Справа № 821/439/14
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/439/14

Категорія: 9.3 Головуючий в 1 інстанції:
Ковбій О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Херсонській області на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Державної фінансової
інспекції в Херсонській області до
Державного підприємства "Херсонське
лісомисливське господарство" про
зобов'язання виконати вимогу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державна фінансова інспекція
в Херсонській області, звернувся до
Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державного підприємства "Херсонське
лісомисливське господарство" в якому,
з урахуванням заяв про зменшення
позовних вимог, просив зобов'язати
відповідача виконати пункти 4, 9 вимоги
від 05.12.2013 року за № 21-07-14-14-/7274.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
наслідками проведеної ревізії
фінансово-господарської діяльності в
Державному підприємстві "Херсонське
лісомисливське господарство" за період
з 01.01.2011 року по 01.09.2013 року встановлені
допущені відповідачем порушення
законодавства, про що складено акт
ревізії від 30.10.2013 року за №07-17/12.

Державною фінансовою інспекцією в
Херсонській області надіслано на
адресу Державного підприємства
"Херсонське лісомисливське
господарство" вимогу про усунення
порушень, виявлених ревізією від 05.12.2013
року за № 21-07-14-14/7274, пунктом 4 якої
зобов'язано відповідача стягнути з
винних осіб у заподіянні шкоди у
порядку та розмірі встановленому ст.ст.
130-136 КЗпП України, та пунктом 9
відповідача також зобов'язано
перерахувати до державного бюджету за
кодом доходів 24060300 "Інші надходження"
кошти в сумі 7805,00 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2014 року позовні вимоги задовольнити
частково. Зобов'язано Державне
підприємство "Херсонське
лісомисливське господарство" виконати
пункт 4 вимоги Державної фінансової
інспекції в Херсонській області від
05.12.2013 року за № 21-07-14-14/7274. В
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду в частині відмови у задовленні
адміністративного позову позивач
подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального права, у зв'язку з чим
просить його скасувати в цій частині та
ухвалити нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити.

При цьому вивчивши матеріали справи,
зміст апеляційної скарги, колегія
суддів зазначає, що в цій частині
позовних вимог рішення суду про
задоволення адміністративного позову
фактично позивачем не оскаржується, а
тому відповідно до п. 13.1. Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду,
від 20.05.2013, № 7 "Про судове рішення в
адміністративній справі", апеляційний
суд не дає правові висновки щодо
неоскарженої частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до п.2.13 плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції
України на ІІІ квартал 2013 року,
ревізійною групою проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності ДП
"Херсонське лісомисливське
господарство" за період з 01.01.2011 року по
01.09.2013 року.

За результатами перевірки складено акт
ревізії фінансово-господарської
діяльності ДП "Херсонське
лісомисливське господарство" за період
з 01.01.2011 року по 01.09.2013 року від 30.10.2013
року за № 07-17/12.

За результатами ревізії ДП "Херсонське
лісомисливське господарство"
направлено вимогу про усунення
порушень, виявлених ревізією від 05.12.2013
року № 21-07-14-14/7274.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині зобов'язання виконати п. 9
вимоги від 05.12.2013 року за № 21-07-14-14-/7274, а
саме: перерахувати до державного
бюджету за кодом доходів 24060300 "Інші
надходження" кошти у сумі 7 805,00 грн., суд
виходив з наступного.

Актом ревізії зафіксовано порушення
відповідачем вимог п. 59 п. 2 ст. 29
Бюджетного кодексу України, яке
полягало у не перерахуванні до
Державного бюджету коштів в сумі 7805,00
грн., які видані працівникам у 2012 році
та повернуті ними, як зайво отримані, у
2013 році за рахунок фінансування,
отриманого з загального фонду
державного бюджету по КЕКВ 1901060
"Ведення лісового і мисливського
господарства, охорона і захист лісів в
лісовому фонді".

Відповідно до роз'яснень Державного
казначейства України від 09.03.2006 року
№3.4-22/498-2143 та від 12.02.2008 року №7.1-10/744
якщо з початком нового бюджетного
періоду здійснюється повернення зайво
виплачених у минулих бюджетних
періодах коштів, то зазначені кошти не
можуть бути відображені як відновлення
касових видатків, а повинні бути
перераховані до загального фонду
бюджету. Відповідно до вимог ст. 3, 57
Бюджетного кодексу бюджетний період
для всіх бюджетів, що складають
бюджетну систему, становить один
календарний рік, який починається 1
січня кожного року і закінчується 31
грудня того ж року. Не пізніше 31 грудня
або на останній день іншого бюджетного
періоду закриваються всі рахунки,
відкриті у поточному бюджетному
періоді. Усі надходження і витрати
записуються в тому бюджетному періоді,
в якому вони були здійснені.

Як вбачається з довідки про зміни до
тимчасового помісячного розпису
асигнувань загального фонду
Державного бюджету України (за
винятком надання кредитів з Державного
бюджету України) на І квартал 2014 року,
кошти у сумі 7805,00 грн. було повернено до
загального фонду державного бюджету по
КЕКВ 1281 "Дослідження і розробки, окремі
заходи розвитку по реалізації
державних (регіональних) програм".

Тому, враховуючи викладене, суд
зазначає, що відповідачем було
виконано п. 9 вимоги від 05.12.2013 року за №
21-07-14-14-/7274, а саме: повернуто кошти в
сумі 7805,00 грн. до загального фонду
Державного бюджету України.

Колегія суддів вважає вказаний
висновок суду правильним по суті з
огляду на наступне.

Пунктом 8 статті 10 Закону України від 26
січня 1993 року № 2939-XII "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин; назва Закону в
редакції Закону від 16 жовтня 2012 року №
5463-VI; далі - Закон № 2939-XII) передбачено
право державної контрольно-ревізійної
служби у судовому порядку стягувати у
дохід держави кошти, одержані
підконтрольними установами, за
незаконними угодами, без встановлених
законом підстав та з порушенням
чинного законодавства.

З наведеного випливає, що вищезгадане
право КРУ (Державної фінансової
інспекції України) стягувати в дохід
держави кошти, зокрема одержані
працівниками відповідача, має
реалізовуватись шляхом пред'явлення
позову до суду.

Згідно з частинами першою та другою
статті 15 Закону № 2939-XII службові особи
державної контрольно-ревізійної
служби є представниками органів
державної виконавчої влади. Законні
вимоги службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що ревізуються.

До таких вимог не можуть бути включені
вимоги про стягнення одержаного
працівниками відповідача бюджетних
коштів, оскільки для реалізації такого
права встановлений спеціальний
порядок.

Аналогічну правову позицію висловив
Верховний суд України у постанові від
12.11.2013 року у справі №21-292а13, номер в
ЄДРСРУ 35794466

Викладене дає підстави для висновку, що
Держфініспекція, пред'являючи серед
вимог про усунення порушень фінансової
дисципліни і вимогу щодо стягнення
одержаного працівниками відповідача
коштів, перевищило свої повноваження
та діяло не у спосіб, передбачений
законодавством, а тому суд першої
інстанції правильно по суті прийняв
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач надав суду належні докази
на підтвердження своїх заперечень
проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги Державної
фінансової інспекції в Херсонській
області у відповідній частині є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Херсонській
області залишити без задоволення, а
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2014 року у справі № 821/439/14 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складення ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян