Справа № 2а-10344/11/1370
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/1388/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
секретар: Буденко В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційні скарги
Державної митної служби України та
Львівської митниці на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 грудня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Державної митної служби України,
Львівської митниці про скасування
наказів, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року позивачка звернулася
до суду із зазначеним позовом до
відповідачів. Просила визнати
протиправними та скасувати накази
Державної митної служби України від 10
серпня 2011 року № 1744-к, Львівської
митниці від 10 серпня 2011 року № 673-к в
частині припинення перебування її з 10
серпня 2011 року на державній службі в
митних органах України на підставі п.6
ст.30 Закону України «Про державну
службу», поновити на посаді старшого
інспектора відділу митного оформлення
№ 4 митного поста «Краковець»
Львівської митниці з 10 серпня 2011 року,
стягнути з Львівської митниці на її
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Посилалася на те, що відповідачами не
встановлено та не доведено порушення
нею вимог митного законодавства,
оскільки не доведено, що виявлені кошти
були передані декларантом саме їй, крім
того, оскаржуваний наказ винесено в
період її тимчасової непрацездатності.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 грудня
2012 року скасовано постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 26
вересня 2012 року та прийнято нову
постанову про задоволення позову.
Визнано протиправними та скасовано
наказ Державної митної служби України
від 10 серпня 2011 року № 1744-к та наказ
Львівської митниці від 10 серпня 2011 року
№ 673-к в частині припинення перебування
ОСОБА_4 на державній службі в митних
органах України, поновлено позивачку
на посаді старшого інспектора відділу
митного оформлення № 4 митного поста
«Краковець» Львівської митниці з 10
серпня 2011 року, стягнуто з Львівської
митниці на користь позивачки середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 28330 грн. 08 коп. Постанову суду в
частині поновлення позивачки на посаді
та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за один місяць
допущено до негайного виконання.

У касаційних скаргах ставиться питання
про скасування постанови суду
апеляційної інстанції з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права та залишення в
силі постанови суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційних скарг та
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах касаційних скарг, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційні
скарги підлягають задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що згідно
наказу Державної митної служби України
від 10 серпня 2011 року № 1744-к припинено
перебування на державній службі в
митних органах України старшого
інспектора відділу митного оформлення
№4 митного поста «Краковець»
Львівської митниці ОСОБА_4 за порушення
Присяги державного службовця
відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про державну службу».

В наказі зазначено, що в ході
проведення 10 серпня 2011 року
працівниками управління Служби
безпеки України у Львівській області
оперативних заходів в зоні митного
контролю митного поста «Краковець» у
старшого інспектора відділу митного
оформлення № 4 митного поста
«Краковець» Львівської митниці ОСОБА_4
виявлено грошові кошти у розмірі 300
грн., що були отримані нею від особи,
яка переміщувала товари через митний
кордон України. Вказані дії є
неприпустимими в роботі посадових осіб
митних органів, свідчать про
несумлінне ставлення до службових
обов'язків, завдають шкоди
авторитетові посадової особи митної
служби України та митній службі
України в цілому, що є порушенням
Присяги державного службовця. Пунктом 2
вказаного наказу зобов'язано керівника
Львівської митниці ознайомити з цим
наказом ОСОБА_4 та видати відповідний
наказ.

10 серпня 2011 року Львівська митниця
видала наказ № 682 «Про проведення
службового розслідування», а також
наказ № 346-к про оголошення
вищезазначеного наказу Державної
митної служби України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
правомірності звільнення позивачки з
митних органів за порушення Присяги
державного службовця, оскільки вона
скоїла діяння несумісні з державною
службою, проти інтересів служби, що
суперечить покладеним на неї
обов'язкам, підриває довіру до неї як
носія влади, призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ОСОБА_4 своїх
обов'язків.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та приймаючи нову постанову
про задоволення позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що звільнення позивачки відбулося з
порушенням встановленого порядку, без
дотримання обов'язкової процедури, а
саме без проведення службового
розслідування, до того ж, в період
тимчасової непрацездатності.

