Справа № 537/6373/14-а
Суддя: Сьоря С. І.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/6373/14-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2014 року
м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука
Полтавської області в складі:
головуючого судді - Сьоря С.І., при
секретарі – Яворській А.Г., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Кременчуці Полтавської області справу
за адміністративним позовом фізичної
особи ОСОБА_1 до суб’єкту владних
повноважень – інспектора державної
патрульної служби ВДАІ м.Кременчука
Полтавської області ОСОБА_2 про
визнання протиправною та скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом згідно якого
просив суд винести постанову,
відповідно до якої визнати
протиправною та скасувати постанову
серії ПС1 №679215 інспектора державної
патрульної служби відділу ДАІ м.
Кременчука Полтавської області ОСОБА_2
від 16.11.2014 року про накладення на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у сумі 255 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 16
листопада 2014 року інспектором
державної патрульної служби відділу
ДАІ м.Кременчука прапорщиком міліції
ОСОБА_2 складений відносно нього
протокол про адміністративне
правопорушення за ст. 122 ч. 1 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Як зазначено в протоколі, 16.11.2014 року о
13.14 год. в м. Кременчуці по вул.Шевченка
водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем
НОМЕР_1, здійснив зупинку на проїзній
частині в два ряди, чим порушив вимоги
п. 15.4 ПДР України.

На підставі протоколу відносно нього
16.11.2014 року винесена постанова у справі
про адміністративне правопорушення
про накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу 255 гривень.

Вважає, що зазначена постанова про
накладення на ньго адміністративного
стягнення є протиправною та підлягає
скасуванню з наступних підстав.

Дійсно, 16.11.2014 року у зазначений час він,
керуючи власним автомобілем Шевроле
Епіка, реєстраційний номер НОМЕР_2,
повернув з вулиці Першотравневої на
вулицю Шевченка у м. Кременчуці.

В салоні його автомобілю, крім нього,
знаходився його співробітник ОСОБА_3

Йому треба було проїхати по вулиці
Шевченка біля 500 метрів до перехрестя з
вулицею Свердлова, де розташований
магазин, у якому здійснює
підприємницьку діяльність його
дружина ОСОБА_4

Проїхавши біля 250 метрів, він почув
сильний стукіт в районі моторного
відсіку і одночасно двигун почав
працювати з перебоями, а через 10-15
метрів інерційного руху автомобіля
повністю заглох.

Він почав пригальмовувати і намагався
знайти місце для паркування. У місці, де
двигун його автомобіля перестав
працювати, паркування транспортних
засобів здійснювалось з лівої сторони
під кутом до тротуару, не дозволяється
Правилами дорожнього руху.

В цей час на протязі декількох десятків
метрів зліва всі паркувальні місця
були зайняті. На певному відрізку
проїзної частини, транспортні засоби,
що припаркувались зліва, приблизно
наполовину були розташовані на
тротуарі таким чином, що їх задня
частина займала не більше 1.5-2 метри
лівої смуги руху, тому, щоб створювати
найменші незручності для дорожнього
руху, він, ввімкнувши сигнали аварійної
зупинки, зупинив свій автомобіль саме в
цьому місці.

Таким чином, з урахуванням часткового
розташування припаркованих
автомобілів на тротуарі, він зупинив
свій автомобіль максимально близько до
межі проїзної частини, залишаючи з
права від себе смугу руху вільною.

За зазначених обставин він зовсім не
створював перешкод для руху
транспорту.

Так як зліва всі паркувальні місця були
зайняті, єдиним способом звільнити
проїзну частину була буксировка. З
врахуванням ваги його автомобіля
«Шевроле Епіка» вони з ОСОБА_3 вдвох не
могли штовхати автомобіль і він,
вийшовши на тротуар, вирішив пройти
біля 250 метрів, так як на зупинці біля
магазину могли знаходитись службові
автомобілі, які змогли б
відбуксирувати пошкоджений
автомобіль.

Пройшовши до магазину та не знайшовши
будь-яких службових автомобілів, що
могли б відбуксирувати його
автомобіль, він повернувся назад. В цей
час він побачив, що до його автомобіля
підійшов працівник ДАІ. Спробувавши
запустити двигун свого автомобіля і,
коли він з кількох спроб запустився,
він проїхавши 3-4 метри, припаркував
автомобіль зліва у місці, що
звільнилось.

Інспектор ДАІ, що підійшов, назвався
прапорщиком міліції ОСОБА_2 та сказав,
що складе щодо нього протокол за
зупинку у недозволеному місці.

Він пояснив працівникові міліції, що
його автомобіль зупинився вимушено за
зазначених вище обставин, тому правил
зупинки він не порушував. У якості
доказів його невинуватості він
запропонував опитати свідка, що
знаходився у автомобілі.

Також у зв'язку з тим, що в момент його
вимушеної зупинки припарковані зліва
автомобілі частково займали тротуар,
розташування його автомобіля на
проїзжій частині не є зупинкою на
проїзжій частині у два ряди в розумінні
п. 15.4 Правил дорожнього руху, тому він
запропонував працівникові ДАІ
оглянути відеозйомку, яка була ним
здійснена.

Інспектор Дорофєєв Р.М. відмовив йому у
залученні свідка та у огляді
відеозапису.

Про це свідчить незаповнена частина
протоколу у графі «Свідки чи
потерпілі» та не зазначення у
протоколі такого доказу, як відеозапис.

