Справа № 823/3942/13-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
у 1-й інстанції: Паламар П.Г.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
Справа: № 823/3942/13-а

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В.,
Кобаля М.І.,

за участю секретаря Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Смілянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2014 року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Смілянський
цукровий завод» до Смілянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Смілянський
цукровий завод» ( далі - позивач )
звернулося до суду з позовом до
Смілянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області ( далі - відповідач ) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
11.11.2013 р. № .

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2014 року адміністративний позов було
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
зазначену постанову суду та ухвалити
нову, якою відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі, так як, на
думку апелянта, оскаржуване рішення
суду прийнято з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Смілянський
цукровий завод» ( далі - ТОВ
«Смілянський цукровий завод» ) є
юридичною особою, яка перебуває на
податковому обліку Смілянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області як
платник податку на додану вартість
(далі - ПДВ ).

Відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«Смілянський цукровий завод» щодо
правомірності декларування
товариством бюджетного відшкодування
з ПДВ в декларації за серпень 2013 року,
за результатами якої складено акт від
28.10.2013 р. № 441/23-04-15-0208/36631008.

Згідно з висновками вказаного акту
перевірки, позивачем порушені вимоги
податкового законодавства, що призвело
до завищення податкового кредиту за
серпень 2013 р. на суму 121447,00 грн. та до
завищення задекларованої суми
бюджетного відшкодування з ПДВ у
декларації за серпень 2013 року в розмірі
61132,00 грн.

На підставі акту від 28.10.2013 р. №
441/23-04-15-0208/36631008 відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від
11.11.2013 р. № , яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ у загальному
розмірі на 91698,00 грн., з яких 61132,00 грн. -
за основним платежем та 30566,00 грн. - сума
штрафних ( фінансових ) санкцій.

Судова колегія встановила, що
задовольняючи даний адміністративний
позов, суд першої інстанції виходив з
того, що судовими рішеннями, які
набрали законної сили, встановлено
правильність обчислення позивачем
його податкових зобов'язань з ПДВ за
податкові періоди, які передують
спірному, а також з того, що
фінансово-господарські операції ТОВ
«Смілянський цукровий завод» з
придбання кукурудзяного борошна є
реальними і вчинені в межах його
господарської діяльності.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та здійснивши системний аналіз
чинного законодавства, погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами
Податкового кодексу України ( далі - ПК
України ), Господарського кодексу
України ( далі - ГК України ), Цивільного
кодексу України ( далі - ЦК України ),
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» ( далі - Закон № 996-XIV ),
Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, яке
затверджено Наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 1995 року №
88 ( далі - Положення № 88 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з п. 198.1 та п. 198.2 ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів ( у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України ) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

У п. 198.3 ст. 198 ПК України зазначено, що
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної (
контрактної ) вартості товарів/послуг (
у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу ) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (
у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням ( будівництвом,
спорудженням ) основних фондів (
основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи ), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1-200.4 ст. 200 ПК України
- сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Аналогічні правові норми містяться у п.
2.4 Положення №88.

Отже, з наведених законодавчих
положень вбачається, що підставою для
виникнення права платника податків на
формування податкового кредиту є
наявність одночасно двох умов: 1)
первинної документації, зокрема,
належним чином оформлених податкових
накладних; 2) наявність в осіб, які
здійснюють нарахування податку та
складання податкових накладних,
статусу платника ПДВ.

У свою чергу, правильність визначення
платником ПДВ суми бюджетного
відшкодування залежить від наявності
достатніх та необхідних правових
підстав для визнання права такого
платника на формування податкового
кредиту у відповідному звітному
періоді.

При цьому, якщо заявлена платником
податків сума бюджетного
відшкодування була сформована ним з
урахуванням показників податкової
звітності за періоди, що передують
тому, за підсумками якого вона
заявляється, то суду також належить
встановити правильність визначення
ним розмірів податкового кредиту за ці
періоди.

Перевіряючи правомірність формування
позивачем податкового кредиту за
серпень 2013 року та, відповідно,
декларування сум бюджетного
відшкодування з ПДВ за цей період,
колегія суддів звертає увагу на те, що
при обчисленні зазначених показників
податкової звітності позивачем,
зокрема, було враховане від'ємне
значення по ПДВ за попередні звітні
періоди: червень-липень 2013 року.

Водночас, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09.04.2014 р. було скасовано податкове
повідомлення-рішення від 30.09.2013 р. №
та встановлено правомірність
декларування ТОВ «Смілянський
цукровий завод» бюджетного
відшкодування з ПДВ за червень 2013 р.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.09.2014 р.
було залишено без змін постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 20.08.2014 р.,
якою скасовано податкове
повідомлення-рішення від 31.10.2013 р. №
та встановлено правомірність
декларування ТОВ «Смілянський
цукровий завод» бюджетного
відшкодування з ПДВ за липень 2013 р.

Таким чином, правильність формування
позивачем податкового кредиту та сум
бюджетного відшкодування з ПДВ за
звітні періоди ( червень-липень 2013 року
), які передують серпню 2013 року,
встановлена судовими рішеннями, що
набрали законної сили, а тому у
відповідності з вимогами ч. 1 ст. 72 КАС
України, ці обставини є такими, що не
потребують доказування.

Посилання апелянта на те, що на момент
прийняття ним оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
вказане податкове
повідомлення-рішення з визначення
податкових зобов'язань ТОВ
«Смілянський цукровий завод» за липень
2013 року ще не було скасовано в судовому
порядку, колегія суддів вважає не
обґрунтованими і такими, що не
спростовують факт відновлення
безпідставно невизнаного податковим
органом права позивача на відповідну
суму бюджетного відшкодування за
липень 2013 року з урахуванням залишку
від'ємного значення за попередній
звітний період.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відповідачем ані в акті перевірки
позивача, ані в запереченнях на
адміністративний позов чи в
апеляційній скарзі не ставиться під
сумнів реальність
фінансово-господарських операцій ТОВ
«Смілянський цукровий завод» з
придбання кукурудзи та кукурудзяного
борошна у ТОВ «Берег» і ТОВ «Альтера
Ацтека Мілінг Україна», на підставі
яких позивачем був сформований
податковий кредит за серпень 2013 року, а
зазначається лише про те, що така
продукція не була використана ТОВ
«Смілянський цукровий завод» у межах
його господарської діяльності,
оскільки згідно з даними ГОСТ 908:2006 та
ГОСТ 908:2004 IDT, на думку апелянта, при
виробництві лимонної кислоти
використовується не кукурудза та
кукурудзяне борошно, а кукурудзяний
крохмаль.

Однак, такі твердження апелянта не
ґрунтуються на нормах чинного
податкового законодавства та не
узгоджуються з офіційними
технологічними нормативами
виробництва, що затверджені у
встановленому законодавством порядку.

Так, у відповідності з Технічними
умовами кислоти лимонної моногідрат
харчова ДСТУ ГОСТ 908:2006 ( ГОСТ 908:2004 IDT ),
кукурудзяний крохмаль виготовляється
з кукурудзи помеленої на кукурудзяне
борошно та є кінцевим харчовим
продуктом.

Крім того, якість продукції, що
виробляється суб'єктом господарювання,
та технологія виробництва, що ним
застосовується, жодним чином не
впливають на правильність обчислення
платником податків його податкових
зобов'язань.

Будь-яких інших належних і допустимих,
у розумінні ст. 70 КАС України, доказів,
які б спростовували правильність
висновків суду першої інстанції,
апелянтом суду надано не було.

Тож, відповідач, який є суб'єктом
владних повноважень, діючи всупереч
положенням ч. 2 ст. 71 КАС України, не
довів правомірність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення та не
переконав судову колегію у своїй
правоті.

З огляду на це, суд апеляційної
інстанції вважає, що ТОВ «Смілянський
цукровий завод» правомірно
задекларувало бюджетне відшкодування
з ПДВ за серпень 2013 року, а отже в даному
випадку наявні достатні та необхідні
правові підстави для визнання
протиправним та скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо необхідності
задоволення адміністративного позову
та вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Таким чином, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
Смілянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області залишити без задоволення, а
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Смілянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області
залишити без задоволення, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів з моменту направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Карпушова О.В.

Кобаль М.І.