Справа № 2а-0770/543/11
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2014 рокум. Ужгород№ 2а-0770/543/11

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судового засідання
Симканич Ю.В.

за участю сторін:

представника позивача - Феделещак М.М.

представника відповідача -
Беззаботнова В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Закарпатського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою Комунального підприємства
"Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" до
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода"
звернулося до Закарпатського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді,
яким просить суд скасувати податкове
повідомлення-рішення від 27.01.2011р.
№/0/51/152/03344326/717.

Ухвалою суду в попереднього судового
засідання 09.10.2014 року було замінено
первинного відповідача Державну
податкову інспекцію у м. Ужгороді на
його правонаступника Державну
податкову інспекцію у м. Ужгороді
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області в порядку ст. 55
КАС України (а.с. 206-207).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10
лютого 2011 року Комунальне підприємство
«Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода» отримало
податкове повідомлення-рішення від
27.01.2011р. №/0/51/15-2/03344326/717 з вимогою
сплатити штрафну санкцію у розмірі
249260,81 грн. за порушення граничних
строків сплати узгоджених сум
податкових зобов'язань по податку на
додану вартість. Отриманню цього
повідомлення рішення передувало
отримання 17 січня 2011 року примірника
Акту №4137/15-2 від 28.12.2010р. «Про результати
проведення перевірки дотримання
податкового законодавства». Всупереч
вимогам Закону 2181-ІІІ «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» та листа Вищого
адміністративного суду України від 8
червня 2010 року N 834/11/13-10 податковий
орган самостійно змінив призначення
платежу, визначеного платником
податків при їх сплаті, зокрема, з метою
погашення податкового боргу.
Відповідач не відобразив в обліковій
картці платника податків датою
прийняття ухвалу Вищого
адміністративного суду України по
справі №7-396/2006 від 27 жовтня 2009 року,
якою було скасовано постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.02.2007р. та
направлено справу на новий розгляд,
внаслідок чого штрафні санкції у сумі
430630,12 грн. за несвоєчасну сплату ПДВ в
2004-2005 роках стали неузгодженими.
Відповідач протиправно не відобразив в
розрахунку штрафних санкцій здійснені
платежі в повному обсязі, при тому, що
відсутні докази розподілу платежів на
суму податку і пеню в порядку,
встановленому ч.2 п.16.3.3. Закону №2181.
При нарахуванні штрафних санкцій у
відповідності до п.6.1.7. Інструкції про
порядок застосування штрафних
(фінансових) санкцій органами
державної податкової служби
відповідач не врахував наявність
значних обсягів заборгованості
бюджету перед позивачем. Також
підставами для задоволення позовних
вимог позивач визначає факт не
надіслання йому відповідачем
податкових вимог згідно із підпунктом
6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону №2181,
відображення в розрахунку штрафних
санкцій 02.02.2010 року та 19.02.2010 року
погашення податкового боргу з податку
на додану вартість на суми відповідно
190134,68 грн. та 242290,24 грн., при тому, що
позивач не здійснював такого
погашення,

Ухвалою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11.01.2013 р.
провадження у справі було зупинено до
набрання законної сили судовим
рішенням у справі №2а-0770/3602/12 за позовом
Комунального підприємства "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" до
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді про визнання неправомірними
дій ДПІ в м.Ужгороді при проведенні
перевірки позивача, результати якої
оформлені Актом №4137/15-2 від 28.12.2010р. «Про
результати проведення перевірки
дотримання податкового
законодавства».

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24.03.2014р. по
справі №876/6101/13 залишено без змін
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 06.03.2013р. по
справі №2а-0770/3062/12. У зв'язку з цим
провадження у справі було поновлено
23.04.2014р.

12 травня 2014 року після поновлення
провадження у справі Комунальне
підприємство «Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода»
звернулося до суду із заявою про
часткову зміну (доповнення) підстав
позову, в якій обґрунтовувано, що
вищеперерахованими судовими
рішеннями, що набули законної сили, у
справі №2а-0770/3602/12 (номер справи в
апеляційній інстанції №876/6101/13),
встановлені наступні обставини:

1. Протиправність дій Державної
податкової інспекції у місті Ужгороді
Закарпатської області по
ненаправленню платнику податків -
позивачу запрошення органу податкової
служби для проведення невиїзної
документальної перевірки та
підписання акта (порушення вимог п.4.3
Порядку оформлення результатів
невиїзних документальних, виїзних
планових та позапланових перевірок з
питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 10
серпня 2005 р. N 327 та пункту 2.4 розділу 2
Методичних рекомендацій щодо порядку
взаємодії між підрозділами органів
державної податкової служби України
при організації та проведенні
перевірок платників податків",
затверджених наказом Державної
податкової адміністрації України від
27.05.2008 № 355), за результатами якої
прийняте оскаржуване в даній справі
податкове повідомлення-рішення;

2. Протиправність дій Державної
податкової інспекції у місті Ужгороді
Закарпатської області по
ненаправленню після реєстрації акта
перевірки (у той же день) одного його
примірника (з відповідними додатками)
керівнику або уповноваженій особі
суб'єкта господарювання (порушення
вимог п.4.6 вказаного Порядку).

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.

Відповідач надав суду письмові
заперечення проти позову (Т.1 а.с.82-85),
якими позовні вимоги не визнає і
просить суд відмовити у їх задоволенні
мотивуючи тим, що відповідно до пп.5.3.1
п.5.3 ст.5 Закону 2181-ІІІ платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним у податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього закону для подання
податкової звітності. За недотримання
цього строку платник податків
притягається до відповідальності у
відповідності до ст..126 Податкового
кодексу України. Зміни до облікової
картки платника податків у зв'язку з
прийняттям ухвали Вищого
адміністративного суду України по
справі №7-396/2006 від 27.10.2009р. будуть
внесені податковим органом після
розгляду по суті справи на новому
розгляді. Відповідно до Узагальнюючого
податкового роз'яснення положень
Закону 2181-ІІІ (затвердженого Наказом
ДПА України від 16.07.2003р. №354 термін
«погашення податкового боргу» за
певним видом платежу до бюджету слід
розуміти як зменшення абсолютного
значення від'ємного сальдо розрахунків
платника податків з бюджетом,
підтверджене відповідним документом.
Саме на позивача у першу чергу Законом
покладено обов'язок визначення у
платіжному дорученні частки
податкового зобов'язання та частки
пені, що підлягає сплаті. Підставою для
застосування штрафних санкцій
відповідно до пункту 6.1.7 Інструкції є
несвоєчасна сплата узгодженої суми
податкового зобов'язання. Відповідно
до п.7.7 ст.7 Закону 2181-ІІІ податковий
борг погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковим платежами) - у
рівних пропорціях.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив з підстав наведених у
запереченнях на адміністративний
позов.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення представиків
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
грунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи,
28.12.2010р. державним податковим
інспектором ВА ПДВ ДПІ у м.Ужгороді
Булавіною Н.С. проведено перевірку
дотримання встановлених
законодавством граничних строків
сплати КП «Водоканал м.Ужгорода» по сплаті податку на додану
вартість за період березень 2009 -
травень 2010 року, за результатами якої
складено Акт №4137/15-2 від 28.12.2010р. «Про
результати проведення перевірки
дотримання податкового законодавства»
(Т.1 а.с.9-10). Пунктом 3 даного Акту
встановлено, що платник порушує
терміни сплати самостійно визначеного
грошового зобов'язання з ПДВ, тобто має
місце порушення вимог п.1.2.ст.1, пп.5.3.1
п.5.3 ст.5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» №2181-ІІІ від 21.12.2000р.,
п.7.7.1 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість».

На підставі даного Акту відповідачем
було прийняте та надіслане позивачу
податкове повідомлення-рішення від
27.01.2011р. №/0/51/15-2/03344326/717 з вимогою
сплатити штрафну санкцію у розмірі
249260,81 грн (Т.1 а.с.16).