Незважаючи на те, що він в складеному
протоколі зазначив, що «він їхав по вул.
Шевченка і у ньго заглохла машина. Він
вийшов і прийняв всі міри та включив
сигнал аварійної остановки. Працівник
міліції відмовився залучать свідків.
Він не згоден з постановою працівника
міліції», а також незважаючи на
відсутність доказів порушення з його
боку, працівник ДАІ не прийняв мір до
отримання доказів, якими могли бути
залучення свідків чи огляд
відеозапису.

Враховуючи викладене, а також те, що в
його діях відсутній склад
адміністративного правопорушення, що
передбачений ст..122 ч.1 КУпАП, вважає що
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі з підстав, що в ньому зазначені.

Відповідач - інспектор державної
патрульної служби ВДАІ м.Кременчука
Полтавської області ОСОБА_2 в судове
засідання не з»явився з невідомих суду
причин.

Суд вважає за можливе розглянути
справу у відсутність відповідача.

Вислухавши пояснення
позивача, пояснення свідка ОСОБА_3,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 16.11.2014
року він перебував в якості пасажира в
автомобілі, яким керував ОСОБА_1. Під
час руху двигун автомобіля працював з
перебоями. Коли вони проїжджали по
вул..Шевченка, двигун автомобіля ОСОБА_1
почав знову працювати з перебоями та
повністю заглух. ОСОБА_1 вийшов з
автомобіля та пішов шукати автомобіль,
який зміг би відбуксирувати
автомобіль, а він залишився в
автомобілі. Коли ОСОБА_1 повернувся, то
до них підійшов інспектор ДАІ, назвався
прапорщиком міліції ОСОБА_2 та
повідомив, що відносно ОСОБА_1 складено
протокол за зупинку автомобіля у
недозволеному місці. ОСОБА_1 пояснював
працівникові міліції, що його
автомобіль зупинився вимушено, тому
правил зупинки він не порушував. Однак
дані пояснення інспектор ДАІ прапорщик
міліції ОСОБА_2 до уваги не взяв.

Згідно ст. 246 КУпАП порядок провадження
в справах про адміністративні
правопорушення в органах (посадовими
особами), уповноважених розглядати
справи про адміністративні
правопорушення, визначається цим
Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.254 КупАП про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Як встановлено в судовому засіданні, 16
листопада 2014 року інспектор державної
патрульної служби ВДАІ м.Кременчука
Полтавської області ОСОБА_2 склав
протокол про адміністративне
правопорушення серії АБ2№572329, в якому
зазначено, що 16.11.2014 року о 13 год. 14 хв. в
м. Кременчуці по вул.. Шевченка водій
ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_3
здійснив зупинку на проїжджій частині
в два ряди, за що передбачена
відповідальність ст..122 ч.1 КУпАП.

16 листопада 2014 року інспектор
державної патрульної служби ВДАІ
м.Кременчука Полтавської області
ОСОБА_2 виніс постанову в справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 №679215, якою ОСОБА_1 притягнув до
адміністративної відповідальності за
ст..ст..122 ч.1 та на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 255 грн.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1
визнано винним у тому, що останній
16.11.2014 року о 13 год. 14 хв. в м. Кременчуці
по вул.. Шевченка керуючи автомобілем
НОМЕР_3 здійснив зупинку на проїжджій
частині в два ряди.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП
передбачено адміністративну
відповідальність за порушення правил
зупинки.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши
справу про адміністративне
правопорушення, орган (посадова особа)
виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, що до якої
розглядається справа; опис обставин,
установлених при розгляді справи;
зазначення нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні
стягнення враховуються характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 23 грудня 2005 року №14
„Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні порушення на
транспорті” встановлено, що зміст
постанови має відповідати вимогам
передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У
ній зокрема потрібно навести докази на
яких ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався порушник чи встановлених
останнім доводів.

Як вбачається із змісту оскаржуваної
постанови, в ній взагалі не наведено
доказів, на яких ґрунтується висновок
відповідача про вчинення позивачем
адміністративного правопорушення
передбаченого ст..122 ч.1 КУпАП, та не
зазначено, які, передбачені ст.33 КУпАП
обставини, врахував відповідач при
накладенні на позивача
адміністративного стягнення.

Виходячи з наведеного, суд приходить до
висновку, що при накладенні на позивача
відповідачем адміністративного
стягнення було порушено загальні
засади накладення адміністративного
стягнення, а сама оскаржувана
постанова не відповідає вимогам
ст.ст.283 КУпАП.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача

При цьому, відповідно до ст.280 КУпАП,
орган (посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото - і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото - і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Позивач, в обґрунтування позовних
вимог посилається на відсутність
самого факту вчинення ним
адміністративного правопорушення,
відповідальність за яке передбачена
ст..122 ч.1 КУпАП, зазначаючи при цьому, що
ПДР України не порушував.

Відповідач до судового засідання не
з’явився, належних доказів, на основі
яких у визначеному законом порядку
було встановлено наявність в діях
позивача складу адміністративного
правопорушення, що передбачене ч.1 ст.122
КУпАП, винність позивача та доказів,
якими б спростовувались обставини, на
які посилається позивач при
обґрунтуванні позову не надав.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що
відповідачем не доведено законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови та не доведено факт вчинення
позивачем адміністративного
правопорушення, а тому враховуючи
викладене, суд приходить до висновку,
що позов є законним та обґрунтованим і
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 69, 71, 86, 100, 102, 159-163, 167, 171
- 2 КАС України ст.ст.9, 10, 33, 268, 287 - 289
КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до суб’єкту владних
повноважень – інспектора державної
патрульної служби ВДАІ м.Кременчука
Полтавської області ОСОБА_2 про
визнання протиправною та скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення – задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову у справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 №679215 від
16.11.2014 про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 122 ч.1 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя: