Справа № 755/24272/14-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Бартащук
Суддя-доповідач: Оксененко
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 30 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій та бездіяльності
незаконними і неправомірними та
зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського
районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
неправомірною відмови по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат;
зобов'язання управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м. Києва
державної адміністрації зробити
нарахування, перерахунок суми щорічної
допомоги на оздоровлення; зобов'язання
Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат зробити виплату щорічної
допомоги на оздоровлення з 01.01.2000 року і
до моменту вирішення справи, а також
здійснення її нарахування і виплату в
подальшому; стягнення з відповідачів
суму боргу за весь період за
результатом перерахунку відповідно до
ст. 48 вказаного Закону в розмірі 5
мінімальних заробітних плат у порядку
та розмірах, встановлених Законом №796 в
редакціях змін та доповнень до
вказаного Закону.

Ухвалою Дніпровського районного
суду м. Києва від 30.09.2014 р. позовні
вимоги за період часу з 01.01.2000р. по 09.03.2014
р. залишені без розгляду на підставі
ст.ст. 99, 100 КАС України.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 30 вересня 2014 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити вимоги адміністративного
позову в повному обсязі.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги
на рішення суду першої інстанції, яке
відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнято у порядку скороченого
провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст.
183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є ліквідатор наслідків аварії
на ЧАЕС 1-ї категорії, інвалід ІІ групи,
що підтверджується посвідченням, яке
міститься в матеріалах справи.

З 2000 року позивач перебуває на обліку в
управлінні праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації та отримує щорічну
допомогу на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та постанови Кабінету
Міністрів України №562 від 17.07.2005 "Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", пунктом 1
якої встановлена громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, які відносяться до І
категорії, щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі - 120 гривень, що
підтверджується інформацією бази
даних управління про розпорядження від
10.07.2013р.

Вважаючи вказані дії відповідачів
протиправними, позивач звернувся до
суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що учасникам ліквідації
аварії на ЧАЕС, інвалідам 2 групи
захворювання, пов'язаного з
ліквідацією насідків аварії на ЧАЕС
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року №3-рп/2 надається
офіційне тлумачення положень ст. 1, ч. 1
ст. 17, ч. 3 ст. 22, ст. ст. 46, 48, ч. 1, 3 ст. 95 ч. 2
ст. 96, п. п. 2, 3, 6 ст. 116 Конституції
України, положень ст. 6, ч. 2 ст. 19, ч. 2 ст.
95, ст. 117, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 Конституції
України у взаємозв'язку з положеннями
п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України.
При цьому, Конституційний Суд України
виходить з того, що надання Верховною
Радою України права Кабінету Міністрів
України встановлювати у випадках,
передбачених законом, порядок та
розмір соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України,
пов'язується з його функціями,
визначеними в п. 2, 3 ст. 116 Конституції
України.

Отже, Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного Бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України, виходячи з фінансових
можливостей держави.

Постановою Кабінету Міністрів України
№562 від 12.07.2005 року «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено розмір щорічної допомоги
на оздоровлення: інвалідам I і II групи -
120 гривень.

Частиною 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» установлено, що у 2013 році
норми і положення статей деякі Законів
України, зокрема ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу було нараховано та виплачено
щорічну допомогу за 2013 рік у розмірі 120,
00 грн., дані виплати проводились у
відповідності до Постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12 липня 2005
року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Доказів порушення прав позивача в 2014
році матеріали справи не містять.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку про правомірність дій
відповідача щодо виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення у
відповідному розмірі.

Також, колегія суддів вважає, що не
підлягають задоволенню позовні вимоги
про зобов'язання відповідача в
подальшому здійснювати зазначені
виплати відповідно до статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, оскільки судовому захисту
підлягають лише порушені права.

Враховуючи викладене, апелянтом не
було надано доказів на підтвердження
вимог апеляційної скарги, а висновки
суду першої інстанції є такими, що
відповідають вимогам закону і доводами
апеляційної скарги не спростовуються.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Дніпровського
районного суду м. Києва від 30 вересня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:
Ю.А. Ісаєнко

І.В. Федотов

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.