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України: 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно пункту 4.3 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 10 серпня 2005 р. N 327,
підписання акта виїзної планової чи
позапланової перевірок посадовими
особами суб'єкта господарювання та
посадовими особами органу державної
податкової служби, які здійснювали
перевірку, здійснюється за
місцезнаходженням платника податків, а
у разі здійснення невиїзних
документальних перевірок - у
приміщенні органу державної
податкової служби, куди посадові особи
суб'єкта господарювання письмово
запрошуються для підписання акта до
закінчення строку, передбаченого у
пункті 4.2 цього розділу.

Згідно пункту 2.4 розділу 2 Методичних
рекомендацій щодо порядку взаємодії
між підрозділами органів державної
податкової служби України при
організації та проведенні перевірок
платників податків", затверджених
наказом Державної податкової
адміністрації України від 27.05.2008 № 355,
платник податків у визначені у порядку
оформлення і реалізації матеріалів
перевірок (встановленому ДПА України
відповідно для платників податків -
юридичних та фізичних осіб) строки
запрошується для ознайомлення та
підписання акта (довідки) про
результати невиїзної документальної
перевірки письмовим повідомленням про
запрошення, що направляється
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення платнику податків
(вручається під розписку). Зразок форми
повідомлення про запрошення наведено в
додатку 7 до Методичних рекомендацій.
Однак, в порушення вказаних
нормативних вимог, позивачу не було
направлено запрошення органу
податкової служби для проведення
невиїзної документальної перевірки та
підписання акта.

Відповідно до вимог пункту 4.6 Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 10 серпня 2005
р. N 327, після реєстрації акта перевірки
(у той же день) один його примірник (з
відповідними додатками) не був
переданий керівнику або уповноваженій
особі суб'єкта господарювання, про що
на останній сторінці обох примірників
акта мала бути зроблена відповідна
відмітка за підписом особи, яка
одержала акт, із зазначенням посади,
прізвища та ініціалів, а також дати
одержання акта. Однак, в порушення
вказаних нормативних вимог примірник
Акту №4137/15-2 від 28.12.2010р. «Про результати
проведення перевірки дотримання
податкового законодавства» був
направлений позивачу тільки 14 січня 2011
року

Ці обставини були встановлені в
адміністративній справі №2а-0770/3602/12
(номер справи в апеляційній інстанції
№876/6101/13), за результатами розгляду якої
прийнято постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
06.03.2013р. по справі №2а-0770/3062/12, залишену
без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24.03.2014р. по справі №876/6101/13. Вказані
судові рішення набули законної сили.

Відповідно до п.1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Перераховані обставини в контексті ч.2
ст. 19 Конституції України дають
підстави вважати, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення від
27.01.2011р. №/0/51/15-2/03344326/717 прийняте
відповідачем не на підставі та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, та без урахування
права особи на участь у прийнятті
рішення, а тому підлягає скасуванню.

Крім вищенаведеного суд констатує
наступне.

Відповідно до наданої в судовому
засіданні відповідачем облікової
картки платника податку на додану
вартість за 2009-2010рр. та долучених до
позовної заяви копій платіжних
доручень у вказані в розрахунках
штрафних санкцій дати платежів 2009-2010
року позивач здійснив наступні
проплати податку на додану вартість:
02.12.2009р. - 19949 грн. відповідно до
платіжного доручення №2667 із
призначення платежу «Оплата ПДВ згідно
акту ревізії від 04.11.09р№2539/23-1/03344326 та
подат. повід-рішення», 03.12.2009 - 20000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2684 із призначення платежу«Оплата ПДВ
згідно акту ревізії від
04.11.09р№2539/23-1/03344326 та подат.
повід-рішення основн плат16141грн.штраф
санкц.3859грн.», та 30000 відповідно до
платіжного доручення №2687 із
призначення платежу«Оплата ПДВ згідно
акту ревізії від 04.11.09р№2539/23-1/03344326 та
подат. повід-рішення», 28.12.2009р. - 18000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2958 із призначення платежу«Оплата ПДВ
згідно догов про простроч податков
зобовяз №17 від 02.03.2009рр. за грудень 2009р.
в тому числі 2000 грн згідно деклар за 11
м-ц2009р.», 29.12.2009р. - 11000 грн. відповідно до
платіжного доручення №2974 із
призначення платежу«Оплата ПДВ згідно
договору про простроч податков
зобовязань №17 від 02.03.2009р. за грудень
2009р.», 25.01.2010р. - 16000 грн. відповідно до
платіжного доручення №160 із
призначення платежу«Оплата ПДВ згідно
договору про прострочення податкових
зобовязань №17 від 02.03.2009р. за січень
2010р.», 27.01.2010р. - 11000 грн. відповідно до
платіжного доручення №233 із
призначення платежу«Оплата ПДВ згідно
договору про прострочення податкових
зобовязань №17 від 02.03.2009р. за січень
2010р.», 10.02.2010р. - 10000 грн. відповідно до
платіжного доручення №337 із
призначення платежу«оплата ПДВ згідно
договору про прострочення податкових
зобовязань №17 від 02.03.2009р. лютий-м-ц
2010р.», 12.02.2010р. - 16000 грн. відповідно до
платіжного доручення №364 із
призначення платежу«оплата ПДВ згідно
договору про прострочення податкових
зобовязань №17 від 02.03.2009р. лютий-м-ц
2010р.», 25.02.2010р. - 22000 грн. відповідно до
платіжного доручення №493 із
призначення платежу«Оплата ПДВ за
січень міс.2010р.», 05.03.2010р. - 26600 грн.
відповідно до платіжного доручення №548
із призначення платежу«оплата ПДВ
згідно договору про прострочення
податкових зобовязань №17 від 02.03.2009р.
за березень-м-ц 2010р.», 30.03.2010р. - 2000 грн.
відповідно до платіжного доручення №819
із призначення платежу«Оплата ПДВ за
лютий м-ц.2010р.», 14.04.2010р. - 26600 грн.
відповідно до платіжного доручення №881
із призначення платежу«оплата ПДВ
згідно договора про прострочення
податкових зобовязань №17 від 02.03.2009р.
за квітень 2010р.», 22.04.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№1015 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за березень м-ц 2010р.», 23.04.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№1029 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за березень м-ц 2010р.», 26.04.2010р. - 3000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№1045 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за березень м-ц 2010р.», 17.05.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№1242 із призначення платежу«оплата ПДВ
згідно договора про прострочення
податкових зобовязань №17 від 02.03.2009р.
за травень м-ц 2010р.», 21.06.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№1634 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за травень м-ц 2010р.», 22.06.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№1649 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за травень м-ц 2010р.», 23.06.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№1660 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за травень м-ц 2010р.», 29.06.2010р. - 20000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№1687 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за травень м-ц 2010р.», 30.06.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№1697 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за травень м-ц 2010р.», 21.07.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№1908 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за червень м-ц 2010р.», 22.07.2010р. - 16000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№1927 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за червень м-ц 2010р.», 28.07.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№1956 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за червень м-ц 2010р.», 17.08.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2178 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за липень м-ц 2010р.», 18.08.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2202 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за липень м-ц 2010р.», 20.08.2010р. - 20000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2223 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за липень м-ц 2010р.», 21.08.2010р. - 24000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2232 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за липень м-ц 2010р.», 25.08.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2245 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за липень м-ц 2010р.», 26.08.2010р. - 15000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2265 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за липень м-ц 2010р.», 27.08.2010р. - 16000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2281 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за липень м-ц 2010р.», 30.08.2010р. - 15000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2291 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за липень м-ц 2010р.», 31.08.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2303 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за липень м-ц 2010р.», 31.08.2010р. - 30000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2293 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за липень м-ц 2010р.», 21.09.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2520 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за серпень м-ц 2010р.», 27.09.2010р. - 19500 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2579 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за серпень м-ц 2010р.» , 28.09.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2598 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за серпень м-ц 2010р.», 30.09.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2616 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за серпень м-ц 2010р.», 11.10.2010р. - 16405 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2676 із призначення платежу «Оплата ПДВ
за серпень м-ц 2010р. згідно декларації за
вересень», 12.10.2010р. - 15000 грн. відповідно
до платіжного доручення №2698 із
призначення платежу«Оплата ПДВ за
серпень м-ц 2010р. згідно декларації за
вересень 2010р.», 13.10.2010р. - 15000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2711 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за серпень м-ц 2010р. згідно декларації за
вересень 2010р.», 21.10.2010р. - 10000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2805 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за вересень м-ц 2010р. згідно декларації
за жовтень 2010р.», 22.10.2010р. - 19245 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2810 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за вересень м-ц 2010р. згідно декларації
за жовтень 2010р.», 29.10.2010р. - 50000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2844 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за вересень м-ц 2010р. в тому числі 14000грн.
згідно акту перевірки №3532/23-1/ від
25.10.2010р.», 29.10.2010р. - 39000 грн. відповідно до
платіжного доручення №2846 із
призначення платежу«Оплата ПДВ за
вересень 2010р. згідно декларації за
жовтень м-ц 2010р.», 01.11.2010р. - 58000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2851 із призначення платежу«Оплата ПДВ
згідно акту перевірки №3532/23-1 від
25.1.2010р.», 16.11.2010р. - 5000 грн. відповідно до
платіжного доручення №2965 із
призначення платежу«Оплата ПДВ за
жовтень м-ц 2010р.», 30.11.2010р. - 20000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№3144 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за жовтень м-ц 2010р.», 21.12.2010р. - 27000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№3482 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за листопад м-ц 2010р.», 22.12.2010р. - 25000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№3506 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за листопад м-ц 2010р.», 23.12.2010р. - 30000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№3532 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за листопад м-ц 2010р.», 24.12.2010р. - 30000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№3539 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за листопад м-ц 2010р.», 27.12.2010р. - 30000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№3561 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за листопад м-ц 2010р.», 28.12.2010р. - 30000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№3584 із призначення платежу«Оплата ПДВ
за листопад м-ц 2010р.».

Крім того позивачем також сплачено
наступні, не враховані відповідачем
платежі: 13.07.2009р. - 26971,44 грн. відповідно
до платіжного доручення №1151 із
призначення платежу «Оплата ПДВ згідно
договору про прострочення податкових
зобовязань №17 від 02.03.2009р. за
липень-м-ць 2009р.» 07.08.2009р. - 26971,44 грн.
відповідно до платіжного доручення
№1417 із призначення платежу «Оплата ПДВ
згідно договору про прострочення
податкових зобовязань №17 від 02.03.2009р.
за серпень 2009р.», 28.09.2009р. - 20000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№1978 із призначення платежу «Оплата ПДВ
за серпень 2009р.», 30.09.2009р. - 30000 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2009 із призначення платежу «Оплата ПДВ
за серпень 2009р.», 16.11.2009р. - 26971,44 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2451 із призначення платежу «Оплата ПДВ
згідно договору про прострочення
податкових зобовязань №17 від 02.03.2009р.
за листопад 2009р.», 01.12.2009р. - 31627,00 грн.
відповідно до платіжного доручення
№2660 із призначення платежу «Оплата ПДВ
згідно акту ревізії від
04.11.09р№2539/23-1/03344326 та подат.
повід-рішення».

Відповідачем змінено призначення
платежу.

Відповідно до статті 7 пункту 7.7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами»№ 2181-III від 21 грудня 2000 року,
який діяв на час виникнення спірних
відносин (надалі Закон України № 2181-III)
визначено принцип рівності бюджетних
інтересів. Установлено, що податковий
борг погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) у
рівних пропорціях.