Проте погодитися з такими висновками
суду апеляційної інстанції не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону
висновки суду апеляційної інстанції не
ґрунтуються на доказах, спростовуються
матеріалами справи.

Згідно ст.408 Митного кодексу України
(який був чинний на час виникнення
спірних відносин; далі - МК) правовий
статус посадових осіб митної служби
України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України,
Митним кодексом України, а в частині, що
ним не регулюється, Законом України
«Про державну службу».

Відповідно до статті 413 цього ж Кодексу
посадові особи митної служби України,
вперше прийняті на службу до митних
органів, приймають Присягу.

Пунктом 6 частини першої статті 30
Закону України «Про державну службу» №
3723-XII (далі -Закон № 3723-XII) передбачено,
що державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої у статті 17 цього Закону.

Зокрема, у частині другій статті 17
Закону № 3723-XII наведено текст Присяги:
«Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти
висновку, що в основі поведінки
державного службовця закладені етичні,
правові та службово-дисциплінарні
норми поведінки, порушення яких
утворює факт порушення Присяги. Тому,
складаючи Присягу, державний
службовець покладає на себе не тільки
певні службові зобов'язання, але й
моральну відповідальність за їх
виконання. У зв'язку з цим як порушення
Присяги слід розуміти скоєння
державним службовцем проступку
(вчинку) проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 14
Закону № 3723-XII за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону № 3723-XII регулювання правового
становища державних службовців, що
працюють в апараті органів митного
контролю, здійснюється згідно з цим
Законом, якщо інше не передбачено
законами України.

Відповідно до частини другої статті 410
зазначеного МК у митній службі України
діє Статут, який затверджується
законом.

В абзаці першому преамбули Статуту
зазначено, що цей Статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці другому преамбули
Статуту зазначено, що регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону № 3723-XII.

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція). Пунктом 1.1 Інструкції
визначено приводи, підстави, мета,
порядок призначення і проведення
службового розслідування, прийняття за
ним рішень, виконання цих рішень,
формування матеріалів службового
розслідування у справі, а також права
та обов'язки посадових осіб митної
служби України під час їх проведення.

Згідно з абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюються в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів. За пунктом 1.4
Інструкції з'ясування обставин
порушення трудової дисципліни
посадовими особами митної служби
здійснюється відповідно до вимог
Кодексу законів про працю України,
Закону № 3723-XII, Статуту та правил
внутрішнього трудового розпорядку
митного органу.

Верховний Суд України в постанові від 22
квітня 2014 року (справа № 21-90а14)
наголосив, що припинення державної
служби за порушення Присяги є
найсуворішою санкцією
відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.
Передумовою звільнення державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, мають бути
встановлені внаслідок ретельного
службового розслідування, яке
регулюється Інструкцією. Звільнення за
порушення присяги може мати місце лише
тоді, коли державний службовець скоїв
проступок проти інтересів служби, який
суперечить покладеним на нього
обов'язкам, підриває довіру до нього як
носія влади, що призводить до
приниження державного органу та
унеможливлює подальше виконання ним
своїх обов'язків. Державний службовець,
який вчинив дисциплінарний проступок,
не може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можливо
кваліфікувати як порушення Присяги.

Тобто, звільнення особи за порушення
Присяги можливе лише за умов:
1)доведеності факту скоєння проступку;
2) такий проступок скоєно проти
інтересів служби, він суперечить
покладеним на особу обов'язкам,
підриває довіру до особи як до носія
влади та принижує державний орган,
унеможливлює подальше виконання
особою своїх обов'язків.

Судом першої інстанції встановлено і
не спростовано судом апеляційної
інстанції доведеність факту вчинення
позивачкою 10 серпня 2011 року саме такого
діяння: отримання від особи, яка
переміщувала товари через митний
кордон України, 300 грн. за незаконне
звільнення від митного оформлення
товару. Вказаний факт підтверджено
протоколом огляду місця події від 10
серпня 2011 року, проведеного
співробітниками СБУ в присутності
понятих та самої ОСОБА_4, під час якого
велася безперервна відеозйомка. В ході
огляду місця події було виявлено на
робочому місці позивачки 300 грн. із
слідами люмінесцентної фарби, такі ж
самі сліди були виявлені на правій руці
позивачки.

