідальністю «Дністер Плюс»
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

У касаційній скарзі Товариство з
обмеженою відповідальністю «Дністер
Плюс», не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, посилаючись на
допущені судом порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2013 року
та залишити в силі постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 14.06.2011 року.

Управлінням Пенсійного фонду України
в Залізничному районі м. Львова подано
заперечення на касаційну скаргу, в яких
воно просить залишити касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дністер Плюс» без
задоволення, а оскаржуване рішення
суду апеляцйіної інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дністер Плюс»
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення суду апеляційної інстанції
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не надають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судового рішення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дністер Плюс» є
платником єдиного податку. У період з
січня 2004 року по грудень 2010 року було
нараховано та утримано страхових
внесків на загальну суму 81214,99 грн. Сума
страхових внесків, які були сплачені
підприємством у період з 01.01.2004 року по
20.01.2011 року становить 6738,33 грн. Надійшло
від управління Державного
казначейства коштів від суми єдиного
податку (42%) в рахунок сплати пенсійних
внесків, нарахованих на фонд оплати
праці найманих працівників у період з
01.01.2004 року по 20.01.2011 року на загальну
суму 99419,67. Таким чином переплата станом
на 20.01.2011 року становить 24943,01 грн.

07.02.2011 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дністер Плюс»
звернулося до управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі м.
Львова із заявою про повернення
заборгованості в сумі 24864,00 грн.

Листом від 24.02.2011 року № 2864/04-40
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова
повідомило позивача про те, що кошти,
які надійшли від Державного
казначейства на рахунки Фонду в
результаті розщеплення єдиного
податку, не є страховими.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку й звітності
суб'єктів малого підприємництва» від
03.07.1998 року № 727/98 (чинного на час
виникнення спірних відносин), суб'єкти
підприємницької діяльності - юридичні
особи сплачують єдиний податок
щомісяця не пізніше 20 числа наступного
місяця на окремий рахунок відділень
Державного казначейства України.
Відділення Державного казначейства
України наступного дня після
надходження коштів перераховують суми
єдиного податку у таких розмірах: до
Державного бюджету України - 20
відсотків; до місцевого бюджету - 23
відсотки; до Пенсійного фонду України -
42 відсотки; на обов'язкове соціальне
страхування - 15 відсотків.

Оскільки позивач під час накопичення
спірної суми був платником страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
відповідна частина єдиного податку
зараховувалась управлінням Пенсійного
фонду на погашення зобов'язань з їх
сплати.

У даній справі спір зводиться до
встановлення права на повернення
частини єдиного податку, яка
перерахована до органу Пенсійного
фонду та за розміром перевищує суму
належних до сплати страхових внесків
за відповідний період.

Відповідно до частини 30 статті 20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», суми
надміру сплачених чи помилково
сплачених страхових внесків до
солідарної системи повертаються
страхувальникам або за їх згодою
зараховуються в рахунок майбутніх
платежів страхових внесків у порядку і
в строки, визначені правлінням
Пенсійного фонду.

Згідно із підпунктом 17 пункту 11
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року № 21-1, чинної до 31.12.2010 року,
передбачалось, що суми надміру
сплачених чи помилково сплачених
страхових внесків та інших платежів (в
тому числі частина єдиного та
фіксованого податків, що надходить за
найманих працівників суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
відповідний особливий спосіб
оподаткування) повертаються
страхувальникам або за їх згодою
зараховуються в рахунок майбутніх
платежів страхових внесків.

З 01.01.2011 року набрала чинності
постанова правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 року № 21-1, якою
затверджено Порядок зарахування в
рахунок майбутніх платежів єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування або повернення
помилково сплачених коштів.

Згідно із пунктом 4 Порядку зарахування
в рахунок майбутніх платежів єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування або повернення
помилково сплачених коштів, повернення
коштів здійснюється у випадках:
помилкової або надмірної сплати сум
єдиного внеску та/або застосованих
фінансових санкцій або інших коштів на
відповідний рахунок органу Пенсійного
фонду, відкритий в органах Державного
казначейства України для їх
зарахування (далі - рахунок органу
Пенсійного фонду), відповідно до
встановленого розміру єдиного внеску;
помилкової сплати суми єдиного внеску
та/або фінансових санкцій на
неналежний рахунок органу Пенсійного
фонду.

Так, відповідно до статті 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції, чинній до 31.12.2010 року),
страхові внески - це кошти відрахувань
на соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Згідно із частинами 3, 4 статті 18 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України
в порядку, встановленому цим Законом.

Страхові внески не включаються до
складу податків, інших обов'язкових
платежів, що складають систему
оподаткування. На ці внески не
поширюється податкове законодавство.

Аналізуючи наведені правові норми,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що використання єдиного податку на
погашення зобов'язань зі сплати
страхових внесків не змінює правової
природи сплачених коштів, оскільки для
платника вони залишаються податком.

Таким чином, відсутні підстави для
повернення коштів, сплачених
страхувальниками у складі єдиного
податку та перерахованих органами
Державного казначейства України до
бюджету Пенсійного фонду України,
оскільки зазначені кошти за своєю
природою не є страховими внесками, у
зв'язку з чим на них не поширюється
законодавство щодо порядку повернення
надміру або помилково сплачених
страхових внесків.

Отже, обов'язок сплачувати єдиний
податок не залежить від сплати
страхових внесків особою, яка
перебуває на спрощеній системі
оподаткування.

При цьому сплата єдиного податку, якщо
його розмір розраховано правильно,
унеможливлює для платника вплив на
подальший рух відповідних коштів,
адміністрування яких віднесено до
повноважень спеціальних владних
суб'єктів.

Враховуючи викладене, зважаючи на те,
що сума коштів у розмірі 24864,00 грн., яку
позивач просить повернути як надмірно
сплачені страхові внески, складається
з коштів, сплачених у складі єдиного
податку та перерахованих органом
Державного казначейства України до
бюджету Пенсійного фонду України,
колегія суддів дійшла висновку, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дністер Плюс» не
підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення суду апеляційної інстанції є
законними і не підлягає скасуванню,
оскільки суд, всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин; в ньому повно
відображені обставини, що мають
значення для справи, висновки судів
щодо встановлених обставин і правові
наслідки є правильними, а доводи
касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дністер
Плюс» - залишити без задоволення, а
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.02.2013 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дністер
Плюс» до управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.
Львова про визнання відмови у
поверненні надміру сплачених коштів
нечинною, зобов'язання повернути кошти
- без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: