Справа № 504/1327/14-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
504/1327/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Барвенко В.К.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Кравченко К.В.

Крусяна
А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Комінтернівському районі
Одеської області на постанову
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 3 червня 2014р. по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Комінтернівському районі
Одеської області про визнання
протиправними дій щодо неврахування до
пільгового стажу періоду роботи, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014р. ОСОБА_2 звернувся в суд із
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Комінтернівському районі
Одеської області (далі УПФУ) про
визнання протиправними дій щодо
неврахування до пільгового стажу
періоду роботи з 22.08.1992р. по 29.12.1992р. на
шахті ім.А.І.Гайового та період роботи з
26.01.1993р. по 18.11.1994р. в артелі старателів
«Полярна» та зобов'язання вчинити
певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що він звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач своїм рішенням №4 у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах відмовив у зв'язку з
тим, що період роботи згідно довідки
№ОН/27 від 9.01.2013р. врахувати в пільговий
стаж не має підстав, оскільки відсутня
атестація робочих місць на
підприємствах на яких працював
позивач.

Постановою Комінтернівського
районного суду Одеської області від 3
червня 2014р. позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області щодо неврахування періоду
роботи ОСОБА_2 з 22 серпня 1992р. по 29
грудня 1992р. на шахті ім.А.І.Гайового, та
період роботи з 26 січня 1993р. по 18
листопада 1994р. в артелі старателів
«Полярна» в умовах Крайньої Півночі.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Комінтернівському
районі Одеської області врахувати
період роботи ОСОБА_2 з 22 серпня 1992р. по
29 грудня 1992р. на шахті ім.. А.І.Гайового,
та період роботи з 26 січня 1993р. по 18
листопада 1994р. в артелі старателів
«Полярна» в умовах Крайньої Півночі.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області просить постанову суду
скасувати та прийняти нову постанову,
якою відмовити повністю у задоволені
позову, посилаючись на порушення норм
права.

Судова колегія вважає, що у
відповідності до п.1 ч.1 ст.197КАС України,
апеляційну скаргу можливо розглянути в
порядку письмового провадження,
оскільки в матеріалах справи достатньо
доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційних скарг, пояснення на
них, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку про
залишення скарги без задоволення,
постанови суду без змін, з наступних
підстав.

За правилами ст.200КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи адміністративний позов
частково, суд першої інстанції виходив
з того, що обов'язок проведення
атестації робочих місць покладено на
керівників підприємств, а тому її не
проведення не може буди підставою для
позбавлення права пенсіонера на
отримання пенсії за віком на пільгових
умовах. Крім того, професія позивача в
районі Крайньої Півночі в Артілі
старателів «Полярна» гірником
очисного вибою в період роботи з
26.01.1993р. по 18.11.1994р. була передбачена
Списком №1, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів СССР від 21 січня
1991р.

Вирішуючи спір судова колегія вважає,
що суд першої інстанції повно та
об'єктивно дослідив обставини по
справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції
встановлено, підтверджено матеріалами
справи, що позивач є пенсіонером за
віком та перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області та отримує пенсію за віком.

13.02.2013р. позивач звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії згідно з п.«а» ст.13 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» та п.2 розділу 15
Прикінцевих положень ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

24.02.2014р. відповідач своїм рішенням №4 у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах відмовив з підстав
відсутності спеціальності артіль
старателів у Списку №1 та
підтвердження пільгового стажу за
період з 22.08.1992р. по 29.08.1992р., оскільки
відсутня атестація робочих місць по
шахті ім.А.Г.Гайового, та за період
роботи з 26.01.1993р. по 18.11.1994р., оскільки
відсутня атестація робочих місць в
кооперативі «Артіль старателів
«Полярна».

ОСОБА_2 не погоджується із зазначеним
рішенням, вважає його незаконним,
посилаючись на те, що дії щодо відмови
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах є неправомірними та
порушують його права та інтереси.