Вказаний факт підтверджується
постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 13 червня 2012 року,
залишеною без змін постановою
апеляційного суду Львівської області
від 11 липня 2012 року, про закриття
провадження в справі про притягнення
ОСОБА_4 до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.172-2 КУпАП
України із закінченням строку
накладення адміністративного
стягнення. Із змісту судових рішень
судів як першої, так і апеляційної
інстанцій вбачається, що суди визнали
доведеними обставини, що ОСОБА_4,
обіймаючи посаду старшого інспектора
відділу митного оформлення № 4 митного
поста «Краковець» Львівської митниці,
10 серпня 2011 року в порушення своїх
службових обов'язків та вимог митного
законодавства неправомірно сприяла
незаконному звільненню від митного
контролю при переміщенні через
державний кордон України товарів, що
призвело до ненадходження до
державного бюджету України
3371 грн. 92 коп., одержавши за це від
особи, яка переміщувала товари через
митний кордон України, неправомірну
вигоду в сумі 300 грн.

А згідно ч.1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, суд першої інстанції
зробив правильний висновок, що факт
скоєння позивачкою діяння проти
інтересів служби, яке суперечить
покладеним на особу обов'язкам,
підриває довіру до неї як носія влади
та принижує державний орган,
унеможливлює подальше виконання
особою своїх обов'язків беззаперечно
доведений вищенаведеними доказами, а
тому вона обґрунтовано звільнена за
порушення присяги.

Враховуючи викладене, не можна
погодитися з висновком суду
апеляційної інстанції про поновлення
позивачки на посаді з тих підстав, що
наказ про її звільнення видано до
закінчення службового розслідування
та затвердження його висновку.

Як вбачається з матеріалів справи
висновком службового розслідування,
проведеного на підставі наказу
Львівської митниці №682 від 10 серпня 2011
року (початок службового
розслідування) підтверджено, а не
спростовано факт порушення ОСОБА_4
присяги державного службовця. А тому
звільнення позивачки в даному випадку
до закінчення проведення службового
розслідування не вплинуло на
обґрунтованість звільнення.

Неспроможними є й висновки суду
апеляційної інстанції про порушення
відповідачем ч.3 ст.40 КЗпП України,
оскільки наказ про звільнення
винесено в період тимчасової
непрацездатності ОСОБА_4 Судами обох
інстанцій встановлено, що 10 серпня 2011
року ОСОБА_4 перебувала на робочому
місці, де в її присутності здійснено
огляд місця події, зауважень до
протоколу огляду місця події у неї не
було.

Крім того, згідно ч.3 ст.40 КЗпП України
не допускається звільнення працівника
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за п.5 цієї статті), а також у
період перебування працівника у
відпустці.

Верховний Суд України у постанові від
23 січня 2013 року (справа № 6-127цс12)
зазначив, що «розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу» розкрито
законодавцем у п.4 ст.36 КЗпП України, до
якого віднесено лише звільнення з
підстав, передбачених ст.ст.40, 41 КЗпП
України. Це виключає охоплення змістом
терміну «розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу» будь-якого
іншого звільнення, підстава якого не
зазначена в ст.ст.40, 41 КЗпП України, або
яке законодавець спеціально не
визначив як розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу.

Враховуючи, що позивачку звільнено зі
служби на підставі п.6 ст.30 Закону
України «Про державну службу», а не з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що норми ч. 3 ст.40 КЗпП України
на ці правовідносини не поширюються.
Проте суд апеляційної інстанції цих
вимог закону не врахував.

Згідно ст.226 КАС України суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, коли суд
апеляційної інстанції помилково
скасував постанову суду першої
інстанції, яка ухвалена відповідно до
закону, колегія суддів на підставі ст.
226 КАС України скасовує судове рішення
суду апеляційної інстанції та залишає
в силі постанову суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Державної митної
служби України та Львівської митниці
задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 грудня 2012
року скасувати, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк