Справа № 826/3695/13-а
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2014 року 14:50
№ 826/3695/13-а
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді Шулежка В.П.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фірми «Т.М.М.» - товариства з
обмеженою відповідальністю до
Державної податкової інспекції в
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
З позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернулась фірма «Т.М.М.» - товариство з
обмеженою відповідальністю (далі -
позивач, Фірма «Т.М.М.» -ТОВ) до
Державної податкової інспекції в
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі -
відповідач, ДПІ в Святошинському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про
визнання недійсними податкових
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 1 247 952,00 грн.,
грошового зобов'язання по земельному
податку з юридичних осіб на загальну
зменшення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 12 833 870,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
висновки акту перевірки, на підставі
яких винесені оскаржувані податкові
повідомлення-рішення не відповідають
дійсним обставинам справи та нормам
чинного законодавства, оскільки у
позивача наявні всі первинні
документи, які супроводжували
господарські операції, а тому
підприємством правомірно сформовані
податковий кредит та валові витрати.
Крім того, позивач зазначив, відповідно
до ст.269 Податкового кодексу України не
є платником податку за земельні
ділянки в м. Києві по вул. Чаадаева, 2-а
та 2-6, так як не має ні у власності, ні в
користуванні означених земельних
ділянок, а тому нарахування позивачу
грошового зобов'язання по земельному
податку з юридичних осіб є
безпідставним, а податкове
повідомлення-рішення має бути визнано
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив позов
Представник відповідача позовні
вимоги не визнав повністю та зазначив,
що результати перевірки відповідають
фактичним обставинам справи, а
повідомлення-рішення винесені у
відповідності з вимогами чинного
законодавства України, просив у
задоволенні позовних вимог відмовити
Представник відповідача в судове
засідання, призначене на 17.11.2014 р., не
прибув, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
заяви про розгляд справи за його
відсутності не подавав.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
З огляду на вищевикладене та з
урахуванням вимог ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд прийшов до висновку про
доцільність розгляду справи в порядку
письмового провадження на підставі
наявних матеріалів справи.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.
Фірма «Т.М.М.» - ТОВ зареєстрована 06.03.1992
р. за № 623 та у зв'язку із зміною
місцезнаходження перереєстровано
Святошинською районною у м. Києві
державною адміністрацією 19.03.1992 р. за
Фірму «Т.М.М.» - ТОВ взято на податковий
облік в органах державної податкової
служби 04.05.1992 р. за № 1226, перебуває на
обліку в ДПІ у Святошинському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві.
Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 09.10.2002р. № 36351566, виданого ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві, індивідуальний податковий
платником ПДВ з 13.08.1997 р.
ДПІ у Святошинському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві, на підставі
направлень від 13.12.2012 р. № 2700/22-30П, від
13.12.2012 р. № 2697/22-30П, від 13.12.2012 р. № 2699/22-30П
від 13.12.2012 р. № 2698/17, виданих ДПІ у
Святошинському районі м. Києва, наказу
начальника ДПІ у Святошинському районі
м. Києва № 1834 від 03.12.2012 р., на підставі
п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.77, п.82.1 ст.82
Податкового кодексу України та
відповідно до плану-графіка проведення
документальних перевірок суб'єктів
господарювання, проведено планову
виїзну перевірку Фірми «Т.М.М.» - ТОВ з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2011 р. по
30.09.2012 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 р. по
30.09.2012 р., за результатом якої складено
акт від 18.12.2013 р. №20/22-30/14073675 (далі - акт
Згідно з висновками, викладеними в акті
перевірки податковим органом
встановлено порушення позивачем вимог:
п.138.1, п.138.8 ст.138; пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України, в
результаті чого, зменшено від'ємне
значення з податку на прибуток на
загальну суму 12 833 870,00 грн., в тому числі
по періодах: за III квартал 2012 року на
суму 12 833 870,00 грн.;
п.185.1 ст.185; п.188.1 ст.188; п.198.1, п.198.6 ст.198;
п.201.1, п.201.4, п.201.6 ст.201 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податку на додану вартість на
загальну суму 1 017 787,00 грн., в тому числі:
за квітень 2011 року на суму 47 934,00 грн., за
травень 2011 року на суму 49 197,00 грн., за
липень 2011 року на суму 19 787,00 грн., за
серпень 2011 року на суму 814,00 грн., за
жовтень 2011 року на суму 509 546,00 грн., за
листопад 2011 року на суму 48 407,00 грн., за
лютий 2012 року на суму 118 117,00 грн., за
червень 2012 року на суму 223 985,00 грн.;
п. 286.1, п.286.2 ст.286 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на землю в сумі 68 926,68 грн.
На підставі висновків акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму 1 247
952,00 грн., в тому числі за основним
платежем - 1 017 787 грн., та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 230 165 грн.;
суму грошового зобов'язання по
земельному податку з юридичних осіб на
загальну суму 83 287,41 грн., в тому числі за
основним платежем - 68 926,68 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 14
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 12 833 870,00 грн.
Позивач, вважаючи, що податкові
повідомлення-рішення прийняті з
порушенням норм чинного законодавства,
звернувся до суду з вимогою про
визнання їх недійсними.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
позовних вимог виходячи з наступного.
З метою встановлення факту здійснення
господарських операцій, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість, відповідно до
інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11, належить
з'ясовувати, зокрема, обставини щодо
руху активів у процесі здійснення
господарської операції, установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, установлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг), понесенням
інших витрат і господарською
діяльністю платника податку.
Дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.
Необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.
Судам слід ураховувати, що наявність
укладеного між учасниками
господарської операції
цивільно-правового договору або
відсутність визнання такого договору
недійсним або нікчемним сама собою не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції.
Про відсутність факту здійснення
господарської операції можуть
свідчити, зокрема, такі обставини:
результати, відображені у даних
податкового обліку будь-кого з
учасників господарської операції,
фактично не настали внаслідок
відсутності відповідних дій будь-кого
з учасників такої операції (наприклад,
відображення отримання послуг без їх
фактичного надання або в разі їх
надання іншою особою, ніж та, що вказана
у даних податкового обліку чи
первинних документах; імітація купівлі
товару в особи, яка ніколи його не
Відповідно до листа від 02.06.2011 року
встановлення факту нереальності
вчинення господарської операції не
потребує з'ясування змісту умислу
учасників такої операції. Відсутність
реально вчиненої господарської
операції та, як наслідок, юридична
дефектність відповідних первинних
документів за змістом п. 44.1 Податкового
кодексу України не дозволяє формувати
дані податкового обліку незалежно від
спрямованості умислу платників
податку - учасників відповідної
Як вбачається з матеріалів справи та
зафіксовано в акті перевірки,
податковим органом проведеною
перевіркою повноти визначення валових
витрат за період з 01.04.2011 р. по 30.09.2012 р.
встановлено їх завищення позивачем на
загальну суму 12 833 870,00 грн.
У перевіряємому періоді позивач мав
фінансово-господарські відносини,
зокрема, з ТОВ «НВО «Харківський завод
свічок запалювання та
електрообладнання» (код ЄРДПОУ 33067821).
Зокрема, між позивачем, в особі
директора Томачова М.Г. (Покупець) та
ТОВ «НВО «Харківський завод свічок
запалювання та електрообладнання», в
особі директора Клочкова С.А.
(Продавець) укладено договір поставки
№ 3006СЗ від 30.06.2011 року, згідно умов
якого Продавець зобов'язується
поставити у встановлені строки товар, а
Покупець зобов'язується прийняти
вказаний товар і сплатити за нього
На виконання цього договору, ТОВ «НВО
«Харківський завод свічок запалювання
та електрообладнання» в липні 2011 року
передав позивачеві датчики тиску
п'єзоелектричні на загальну суму 9 269
064,00 грн. згідно з видатковими
Продавець також виписав позивачу
податкові накладні на придбання товару
за липень 2011 року на загальну суму 9 269
Поставлений ТОВ «НВО «Харківський
завод свічок запалювання та
електрообладнання» товар був
переданий на зберігання на підставі
Договору зберігання від 01.07.2011 р. за
відповідними актами.
Як вбачається з акту перевірки, згідно
із даними бази системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України на час проведення
перевірки та на дату підписання акта
перевірки, встановлено розбіжності між
податковими зобов'язаннями TOB «НВО
«Харківський завод свічок запалювання
та електрообладнання» та сумою
податкового кредиту Фірми «Т.М.М» - TOB за
липень 2011 року у розмірі 1 544 844,00 грн.
В ході проведення перевірки,
відповідачем отримано акт від ДПІ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
від 13.10.2011 р. № 1983/23-306/33067821 про
результати зустрічної звірки TOB «НВО
«Харківський завод свічок запалювання
щодо документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків та зборів з Фірми «Т.М.М.» - ТОВ
14085922), ТОВ «Ластівка ЛТД» (), їх реальності та повноти
відображенні обліку за період з 01.07.2011
р. по 31.07.2011 р.».
Відповідно до акту ДПІ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
від 13.10.2011 р. № 1983/23-306/33067821 встановлено,
що основними постачальниками TOB «НВО
«Харківський завод свічок запалювання
та електрообладнання» за період 01.07.2011
р. по 31.07.2011 р. були TOB «ТБ
«Радегаст-Харків», що знаходиться на
обліку в ДПІ у Шевченківському районі
м. Києва, TOB «Самай-10», що знаходиться на
обліку в ДПІ Комінтернівському районі
м. Харкова та TOB «Сатур-Сю», що
знаходиться на обліку в ДПІ у
Московському районі м. Харкова.
Основними покупцями за період 01.07.2011 р.
по 31.07.2011 р. були TOB «Ластівка ЛТД», ПАТ
«ТЦРП», ТОВ Фірма «Т.М.М.».
В ході проведення зустрічної звірки по
підприємству TOB «Сатур-Сю» встановлено,
що TOB «Сатур-Сю» відсутнє за юридичною
адресою та має стан 9 - направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходженням. ВПМ ДПІ у
Московському районі м. Харкова за
результатами проведених заходів
відносно діяльності TOB «Сатур-Сю»
встановлено, що TOB «Сатур-Сю»
зареєстровано за юридичною адресою: м.
Харків, пр. 50 років ВЛКСМ, 56, офіс 703
(адреса масової реєстрації). Керівником
даного підприємства являється гр.
ОСОБА_4, надано копію договору оренди
приміщення. Під час здійснення
неодноразових виходів на юридичну
адресу підприємства з метою вручення
запиту щодо надання копій документів
та пояснень з приводу взаємовідносин з
контрагентами, посадових осіб даного
підприємства встановлено не було.
Офісне приміщення TOB «Сатур-Сю»
постійно зачинено, на телефонні
дзвінки посадові особи TOB «Сатур-Сю» не
відповідають. Підтверджуючих
документів про сплату за орендовані
приміщення до ДПІ у Московському
районі м. Харкова не надано, де
знаходиться податкова та
бухгалтерська звітність підприємства
не відомо. Згідно із висновком відділу
податкової міліції ДПІ у Московському
районі м. Харкова № 6 від 23.09.2011 р. щодо
відсутності факту реального
здійснення господарської діяльності
ТОВ «Сатур-Сю» встановлено обставини,
які свідчать про те, у липні 2011 року
господарська діяльність TOB «Сатур-Сю»
має ознаки фіктивної господарської
Аналізом податкової звітності TOB
«Сатур-Сю» з ПДВ за липень 2011 року
«Розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» встановлено, що
податковий кредит TOB «Сатур-Сю» у липні
2011 року сформовано на загальну суму
1836,40 тис. грн. за рахунок
контрагентів-постачальників, а саме: TOB
«ТБ «Радегаст-Харків» на загальну суму
1 830 499,96 грн., що складає - 99,6% від
загального обсягу податкового кредиту
суми ПДВ у липні 2011 року.