Перевіряючи правомірність прийнятого
рішення про відмову у призначенні
пільгової пенсії, суд першої інстанції
виходив наступного.

Відповідно до пункту «а» ч.1 ст.13 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» мають право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
незалежно від місця останньої роботи,
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за Списком №1 і за
результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№442 від 1 серпня 1992р., і розробленими на
виконання цієї постанови Методичними
рекомендаціями для проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженими Постановою
Міністерства праці України від 1
вересня 1992р. №41.

Відповідно до зазначених нормативних
актів основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.

Згідно із п.4 Порядку та п.п.1.5 п.1
Методичних рекомендацій періодичність
проведення атестації робочих місць
визначається безпосередньо
колективним договором підприємства і
проводиться не рідше одного разу на 5
років. Відповідальність за своєчасне
та якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно
до Порядку та Методичних рекомендацій
передбачає: установлення факторів і
причин виникнення несприятливих умов
праці; санітарно-гігієнічне
дослідження факторів виробничого
середовища, важкості й напруженості
трудового процесу на робочому місці;
комплексну оцінку факторів
виробничого середовища і характеру
праці на відповідність їхніх
характеристик стандартам безпеки
праці, будівельним та санітарним
нормам і правилам; установлення
ступеня шкідливості й небезпечності
праці та її характеру за гігієнічною
класифікацією; обґрунтування
віднесення робочого місця до категорії
зі шкідливими (особливо шкідливими),
важкими (особливо важкими) умовами
праці; визначення (підтвердження) права
працівників на пільгове пенсійне
забезпечення за роботу у несприятливих
умовах; складання переліку робочих
місць, виробництв, професій та посад із
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; аналіз реалізації
технічних і організаційних заходів,
спрямованих на оптимізацію рівня
гігієни, характеру і безпеки праці.

Виходячи з наведених норми діючого
законодавства, судова колегія вважає,
що суд першої інстанції дійшов
правильного та обґрунтованого
висновку про те, що оскільки
законодавцем покладено обов'язок
проведення атестації робочих місць на
керівників підприємств, її не
проведення не може позбавити громадян
їх конституційного права на соціальний
захист щодо вирішення питань надання
пенсій за віком на пільгових умовах.

Крім того, судова колегія вважає
необґрунтованими доводи відповідача
стосовно того, що робота позивача не
передбачена Списком №1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників з
шкідливими та важкими умовами праці,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах, виходячи
з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджено матеріалами справи, що
позивач в період з 22.08.1992р. по 29.12.1992р.
працював на шахті ім.А.І.Гайового
м.Горлівка, Донецької області, що
підтверджується записами у трудовій
книжці, архівною довідкою архівного
структурного підрозділу шахти ім.А.І.
Гайового від 9.01.2013р..

Також належними доказами підтверджено,
що позивач в період з 26.01.1993р. по
18.11.1994р. працював в районах крайньої
півночі в Артелі старателів «Полярна»
гірником очисного вибою з повним
робочим днем під землею, що
підтверджується архівною довідкою
№48/23-772 від 7 жовтня 2003р. (а.с.19), згідно
якою позивач виконував роботу в
особливо шкідливих та важких умовах
та записами у трудовій книжці (а.с.22).

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив, що професія
позивача в період роботи з 26.01.1993р. по
18.11.1994р. в районі Крайньої Півночі в
Артілі старателів «Полярна» гірником
очисного вибою передбачена розділом 1
підрозділу 1а код.1010100а Списку №1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників з шкідливими та важкими
умовами праці, зайнятість в яких дає
право на пенсію за віком на пільгових
умовах, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів СССР від 21 січня
1991р. яка діяла на момент роботи
позивача.

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права. На думку судової колегії,
викладені у скарзі доводи не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що постанова суду ухвалена з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, а тому не вбачає
підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.197,198,200,206 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі Одеської
області - залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського
районного суду Одеської області від 3
червня 2014р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
К.В. Кравченко

А.В. Крусян