Як визначено статтею 7 пунктом 7.7
підпунктом 7.1.1 Закону України № 2181-III,
джерелами самостійної сплати
податкових зобов'язань або податкового
боргу платника податку є будь-які
власні кошти такого платника податку.
Отже, грошовий платіж є єдиною формою
сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.

Відповідно до статті 7 пункту 6 Закону
України від 20 травня 1999 року за № 679-XIV
«Про Національний банк
України»Національний банк України
визначає систему, порядок і форми
платежів.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, що затверджена
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року за №
22, і яка зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 29 березня 2004 року за №
377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції. При цьому згідно з пунктом
3.8 зазначеної Інструкції реквізит
«Призначення платежу»платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Із наведеного випливає, що право
визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.

Отже, ДПІ у м. Ужгороді Закарпатської
області самостійно змінивши
призначення платежу, що визначене
позивачем та зарахувавши його в
погашення боргу за інші періоди діяла
протиправно та безпідставно не
зарахувала сплачені кошти в
зобов'язання з ПДВ відповідно до
призначень платежів. Таким чином
відповідач не мав права зараховувати
платежі, здійснені в грудні 2009р.-січні
2010р. в податкові зобов'язання згідно
декларації за березень 2009р. від 21.04.2009,
платежі, здійснені 10 і 12 лютого 2010р., в
зобов'язання згідно декларації за
червень 2009р. від 17.07.2009р., платежі,
здійснені 25.02.2010р., березні-липні 2010р. та
17 і 18 серпня 2010р., в зобов'язання за
серпень 2009р. згідно декларації від
16.09.2010р., платежі, здійснені 20-31 серпня
2010р., у вересні 2010р. та з 11 по 22 жовтня 2010
року, у зобов'язання за вересень 2009р.
згідно декларації від 20.10.2009р.; 29 жовтня
2010р. в зобов'язання за жовтень 2009р.
згідно декларації від 20.11.2009р., платежі,
здійснені 29.10.2010, в листопад 2010 року, в
зобов'язання згідно податкового
повідомлення-рішення № від
13.11.2009р., платежі грудня 2010 року в
зобов'язання за листопад 2009р. згідно
декларації від 21.12.2009, за грудень 2009р.
згідно декларації від 20.01.2010р., згідно
податкового повідомлення
рішення№ від 01.02.2010, за січень 2010
року згідно декларації від 19.02.2010р., за
лютий 2010р. згідно декларації від
22.03.2010р., за березень 2010р. згідно
декларації від 19.04.2010р., за квітень 2010р.
згідно декларації від 20.05.2010р., а також
згідно уточнюючих документів від
24.06.2010р. Також відповідач не мав права
не зараховувати вищеперераховані
платежі, включаючи долучені платежі,
здійснені за період з липня по грудень
2009 року у відповідності до визначеного
платником податків призначення,
вказаного в кожному платіжному
дорученні.

Така позиція відповідає правовій
позиції Вищого адміністративного суду
України, який 8 червня 2010 року своїм
листом N 834/11/13-10 з метою забезпечення
однакового і правильного застосування
законодавства щодо принципу рівності
бюджетних інтересів довів до відома
адміністративних судів постанови
Верховного Суду України від 01.12.2009 N 09/223,
від 08.12.2009 N 09/225, в яких зазначено, що «у
податкового органу відсутнє право
самостійно змінювати призначення
платежу, визначеного платником
податків при їх сплаті, зокрема, з метою
погашення податкового боргу». Із
змісту даних постанов випливає, що
спрямування податковим органом
здійснених платником податків
платежів в погашення податкового боргу
всупереч чітко вказаному призначенню
платежу є підставою для скасування
податкових повідомлень-рішень про
застосування штрафних санкцій за
недотримання граничних строків сплати
узгодженого податкового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 п.16.3.3. Закону №2181-ІІІ,
якщо платник податків не сплачує пеню
разом зі сплатою податкового боргу
(його частини) або не визначає її окремо
у платіжному документі(чи визначає з
порушенням зазначеної пропорції), то
податковий орган самостійно здійснює
розподіл такої сплаченої суми на суму,
що спрямовується на погашення такого
податкового боргу (його частини), та
суму, що спрямовується на погашення
пені, нарахованої на суму такого
погашеного податкового боргу (його
частини), та надсилає такому платнику
податків повідомлення, в якому
міститься зазначена інформація.