В ході перевірки TOB «ТБ
«Радегаст-Харків» на підставі даних
бази системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
встановлена розбіжність між
податковим кредитом по податку на
додану вартість TOB «Сатур-Сю» та
податковими зобов'язаннями TOB «ТБ
«Радегаст-Харків» на загальну суму 1 830
Відповідно до матеріалів перевірки TOB
«ТБ «Радегаст-Харків» (акт № 1864-23-11 від
16.08.2011 р. ДПІ y Шевченківському районі м.
Києва) в частині дотримання вимог
податкового законодавства по податку
на додану вартість за травень 2011 року, у
TOB «ТБ «Радегаст-Харків» відсутні
адміністративно-господарські
можливості на виконання господарських
зобов'язань по укладеним угодам та
відсутність фактичних дій, спрямованих
на виконання взятих на себе
Також, відповідно до довідки №
1992/23-11/36625607 від 07.09.2011р., складеної
фахівцями ДПІ у Шевченківському районі
м. Києва, підприємством не було надано
документи з питань взаємовідносин з
контрагентами за рахунок яких TOB «ТБ
«Радегаст-Харків» сформовано
податковий кредит у червні 2011 року, а
також у зв'язку з тим, що посадові особи
не знаходяться за місцем реєстрації,
здійснити перевірку TOB «ТБ
«Радегаст-Харків» неможливо.
Згідно із даними бази системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України встановлено, що
декларація з ПДВ та уточнюючі
розрахунки за липень 2011 року
підприємством не надана, остання
податкова декларація з ПДВ подана
підприємством за квітень 2011 року.
Основні виробничі фонди відсутні,
чисельність працюючих за II квартал 2011
року склала 1 особу, стан у платника 10 -
запит на встановлення
місцезнаходження (місця проживання).
Окрім того, ДПІ у Комінтернівському
районі м. Харкова надано інформацію
щодо TOB «Самай-10», а саме, що стан у
платника 9 - направлено повідомлення
про встановлення місцезнаходження.
Відповідно до висновку ВПМ ДПІ у
Комінтернівському районі № 12 від 05.10.2011
р., за результатами проведених заходів
відносно діяльності TOB «Самай-10»,
місцезнаходження не встановлено,
опитано директора ОСОБА_5, який
підтвердив своє безпосереднє
відношення до здійснення
фінансово-господарської діяльності,
але реальності виконання функцій як
керівника не встановлено.
Оскільки в ході проведення перевірки
контрагента позивача податковим
органом встановлено, що ТОВ «НВО
«Харківський завод свічок запалювання
та електрообладнання» зайво включено
до складу податкового зобов'язання
суми ПДВ з продажу товарів (робіт,
послуг) по безтоварних операціях з
метою одержання податкової вигоди, і
відповідно відсутній факт поставки
товарів (робіт, послуг) покупцям, суд
погоджується із висновком ДПІ в
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві про нікчемність угоди,
укладеної між Фірмою Т.М.М.» - ТОВ та ТОВ
«НВО «Харківський завод свічок
запалювання та електрообладнання».
Окрім того, в акті ДПІ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
від 13.10.2011 р. № 1983/23-306/33067821, під час
звірки ТОВ «НВО «Харківський завод
свічок запалювання та
електрообладнання» не були надані
документи, що підтверджують
товарно-матеріальних цінностей по
ланцюгу від постачальника до покупця, а
саме не надано товарно-транспортні
накладні, які засвідчують факт
відвантаження зазначеного товару,
угоди із постачальниками та покупцями,
банківських документів, довіреностей
та копію журналу реєстр довіреностей,
технічну та технологічну документація
на комплектуючі матеріали (паспорти,
Отже, на підставі викладеного
податковим органом зроблено висновок,
що факт транспортування товару від
постачальників до ТОВ «НВО
«Харківський завод свічок запалювання
та електрообладнання» не підтверджено
первинними документами
(товарно-транспортними накладними),
тобто не можливо визначити факт
транспортування товару по території
України, яка, в свою чергу, передбачає
спеціалізовані автоперевезення.
Вищевикладене свідчить про
відсутність у ТОВ «НВО «Харківський
завод свічок запалювання та
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань та
відсутність фактичних дій, спрямованих
на виконання взятих на себе
Також, в акті зафіксовано, що у періоді,
що перевірявся, податковим органом
встановлено, що Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ до
складу валових витрат також віднесено
витрати по взаємовідносинах з рядом
контрагентів, таких як ТОВ «АБС»
(надання послуг будівельно-монтажних
робіт); ФОП ОСОБА_6 (поставка
автозапчастин); ТОВ «Нормаізол»
(поставка ізолюючої стрічки,
уплотнюючої стрічки до цеху вентиляції
будівництві); ТОВ «Танкор» (послуги з
пошуку місця пошкодження на
будівництві); ПП «Інженерна компанія
«Політех» (поставка гумових
комплектуючих); ТОВ «Листбуд» (поставка
листового щита); ТОВ «Валідея-Трейд
Люкс» (послуги транспортування); ТОВ
«ПСК «Енергобуд» (послуги будівництва
нерухомості); ФОП ОСОБА_7 (поставка
товару - річкового піску); ТОВ «Компанія
Алексус ЛТД» (поставка товару -
річкового піску); ТОВ «Газспецмонтаж»
(послуги по укладанню лінії зв'язку);
ТОВ «Акадіс» (транспортні послуги); ТОВ
«Промбуд-монтажінвест» (надання послуг
будівельно-монтажних робіт); ТОВ
«Вест-Євротрейд ЛТД» (послуги
транспортування та продаж меблів); ТОВ
«БК Н.Т.І.-Інвест» (послуги з виконання
покрівельних робіт на будівельних
майданчиках); ТОВ «Самай 10» (послуги з
виконання озеленіння території за
адресою с Яцьківка).
Однак, в підтвердження здійснення
господарських операцій позивачем не
підтверджено належним чином
оформленими первинними документами,
які пов'язані з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг),
тобто не доведено факт понесених
витрат із веденням господарської
діяльності платника податку.
Відповідно до ст. 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.
Відповідно до ст. 208 Господарського
кодексу України якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке,
що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.
Вищевказані обставини вказують на
фіктивність діяльності юридичних осіб,
тому вся діяльність підприємства в
цілому та окремі господарські операції
зокрема, не були спрямовані на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені правочинами, здійсненими
вказаними вище підприємствами при
виконанні робіт, послуг та не створили
юридичних наслідків таких правочинів,
що суперечить інтересам держави.
Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Відповідно до п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88 (далі - Положення №88),
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.
Відповідно до положень ст. 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 р. № 996-ХІV первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»).
Господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України.
Витрати з придбання товарів та
отримання послуг, робіт повинні
включатись до складу витрат за умови
наявності документів, що підтверджують
зв'язок понесених витрат із
господарською діяльністю платника
податків та у відповідності до п.138.2 ст.
138 Податкового кодексу України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат: витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.
Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.
Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:
витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті;
інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Відповідно до п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138
Податкового кодексу України, витрати
операційної діяльності включають,
зокрема, собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей
142 і 143 та інших статей цього Кодексу,
які прямо визначають особливості
формування витрат платника податку.
Пунктом 138.8 ст.138 Податкового кодексу
України, собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку;
вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;
інших прямих витрат, у тому числі
витрат з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну).
При цьому, витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг (п.138.4.
ст.138 Податкового кодексу України).
