Справа № 760/20380/14-а
Суддя: Бобровник О. В.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-806-14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Бобровник О. В.

при секретарі: Мурга
Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат - про визнання дій
протиправними, зобов'язання усунути
встановлене правопорушення,
зобов'язання здійснити заходи по
нарахуванню та виплаті заборгованості,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат - про визнання дій
протиправними, зобов'язання усунути
встановлене правопорушення,
зобов'язання здійснити заходи по
нарахуванню та виплаті заборгованості,
зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач при зверненні до суду
мотивував свої вимоги тим, що він
звернувся до відповідачів з
клопотанням надати пояснення щодо
правових підстав встановлення та
виплати за 2014 рік разової грошової
допомоги на оздоровлення, як особі
віднесеної до 1 категорії постраждалих
від Чорнобильської катастрофи,
інваліду II групи.

При цьому він виходив із усвідомлення
того, що його статус постраждалого від
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
інваліда II групи дає позивачу право
сподіватися на розповсюдження на нього
дії ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.91 №796-ХІІ (Закон
№796-ХІІ) в первісній редакції.

Проте з пояснень відповідачів
вбачається, що до правовідносин з
позивачем застосовано підзаконний акт
(Постанова КМУ «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»).

Позивач зазначає, що заборгованість,
створена відповідачами за 2014 рік
становить 6090.00 грн.

За даними відповідачів позивачу
нараховано за 2014 рік - 120,00 грн., які так і
не були виплачені позивачу.

Таким чином, на думку позивача, йому
протиправно не було виплачено
відповідачами суму допомоги в розмірі
5970,00 грн., що порушує права позивача.

В зв'язку із зазначеним позивач просив
суд:

- визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації та Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат по
встановленню розміру та виплати в
2014 році щорічної допомоги на
оздоровлення ОСОБА_1, як особі
віднесеній до 1 категорії постраждалих
від Чорнобильської катастрофи,
інваліду II групи в розмірі меншому ніж
це передбачено ст.48 Закону №79б-ХІІ-
протиправними;

- зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат усунути
встановлене судом правопорушення
шляхом надання розпорядження
Київському міському центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат про нарахування та виплату
ОСОБА_1 заборгованості яка утворилась в
2014 році за різницею, належної за ст.48
Закону №796-ХІІ розмірів грошової
допомоги на оздоровлення (у розмірі 5
мінімальних заробітних плат) і
нарахованої відповідної суми;

- зобов'язати Київський міський центр
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат на підставі
розпорядження Управління праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації здійснити
заходи по нарахуванню та виплаті
ОСОБА_1 заборгованості створеної в 2014
році, за різницею, належної за ст.48
Закону №796-ХІІ розмірів грошової
допомоги на оздоровлення (у розмірі 5
мінімальних заробітних плат) і
нарахованої суми;

- прийняти окрему ухвалу і направити її
відповідачам, щодо вжиття заходів
усунення умов та причин вчиненого
правопорушення в майбутньому щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі
встановленому ст.48 Закону №796-ХІІ.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовну заяву підтримали в
повному обсязі, просили суд про
задоволення позову.

Представник Управління праці та
соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував в повному обсязі, подавши
до суду письмові заперечення
відповідно до яких представник
відповідача зазначав, що відповідно
діючого законодавства за 2014 рік,
управлінням праці та соціального
захисту населення Солом'янської
районної в місті Києві державної
адміністрації згідно заяви гр. ОСОБА_1
призначено до виплати суму щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі,
передбаченому Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС II групи, в
розмірі 120 грн. 00 коп. При цьому, щорічна
допомога на оздоровлення ОСОБА_1 була
виплаченою. Станом на листопад 2014 року
уповноваженими органами державної
влади не було внесено змін до чинного
законодавства України стосовно сум
щорічної допомоги на оздоровлення.
Таким чином, управління, як підрозділ
органу виконавчої влади діяв в межах
правового поля і вважає, що немає
законних підстав для призначення
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік в іншому розмірі, оскільки
призначення допомоги проведено
позивачу у відповідності з чинним
законодавством, вимоги позивача щодо
виплати в майбутньому щорічної
допомоги на оздоровлення (у розмірі 5
мінімальних заробітних плат) і
отриманої суми - безпідставні, оскільки
право позивача на майбутнє не порушено.
В зв'язку із зазначеним представник
відповідача просив суд відмовити в
задоволенні позову повністю.

Представник Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечував в
повному обсязі, подавши до суду
письмові заперечення відповідно до
яких посилаючись на те, що Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат діяв в
межах наданих йому законодавством
повноважень, просив суд відмовити в
задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
та дослідивши матеріали справи,
об'єктивно оцінивши докази, які
містяться в матеріалах справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (Закон)
надає право інвалідам II групи на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, а стаття 62 -
регламентує, що порядок застосування
цього Закону визначається Кабінетом
Міністрів України, рішення якого,
відповідно ст. 117 Конституції України, є
обов'язковими для виконання.

Статтею 67 Закону встановлено, що
конкретні розміри всіх доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України.

На підставі ст. 117 Конституції України
та ст. ст. 48, 62, 63, 67 Закону, Кабінет
Міністрів України видав Постанову від
12.07.2005 р. № 562 "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", якою встановив такі
розміри щорічної допомоги на
оздоровлення, а саме:

-учасникам ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, інвалідам І, II групи - 120 грн.;

-інвалідам III групи - 100 грн.;

-евакуйованим із зони відчуження у 1986
році - 75 грн.

Відповідно до статті 63 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних з його
реалізацією, здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету.

Згідно з частиною другою статті 95
Конституції України, будь - які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
їх розмір і цільове спрямування
визначаються виключно законом про
Державний бюджет України на
відповідний рік.

Статтею 7 Бюджетного кодексу України
основним принципом бюджетної системи
визначено збалансованість.

Виходячи з цього принципу всі витрати
бюджету на відповідний рік
затверджуються виходячи із можливості
його доходної частини.

Згідно п.17 ст.87 Бюджетного кодексу
України, належать, зокрема, видатки на
державні програми з ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до Бюджетного кодексу
України, розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
провадять видатки тільки в межах
бюджетних асигнувань.

Ст. 4 Бюджетного кодексу України
зазначає, що при здійсненні бюджетного
процесу в Україні положення
нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать положенням
Конституції України, цьому кодексу та
закону про Державний бюджет України.

Ст. 75 Конституції України, визначено, що
єдиним органом законодавчої влади в
Україні є парламент - Верховна Рада
України.

До повноважень Верховної Ради України
належить прийняття законів,
затвердження Державного бюджету
України та внесення змін до нього (п.4
ст.85 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст. 150 Конституції
України вирішення питань про
відповідність Конституції України
(конституційніеть) законів та інших
правових актів Верховної Ради України,
актів Президента України, актів
Кабінету Міністрів України належать до
повноважень Конституційною Суду
України.

Конституційний суд України приймає
рішення щодо конституційності
законодавчих актів, а в разі визнання
їх такими, що не відповідають
Конституції України
(неконституційними), вони оголошуються
не чинними і втрачають чинність від дня
прийняття Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність (ст. 152 Конституції
України, ст.73 Закону України «Про
Конституційний суд України»).

В 2014 році рішення Конституційного Суду
України стосовно визнання постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
№562 не приймалось, також не визнана
неконституційною чи протиправною, не
скасована у встановленому законом
порядку Постанова Кабінету Міністрів
України від 20.09.2005 № 936 «Про
затвердження Порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (згідно п.п.4 п.4 виплата
компенсації відповідно до ч.4 ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» здійснюється згідно
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»).

Зазначені Постанови є чинними і були
прийняті у відповідності до ст.ст.95,116,117
Конституції України, ст.ст. 4,7
Бюджетного кодексу України та у
відповідності до ст.ст.62,67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визначено, що конкретні
розміри всіх доплат, пенсій і
компенсації підвищуються Кабінетом
Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 визначено
конституційними положення закону про
держбюджеі на 2012 рік, згідно з якими
Кабміну було надано право визначати
порядок і розміри соціальних виплат
особам, які постраждали в результаті
Чорнобильської катастрофи, дітям війни
й особам, звільненим із військової
служби, виходячи з наявного
фінансового ресурсу Пенсійного фонду у
2012 році.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року № 3-рп2012
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.

Отже, суди під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет на відповідний рік.

Конституційний Суд України виходить з
того, що надання Верховною Радою
України права Кабінету Міністрів
України встановлювати у випадках,
передбачених законом, порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України,
пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції Україїїй. Отже, Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного
подання положення частини другої
статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116
Конституції України треба розуміти
так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України
Згідно з пунктом 6 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2014 рік» установлено, що у 2014 році
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31.
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (Відомості
Верховної Ради України, 1992 p., № 13, ст. 178
із наступними змінами), застосовуються
у порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Верховна Рада України цим Законом
надала Кабінету Міністрів України
право визначити порядок та розміри
соціальних виплат, передбачених
вищезазначеним законом.

Конституційний Суд України зазначив,
що розміри соціальних виплат залежать
від соціально-економічних можливостей
держави.

Отже, одним з визначальних елементів у
регулюванні суспільних відносин у
соціальній сфері є додержання принципу
пропорційності між соціальним
захистом громадян та фінансовими
можливостями держави, а також
гарантування права кожного на
достатній життєвий рівень.

Таким чином Управління не в праві діяти
всупереч чинному рішенню Уряду
України.

Вбачається, що відповідно діючого
законодавства за 2014 рік, Управлінням
праці та соціального захисту населення
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації згідно заяви
гр. ОСОБА_1 призначено до виплати суму
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі, передбаченому Постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
II групи, в розмірі 120 грн. 00 коп.

Також вбачається, що вказана щорічна
допомога на оздоровлення була
виплачена ОСОБА_1

Слід зазначити, що жодним
нормативно-правовим актом Управлінню
не надано повноважень встановлювати
розміри щорічної допомоги на
оздоровлення.

За нормою частини 1 статті 19
Конституції України визначено, шо
правовий порядок в Україні грунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може 6ути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядуванн, їх посадові
особи зобов'язані діяти в межах своїх
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Станом на 27. 11. 2014 року уповноваженими
органами державної влади не було
внесено змін до чинного законодавства
України стосовно сум щорічної допомоги
на оздоровлення.

З наведенного вбачається, що
відповідачі у справі: Управління праці
та соціального захисту населення
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації та Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат діяли в
межах правового поля, в зв'язку з чим
суд приходить до висновку, що немає
законних підстав для призначення
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік в іншому розмірі, оскільки
призначення допомоги проведено ОСОБА_1
у відповідності з чинним
законодавством, окрім того, вимоги
позивача щодо виплати в майбутньому
щорічної допомоги на оздоровлення (у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат)
і отриманої суми є безпідставними,
оскільки право позивача на майбутнє не
порушено.

З огляду на зазначене, суд приходить до
висновку, що позивачем не було доведено
обставин на які він посилався при
зверненні до суду з даним позовом, в
зв'язку з чим вважає вимоги позивача не
обгрунтовними та такими, що
задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 19, 85, 95, 116, 117, 150, 152 Конституції
України, ст. ст. 4,7,21,23,51,87 Бюджетного
кодексу України, ст. ст. 48,62,63,67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
Законом України «Про Державний бюджет
на 2014 рік», ст. ст. 9, 11, 69-71, 86, 94, 97, 158-163, 167
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: