Справа № 813/7802/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/7802/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі головуючого-судді Кедик
М.В., розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом Городоцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу, -
Городоцька об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (далі - Городоцька ОДПІ)
звернулася до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- ФО-П ОСОБА_1), в якому просить суд
стягнути податковий борг у сумі 751,93
В обґрунтування позовних вимог,
покликається на те, що у відповідача
наявна заборгованість перед бюджетом
по орендній платі за землю з фізичних
осіб в сумі 751,93 грн. Оскільки
заборгованість відповідачем
добровільно не погашена, просить
стягнути таку в судовому порядку.
Ухвалою суду від 19.11.2014 року відкрито
скорочене провадження в
адміністративній справі та
запропоновано відповідачу в
десятиденний строк з дня одержання
ухвали подати заперечення проти позову
та необхідні документи або заяву про
На адресу суду повернувся поштовий
конверт, направлений відповідачу за
адресою, яка зазначена у витязі з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
відміткою, «за зазначеною адресою не
проживає». Згідно з ч. 11 ст. 35 КАС
України, у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 183-2 КАС
України, суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі.
Безпосередньо, всебічно, повно та
об'єктивно дослідивши наявні у справі
докази, давши їм оцінку, суд встановив
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
копією Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 30.10.2014 року.
ФО-П ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності
Городоцькою райдержадміністрацією
12.06.2007 року за № 897428 та перебуває на
податковому обліку у Городоцькій ОДПІ
з 13.06.2007 року № 2883, що підтверджується
реєстраційними та обліковими даними.
З картки особового рахунку боржника
встановлено, що заборгованість по
орендній платі за землю з фізичних осіб
становить 751,93 грн (з них за основним
платежем - 553,95 грн, пеня - 197,98 грн) та
виникла в результаті несплати
самостійно задекларованої суми
податкових зобов'язань за грудень 2012
року по податковій декларації з плати
за землю (земельний податок та/або
орендна плата за земельні ділянки
державної або комунальної власності)
за 2012 рік, в сумі 553,95 грн.
Пеня за несвоєчасну сплату
заборгованості по вищевказаному
податку в сумі 197,98 грн виникла в
автоматичному режимі згідно з ст.129
Податкового кодексу України.
У зв'язку з несплатою відповідачем
грошових зобов'язань Городоцька ОДПІ
виставила ФО-П ОСОБА_1 податкову вимогу
форми "Ф" від 04.07.2011 року № 599 на суму 552,90
грн, яку надіслано платникові податків.
Зазначена податкова вимога ні в
адміністративному, ні в судовому
порядку не оскаржена, узгоджена сума
податкового зобов'язання до бюджету не
сплачена, тобто визнається сумою
податкового боргу, а відтак підлягає
стягненню з відповідача.
Надаючи правову оцінку відносинам, що
склались між сторонами, суд виходить з
Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу
України платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.
Згідно зі ст. 15 Податкового кодексу
України, платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
вищезазначеного Кодексу вбачається, що
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.
Відповідно до пп. 41.1, 41.2 ст. 41
Податкового кодексу України
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску, його територіальні
Органами стягнення є виключно
контролюючі органи, уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу та
недоїмки зі сплати єдиного внеску у
межах повноважень, а також державні
виконавці у межах своїх повноважень.
Стягнення податкового боргу та
недоїмки зі сплати єдиного внеску за
виконавчими написами нотаріусів не
Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, плата за
землю - це загальнодержавний податок,
який справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
Відповідно до ст. 270 Податкового
кодексу України, об'єктами
оподаткування є: земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні; земельні частки (паї), які
перебувають у власності. Підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Платником орендної
плати є орендар земельної ділянки.
Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду (ст.288
Податкового кодексу України).
Пунктом 286.2 ст. 286 Податкового кодексу
України визначено, що платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями.
Згідно з п. 287.1 ст. 287 Податкового
кодексу України, власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
Відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового
кодексу України, податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.
Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу
України крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом.
Положеннями п.п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України визначено, що платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 56.11 ст. 56 Податкового
кодексу України, не підлягає
оскарженню грошове зобов'язання,
самостійно визначене платником
У разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган у відповідності до
вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового
кодексу України надсилає (вручає) йому
податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу
України у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).
Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129
Податкового кодексу України, після
закінчення встановлених цим Кодексом
строків погашення узгодженого
грошового зобов'язання на суму
податкового боргу нараховується пеня.
Згідно ст. 87 цього ж Кодексу, джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим же Кодексом, а також
іншими законодавчими актами. Стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання (вручення) такому платнику
податкової вимоги (пункт 95.1 статті 95
Податкового кодексу України).
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового
кодексу України, контролюючий орган
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності.
Згідно з п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу
України, орган стягнення звертається
до суду з позовом про стягнення суми
податкового боргу платника податку -
Частиною 1 ст. 71 КАС України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Станом на день розгляду справи сума
податкового боргу відповідача в
розмірі 751,93 грн є узгодженою та у
встановлені законом строки не
сплаченою, тому відповідно до пп. 14.1.175
п. 14 ст. 14 Податкового кодексу України
визнається сумою податкового боргу.
Доказів зворотного матеріали справи не
З огляду вищенаведеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
Городоцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 податкового
боргу в сумі 751,93 грн є обґрунтованими,
підтверджуються долученими до
матеріалів справи доказами і
підлягають до задоволення.
Відповідно до вимог ст. 94 КАС України,
судові витрати у формі судового збору
не належить стягувати з відповідача.
Керуючись ст. ст. 7-14, 35, 69-71, 86, 94, 159-163, 167,
183-2 КАС України, суд -
Адміністративний позов задовольнити
Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) до бюджету податковий борг в
сумі 751 (сімсот п'ятдесят одну) гривню 93
Постанову суду звернути до негайного
Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку також іншими
особами у зв'язку з тим, що суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки.

Строк для подання апеляційної скарги
стороною або іншою особою, яка брала
участь у справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

У разі оскарження в апеляційному
порядку постанови, прийнятої у
скороченому провадженні, ухвала суду
апеляційної інстанції по такій справі
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього ж Кодексу апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя
Кедик М.В.