Аналіз викладених норм свідчить про те,
що витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
мають бути фактично здійснені і
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
Відтак, суд погоджується з висновком
податкового органу про порушення
позивачем п.138.1, п.138.8 ст. 138, п.п 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 Податкового кодексу України, а
також ст.1, ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», пп.2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженим наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року № 88
щодо заниження податку на прибуток за
період з 01.04.2011 р. по 30.09.2012 р. на загальну
суму 12 833 870,00 грн.
Окрім того, в ході проведення
перевірки, податковим органом при
взаємовідносинах позивача з ТОВ
«Вест-Євротрейд ЛТД» (послуги
транспортування та продаж меблів); ТОВ
«НВО «Харківський завод свічок
запалювання та електрообладнання»
(продаж запалювальних елементів для
свічок запалювання); ТОВ «Самай-10»
(послуги з виконання озеленіння
території за адресою с Яцьківка); ТОВ
«Нормаізол» (поставка ізолюючої
стрічки, уплотнюючої стрічки до цеху
вентиляції будівництві); ПП «Інженерна
компанія «Політех» (поставка гумових
комплектуючих); ТОВ «Валідея-Трейд
Люкс» (послуги транспортування); ФОП
ОСОБА_7 (поставка товару - річкового
піску); ТОВ «Компанія Алексус ЛТД»
(поставка товару - річкового піску); ТОВ
«Танкор» (послуги з пошуку місця
пошкодження на будівництві); ТОВ
«Листбуд» (поставка листового щита);
ТОВ «ПСК «Енергобуд» (послуги
будівництва нерухомості); ТОВ
«Газспецмонтаж» (послуги по укладанню
лінії зв'язку); ТОВ «Акадіс»
(транспортні послуги); ТОВ «БК
Н.Т.І.-Інвест» (послуги з виконання
покрівельних робіт на будівельних
майданчиках); ТОВ «АБС» (надання послуг
будівельно-монтажних робіт); ФОП ОСОБА_6
(поставка автозапчастин); ТОВ
«Промбуд-монтажінвест» (надання послуг
будівельно-монтажних робіт);
В податковому обліку вищезазначені
взаємовідносини відображені в
податкові звітності з податку на
додану вартість та реєстрах виданих та
отриманих податкових накладних за
Виходячи з вимог п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання послуг.
У відповідності до п. 198.2. ст. 198
Податкового кодексу України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
- дата списання коштів з
банківського рахунка платника податку
на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Згідно п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) ~ платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
Відповідно до п. 198.6. ст. 198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п.201.6. ст.201
Податкового кодексу України).
Згідно п.201.10. ст.201 Податкового кодексу
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Згідно позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної в інформаційному листі від
02.06.2011 року № 742/11/13-11, з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість, належить з'ясовувати,
зокрема, обставини щодо руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
Дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.
Враховуючи те, що на момент проведення
перевірки, згідно податкової
інформації в контрагентів позивача
основні засоби для здійснення
господарських операцій були відсутні,
вбачається, що фінансово-господарська
діяльність останніх здійснювалась
поза межами правового поля, що у свою
чергу свідчить про ненабуття належним
чином цивільної праводієздатності, а
оформлені, підписані документи не
можуть бути підставою для формування
податкового обліку при наявності
фактів, що ставлять під сумнів
реальність виконання робіт.
Податковим органом, опрацювавши
інформацію по контрагентам, зроблено
висновок про відсутність у
підприємства необхідних умов для
ведення господарської діяльності, в
тому числі для визначення валових
витрат, а тому укладені угоди з
контрагентами мають ознаки
фіктивності та відсутності реальності
здійснення господарської операції.
Надаючи оцінку твердженням позивача
про правомірність віднесення до складу
валових витрат та формування
податкового кредиту, суд зазначає, що
на підтвердження здійснення
оподатковуваних операцій позивачем не
надано первинних документів
(договорів, податкових накладних,
видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних, актів
приймання передачі, банківських
виписок тощо), що свідчить про
недоведеність факту реальності
господарської операції, хоча про
необхідність їх надання судом
зазначалось у судових засіданнях.