Відповідно до наданої в судовому
засіданні відповідачем облікової
картки платника податку на додану
вартість за 2009-2010рр. та долучених до
позовної заяви копій платіжних
доручень у вказані в розрахунках
штрафних санкцій дати платежів 2009-2010
року позивач здійснив
вищеперераховані проплати податку на
додану вартість: Однак, із розрахунків
штрафних санкцій слідує, що відповідач
в рахунок сплати ПДВ зарахував 02.12.2009р. -
6891,58 грн., 03.12.2009 - 17748 відповідно до
платіжного доручення №2684, та 29675,52грн.
відповідно до платіжного доручення
№2687, 28.12.2009р. - 17768,80 грн., 29.12.2009р. - 10846,22
грн., 25.01.2010р. - 15765,27 грн., 27.01.2010р. - 10826,05
грн., 10.02.2010р. - 9665,95 грн., 12.02.2010р. - 15456,85
грн., 25.02.2010р. - 2052,94 грн., 05.03.2010р. - 24885,07
грн., 30.03.2010р. - 1867,94 грн., 14.04.2010р. - 24844,39
грн., 22.04.2010р. - 9319,81 грн., 23.04.2010р. - 9311,84
грн., 26.04.2010р. - 2791,13 грн., 17.05.2010р. - 9321,65
грн., 21.06.2010р. - 9298,82 грн., 22.06.2010р. - 9288,25
грн., 23.06.2010р. - 9277,52 грн., 29.06.2010р. - 18545,04
грн., 30.06.2010р. - 9249,90 грн., 21.07.2010р. - 9286,95
грн., 22.07.2010р. - 14840,27 грн., 28.07.2010р. - 9255,92
грн., 17.08.2010р. - 9279,57 грн., 18.08.2010р. - 1337,98
грн., 19.08.2010р. - 0 грн., 20.08.2010р. - 18016,90 грн.,
21.08.2010р. - 22177,73 грн., 25.08.2010р. - 9209,96 грн.,
26.08.2010р. - 13795,31 грн., 27.08.2010р. - 14682,90 грн.,
30.08.2010р. - 13732,41 грн., 31.08.2010р. - 9241,48 грн. та
27980,49 грн., 21.09.2010р. - 9279,65 грн., 27.09.2010р. -
18071,48 грн., 28.09.2010р. - 9241,52 грн., 30.09.2010р. -
9228,10 грн., 11.10.2010р. - 15271,43 грн., 12.10.2010р. -
13931,91 грн., 13.10.2010р. - 13902,56 грн., 21.10.2010р. -
9248,49 грн., 22.10.2010р. - 15943,68 грн., 27.10.2010р. - 0
грн., 29.10.2010р. - 17398,46 грн, 19989,54 грн. та 1532,01
грн., 01.11.2010р. - 53068,15 грн., 16.11.2010р. - 4645,84
грн., 30.11.2010р. - 8471,00 грн., 21.12.2010р. - 1011,00
грн. та 664,22 грн., 22.12.2010р. - 23469,42 грн.,
23.12.2010р. - 28084,87 грн., 24.12.2010р. - 13084,49 грн. та
14903,67 грн., 27.12.2010р. - 11798,33 грн., 2122,00 грн.,
1896,00 грн. та 10651,91 грн., 28.12.2010р. - 11495,09 грн.,
1922,00 грн., 2125,00 грн. та 3333,00 грн.

Відповідач не надав суду докази
належного розподілу отриманих
платежів на суму податку і пеню, а саме
передбачені частиною 2 п.16.3.3. Закону
№2181 податкові повідомлення та докази
їх надіслання позивачу.

