Справа № 826/10844/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
інстанції:Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Київської
митниці Міндоходів на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 08 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Цеппелін Україна ТОВ» до
Київської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 вересня 2014 року адміністративний
позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, з метою митного оформлення
імпортованого товару позивач подав до
Київської митниці Міндоходів митну
декларацію (МД) № 125130000/2014/404127, в якій
задекларував новий колісний
екскаватор-навантажувач CATERPILLAN, з
фронтальним ковшем об'ємом 1,03 м3 і
екскаваційним ковшем об'ємом 0,233 м3,
модель 428F, С/н : САТ048FJLBH02843, рік
виробництва - 2013, загальною вартістю - 69
897,88 USD, поставка здійснюється на умовах
- CIP Kyiv, Ukraine. Так, п.4.4 договору визначено,
що оплата кожної отриманої партії
обладнання повинна бути здійснена
покупцем протягом 60 календарних днів
після дати поставки обладнання.

Митна вартість товарів була заявлена
позивачем за основним методом за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Однак, 14.03.2014 року відповідачем
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №
125000003/2014/110052/2, яким митну вартість
товару, що імпортується, скориговано із
застосуванням резервного методу
визначення митної вартості відповідно
до ст.64 Митного кодексу України.

Вважаючи такі дії протиправними та
такими, що порушують законні права
позивача, останній звернувся до суду із
адміністративним позовом, в якому
просив визнати дії відповідача
протиправними та скасувати рішення про
коригування митної вартості товару.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не доведено
правомірність прийнятого рішення про
коригування митної вартості товарів за
шостим (резервним) методом, оскільки
позивачем надано достатньо належних
документів які підтверджують заявлену
в митній декларації ціну товару.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
аргументуючи свою позицію наступним.

Так, засади організації та здійснення
митної справи в Україні, регулює
економічні, організаційні, правові,
кадрові та соціальні аспекти
діяльності митної служби України
визначаються Митним кодексом України.

Відповідно до ст. 259 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є їх ціна,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

Приписи ст. 260 МК України визначають, що
митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу.

Порядок та методи визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та умови
їх застосування встановлюються цим
Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 261 МК України, відомості
про митну вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, використовуються для
нарахування податків і зборів
(обов'язкових платежів), ведення митної
статистики, а також у відповідних
випадках для розрахунків у разі
застосування штрафів, інших санкцій та
стягнень, встановлених законами
України.

Статтею 262 МК України передбачено, що
митна вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний
кордон України шляхом подання
декларації митної вартості. Порядок на
умови декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 264 МК України
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Згідно ч. 1 ст. 266 МК України визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, здійснюється
за такими методами: 1) за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) за ціною договору
щодо ідентичних товарів; 3) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; 4) на основі віднімання
вартості; 5) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); 6)
резервного.

При цьому, основним є метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)(ч. 2 ст.
266 МК України).

Однак, у разі неможливості визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, відповідно до
вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог статті 271,
або обчислена відповідно до вимог ст..
272 цього Кодексу вартість товарів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, установлених ст. 273 цього Кодексу
(ч.ч. 4-7 ст. 266 МК України).

Згідно частин першої та другої ст.. 53
Митного кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій ст.. 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, до
поданих митних декларацій позивач
також додав пакет документів, що
необхідні для розмитнення товару, а
саме: Договір купівлі-продажу № ZIAG-ZUK-
2014 від 03.02.2014 року; Інвойс № 204765/74 від
13.03.2014 року; Пакувальний лист № 204765/14
від 13.03.2014 року; Міжнародна
товаро-транспортна накладна.

У наданих декларантом документах не
було виявлено розбіжностей, ознак
підробки або відсутності певних
відомостей, що не дозволяли б
встановити та перевірити числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Однак, під час митного оформлення
товару та визначенні митної вартості
товарів, відповідач дійшов до висновку
про те, що митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору, оскільки позивач не надав
додаткові документи для підтвердження
митної вартості.

На підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України митним органом запропоновано
декларанту протягом 10 календарних днів
надати додаткові документи, а саме:
прайс-лист виробника; банківські
платіжні доручення (оплата за
попередні поставки); відповідна
бухгалтерська документація (видаткові
накладні); висновок експертної
організації; рахунки на користь третіх
осіб; договір з третіми особами,
розрахунок ціни (калькуляція);
довідкова інформація щодо вартості у
краіні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам.

Колегія суддів наголошує, що оскільки
гр. 33 оскаржуваного рішення не містить
в собі викладення обставин наявності
розбіжностей, ознак підробки тощо (ч. 3
ст. 53 Митного кодексу України) в
конкретних наданих позивачем
документах, колегія суддів приходить
до висновку, що відповідач прийшов до
передчасного та помилкового висновку
про витребування у позивача додаткових
документів.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що відповідачем безпідставно
та необґрунтовано застосовано
другорядний метод визначення митної
вартості, а тому рішення Київської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів від 14.03.2014 року
№125000005/2014/110052/2 є протиправним та таким,
що підлягає скасуванню, що було вірно
зазначено судом першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
судом першої інстанції прийнято вірне
та обґрунтоване рішення, оскільки
декларантом було вірно визначено митну
вартість товару за першим (основним)
методом за ціною договору, та
підтверджено її належними первинним
документами, а тому, рішення Київської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості за резервним методом є
протиправним та підлягає скасуванню,
що і було вірно зроблено судом першої
інстанції.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці
Міндоходів - залишити без задоволення,
а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Кузьменко В. В.