Об'єктом оподаткування є певна
операція між конкретними суб'єктами
господарювання, яка має бути
підтверджена необхідними первинними
Підставою для відсутності у платника
податків права на отримання податкових
переваг є відсутність необхідних
первинних документів, що підтверджують
здійснення операцій.
Для вирішення спору по суті та надання
оцінки правомірності проведення
позивачем бухгалтерського обліку суд
перевіряє відповідність вимогам
законодавства первинних документів, їх
наявність, що вимагається
нормативно-правовими актами та
безпосередньо укладеними угодами, що в
свою чергу, в певній мірі свідчить про
реальність таких операцій.
Беручи до уваги усе вищезазначене, суд
вважає, що відсутність поважної
розумної економічної або іншої причини
здійснення таких операцій позбавляють
платника податку права на податковий
кредит за наслідками цих операцій
навіть у випадку наявності належним
первинно-бухгалтерських документів, а
отже податкові накладні, виписані
зазначеними контрагентами не можуть
бути прийняті до уваги як первинні
документи, які підтверджують
правомірність віднесення позивачем
вказаних сум до валових витрат та
податкового кредиту.
Таким чином, з урахуванням наявних у
матеріалах справи доказів,
встановлених обставин у справі,
позиції Вищого адміністративного суду
України, суд вважає, що відповідачем
обґрунтовано та об'єктивно зроблено
висновок, про порушення позивачем п.185.1
ст.185; п.188.1 ст.188; п.198.1, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України.
Відтак, оскільки судом встановлено
правомірність визначення податковим
органом позивачу суми грошового
зобов'язання, зокрема, з податку на
додану вартість на загальну суму 1 247
952,00 грн. та суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 12 833 870,00 грн., а тому
податкові повідомлення-рішення №
р. прийняті відповідачем у межах
повноважень та у спосіб, передбачених
чинним законодавством України.
Щодо нарахування позивачу суми
грошового зобов'язання по земельному
податку з юридичних осіб на загальну
суму 83 287,41 грн. суд зазначає наступне.
З акту перевірки вбачається, що за
період з 01.04.2011 р. по 30.09.2012 р. позивач не
декларував земельний податок, що
призвело до заниження його на загальну
В свою чергу, позивач, обґрунтовуючи
позовні вимоги, вказує на те, що Фірма
«Т.М.М.» - ТОВ відповідно до ст.269
Податкового кодексу України не є
платником податку за земельні ділянки
в м. Києві по вул. Чаадаева 2-а та 2-6, так
як не має ні у власності, ні в
користуванні означених земельних
У позивача юридично не оформлено право
користування зазначеними земельними
ділянками, що розташовані за адресою м.
Києва на вул. Чаадаева 2А, 2Б; не
виносилось рішення органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування та державних органів
приватизації земельних ділянок про
надання в користування вказаних
земельних ділянок; позивач не
приступав до фактичного користування
В той час, як вбачається з матеріалів
справи, позивач, вважаючи дії Головного
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради Київської міської державної
адміністрації з внесення інформації до
державного земельного кадастру про
нього як про користувача земельних
ділянок за кадастровими номерами 75:283:001
та 75:283:002 що розташовані за адресою - м.
Києві, вул. Чаадаева 2-а та Чаадаева 2-6
незаконними, звернувся з позовом до
суду.
Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 квітня 2013 року в адміністративній
справі № 826/725/13-а за позовом Фірми
«Т.М.М.» - ТОВ до Департаменту земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) про визнання
недійсним запису та зобов'язання
вчинити дії, позов задоволено частково
та зобов'язано Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради КМДА виконати всі
передбачені чинним законодавством дії
щодо виключення запису з Державного
земельного кадастру та
автоматизованої системи ПК «Кадастр»,
яким визначено товариство з обмеженою
відповідальністю Фірма «Т.М.М.», (код
земельних ділянок площею 4972,91 м.кв.,
кадастровий номер: 75:283:002, що
розташована в м. Києві, вул. Чаадаєва,
2-А; площею 4529,75 м. кв., кадастровий номер:
75:283:001, що розташована в м. Києві, вул.
Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2013
року у вказаній справі, постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 26 квітня 2013 року скасовано та
прийнято нову постанову, якою позовні
вимоги задоволено частково:
визнано недійсними записи у Державному
земельному кадастрі та
автоматизованій системі ПК «Кадастр»
про визначення товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма «Т.М.М.», (код
земельних ділянок площею 4972,91 м. кв.,
кадастровий номер: 75:283:002, що
розташована в м. Києві, вул. Чаадаєва,
2-А, площею 4529,75 м. кв., кадастровий номер:
75:283:001, що розташована в м. Києві, вул.
зобов'язано Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради КМДА виконати всі
передбачені чинним законодавством дії
щодо виключення запису з Державного
земельного кадастру та
автоматизованої системи ПК «Кадастр»,
яким визначено товариство з обмеженою
відповідальністю Фірма «Т.М.М.», (код
земельних ділянок площею 4972,91 м.кв.,
кадастровий номер: 75:283:002, що
розташована в м. Києві, вул. Чаадаєва,
2-А; площею 4529,75 м. кв., кадастровий номер:
75:283:001, що розташована в м. Києві, вул.
У задоволенні решти позовних вимог
В межах даної справи, судом
встановлено, що 01.11.2012 р. згідно акту № 1
приймання передачі житлового
комплексу з балансу фірми «Т.М.М.» - ТОВ
на баланс ОСББ «Чаадаєва-2», забудовник
передав ОССБ житловий комплекс по вул.
Чаадаєва, 2-А у м. Києві, загальною
площею будинку - 8540 кв.м.
Згідно акту № 2 приймання передачі
житлового комплексу з балансу фірми
«Т.М.М.» - ТОВ на баланс ОСББ
«Чаадаєва-2», забудовник передав ОССБ
житловий комплекс по вул. Чаадаєва, 2-Б у
м. Києві, загальна площа будинку - 8819,88
З огляду на вищенаведене, враховуючи що
Фірма «Т.М.М.» - ТОВ передало на баланс
ОСББ «Чаадаєва-2» житлові будинки, що
розміщені на земельних ділянках за
кадастровими номерами 75:283:001, 75:283:002, суд
дійшов висновку, що товариство не є
фактичним користувачем цих земельних
ділянок, а відомості в реєстрі не
відповідають дійсності.
Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, встановлені обставини в
адміністративній справі № 826/725/13-а щодо
Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, яке є позивачем у
даній справі, свідчать про те, що у
позивача юридично не оформлено право
користування зазначеними земельними
ділянками, що розташовані за адресою м.
Києва на вул. Чаадаева 2А, 2Б, рішення
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування та державних
органів приватизації земельних
ділянок про надання в користування
вказаних земельних ділянок не
виносилось та позивач не приступав до
фактичного користування земельною
ділянкою.

За таких обставин, враховуючи наявні в
матеріалах справи докази, судом не
вбачається підстав для притягнення
позивача до відповідальності за
порушення законодавства щодо
нарахування та сплати земельного
податку, що свідчить про
протиправність прийнятого відносно
позивача податкового
повідомлення-рішення № від 01.02.2013
р. та наявність підстав для його
скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 цього Кодексу
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи зазначені положення,
відповідач по справі, як суб'єкт
владних повноважень, не виконав
повністю покладений на нього обов'язок
щодо доказування правомірності
прийняття ним рішень.

Натомість, вимоги позивача знайшли
своє належне обґрунтування в частині
позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та наявність підстав для їх
часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фірми «Т.М.М.» -
товариства з обмеженою
відповідальністю задовольнити
частково.

Визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
№ від 01.02.2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити з Державного бюджету України
за рахунок бюджетних асигнувань на
користь фірми «Т.М.М.» - товариства з
обмеженою відповідальністю () понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 764,67 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя
В.П. Шулежко