Отже, ДПІ у м. Ужгороді Закарпатської
області, зарахувавши в сплату податку
на додану вартість тільки частково
здійснені позивачем платежі діяла
протиправно, наслідком чого стало
прийняття незаконного податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до вимог п.5.2.4. Закону
України №2181-ІІ «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення. Згідно
із постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду у
справі №7/396-2006 від 27.02.2007р. штрафні
санкції у сумі 430630,12 грн. за несвоєчасну
сплату ПДВ в 2004-2005 роках стали
узгодженими і були відображені в
обліковій картці платника ПДВ. Дана
сума була сплачена підприємством 10
липня 2008 року в ході виконання
постанови КМУ №440, на підтвердження
чого позивач надав копію платіжного
доручення №52 від 10.07.2008р., копія виписки
з рахунку за 10.07.2008р.та копія довідки №6
від 24.06.2008р., які засвідчують повну
сплату позивачем всього боргу з ПДВ
станом на 01.01.2008р., не погашеного станом
на 24.06.2008р. В подальшому ухвалою Вищого
адміністративного суду України по
справі №7-396/2006 від 27 жовтня 2009 року,
було скасовано постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27.02.2007р. та направлено справу на
новий розгляд. Таким чином, вказана
сума штрафних санкцій, сплачена
підприємством стала неузгодженою.
Однак відповідач не вніс зміни до
облікової картки платника ПДВ позивача
датою прийняття ухвали Вищого
адміністративного суду України по
справі №7-396/2006 від 27 жовтня 2009 року,
тобто не виключив дану суму з
нарахування, а здійснену оплату не
зарахував в наступні узгоджені
податкові зобов'язання у відповідності
до календарних строків їх виникнення.
Це підтверджується долученими
обліковими картками платника ПДВ,
запереченнями на адміністративний
позов та поясненнями відповідача під
час судового розгляду. Таким чином
відповідач порушив вимоги п.5.2.4. Закону
України №2181-ІІІ та права позивача, а
розрахунок штрафних санкцій - додаток
до Акту №4137/15-2 від 28.12.2010р. «Про
результати проведення перевірки
дотримання податкового законодавства»
є незаконним. В подальшому ці штрафні
санкції так і не стали узгодженим
податковим зобов'язанням, що
підтверджується долученими позивачем
копіями постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 22.05.2013р. у справі №13990/12/9104 та ВАСУ
від 21.01.2014 р. по справі №К/800/31470/13.

Відповідач здійснені ним коригування
облікової картки платника податків
02.02.2010 року та 19.02.2010 року відобразив як
погашення податкового боргу,
нарахувавши при цьому значні суми пені,
що можна простежити по обліковій
картці платника податків. Однак,
позивач не здійснював погашення
податкового боргу з податку на додану
вартість на суми відповідно 190134,68 грн.
та 242290,24 грн., а податковий орган
(відповідач) так само не зараховував
погашення податкового боргу за рахунок
встановлених законом джерел такого
погашення. Така позиція суперечить
вимогам статті 7 Закону України №2181-ІІІ
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»,
оскільки такого джерела сплати
податкових зобов'язань або погашення
податкового боргу платника податків не
передбачено Законом, як не передбачено
Законом і нарахування пені на суму
здійсненого коригування (ст.16 Закону
№2181-ІІІ).

Відповідно до п.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст.86 Кодексу адміністративного
судочинства України суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Отже, суд вважає обґрунтованими
позовні вимоги приходить до висновку
про наявність у даному випадку
правових підстав для їх задоволення.

У позовній заяві позивач ставить
вимогу про скасування спірного
податкового повідомлення-рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.11 КАС України суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Так, згідно п.1 ч.2 ст.162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення.

У даному випадку суд вважає, що з метою
повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача слід визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 27.01.2011 року №
/0/51/15-2/03344326/717

Керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 70, 71, 86, 104-107, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Комунального
підприємства "Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
27.01.2011 року № /0/51/15-2/03344326/717.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

СуддяМ.М. Луцович