Справа № 2а-2209/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р.
Справа № 21663/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Буської районної
державної адміністрації на постанову
Буського районного суду Львівської
області від 03 листопада 2011 року в
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

13.04.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації
(надалі Управління), в якому просив
визнати протиправними дії відповідача
в частині недонарахування та недоплати
коштів на компенсацію 50% вартості
продуктів харчування за нормами,
встановленими Міністерством охорони
здоров'я України та стягнути з
відповідача недоотриману суму коштів в
розмірі 3013, 34 грн. на компенсацію 50%
вартості продуктів харчування за
нормами, встановленими Міністерством
охорони здоров'я України згідно п. 14 ст.
20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з березня 2007 року
по вересень 2009 року.

Постановою Буського районного суду
Львівської області від 03 листопада 2011
року заявлений адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації в
частині недорахування та недоплати
ОСОБА_1 коштів на компенсацію 50%
вартості продуктів харчування за
нормами, встановленими Міністерством
охорони здоров'я України відповідно до
п. 14 ст. 20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з березня 2007 року
по вересень 2009 року. Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Буської районної
державної адміністрації провести
ОСОБА_1 нарахування та виплату
недоплаченої суми на компенсацію 50%
вартості продуктів харчування за
нормами, встановленими Міністерством
охорони здоров'я України згідно п. 14 ст.
20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з березня 2007 року
по вересень 2009 року з врахуванням
виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
її оскаржило Управління, в апеляційній
скарзі просить скасувати оскаржувану
постанову і прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Згідно із ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є учасником ліквідації аварії
на ЧАЕС, інвалідом ІІІ групи та
відноситься до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.09.1997
року, довідкою МСЕК серії ЛВА - 1 № 321991.
На підставі зазначеного та наказів
Міністерства праці та соціальної
політики України "Про встановлення
розмірів грошової компенсації
вартості продуктів харчування
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивачеві
як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1
категорії, виплачується грошова
компенсація вартості продуктів
харчування для громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, починаючи з 2007 року
щомісячно в заниженному розмірі.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції обставини та наявні у справі
докази колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 статті 3 Конституції України
встановлено, що права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Згідно зі ст.19 Конституції України та
ч.1 ст.9 КАС України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти дише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У ч.3 ст.22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Частиною 1 статті 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.20 Закону № 796-XII,
особам, віднесеним до категорії 1,
надаються такі гарантовані державою
компенсації та пільги: забезпечення
продуктами харчування за медичними
нормами з обов'язковим прикріпленням
до відповідних магазинів за місцем
проживання та компенсацією 50 процентів
вартості продуктів харчування за
медичними нормами, встановленими
Міністерством охорони здоров'я
України.

Постановою КМУ від 21.05.1992 р. за № 258 "Про
норми харчування та часткову
компенсацію вартості продуктів для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлюються фізіологічні (медичні)
норми забезпечення продуктами
харчування розроблені Міністерством
охорони здоров'я України, відповідно до
яких, громадянам, віднесеним до 1
категорії учасників ліквідації аварії
на ЧАЕС, держава компенсує 50% вартості
продуктів харчування за медичними
нормами, встановленими Міністерством
охорони здоров'я України.

Таким чином, наявність такого права у
позивача є визначальною для вирішення
вказаного спору, а вихідним критерієм
обрахунку спірних виплат виступає
компенсація у розмірі 50% вартості
продуктів харчування (п.14 ч.1 ст.20 Закону
№ 796-XII).

20.09.2005 р. прийнято постанову КМУ № 936
"Про затвердження порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", згідно п.9 якої сума коштів
на забезпечення продуктами харчування,
встановлюється
облдержадміністраціями, а з 2007 року -
Міністерством праці та соціальної
політики України.

Порядок використання коштів Фонду для
здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та соціального захисту населення,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 20 червня 2000 року
№ 987, а також врегульований діючими
положеннями Порядку зарахування збору
до Фонду для здійснення заходів щодо
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи та соціального захисту
населення і використання його коштів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 березня 1998 року
№ 396.

Вказаними нормативними документами не
передбачено обмежень щодо здійснення
відповідними органами виплат
компенсації вартості продуктів
харчування, визначеної на рівні закону.

За загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності.
Адміністративне судочинство
здійснюється відповідно до закону,
чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи (частина друга
зазначеної статті). Тобто, до вчинення
окремих процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи застосовується той
закон, під час чинності якого вони
здійснюються.

Однак, можливі ситуації, коли момент
реалізації права, належного учаснику
адміністративного процесу, і момент
вирішення судом питання щодо цього
права розірвані у часі і регулюються
різними законами. Наприклад, право на
звернення за судовим захистом
реалізується через подання позовної
заяви відповідно до одного закону, а
суд розглядає питання про відкриття
провадження у справі вже на підставі
нового закону. Якщо новим законом
встановлено додаткові обов'язки щодо
подання позовної заяви, які не були
передбачені попереднім законом, то суд
не може вимагати їх виконання та
застосовувати будь-які інші негативні
наслідки. Це випливає з принципу
юридичної визначеності, який, зокрема,
вимагає, щоб особі не чинилися на
підставі нового закону перешкоди у
реалізації її права, якщо вона вчинила
усі дії щодо реалізації свого права
відповідно до попереднього закону
тоді, коли він був чинним.

Колегія суддів приходить до
переконання про підставність позовних
вимог ОСОБА_1 щодо нарахування та
виплати недоплаченої суми на
компенсацію 50% вартості продуктів
харчування починаючи з березня 2007 року
по вересень 2009 року.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, ст. 197, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України,суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації -
залишити без задоволення.

Постанову Буського районного суду
Львівської області від 03 листопада 2011
року у справі №2а-2209/11 - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін