Справа № 1303/854/2012
Суддя: Журибіда Б. М.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №1303/854/2012
Провадження № 2-а/440/63/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2014 року

Буський районний суд Львівської
області

в складі: головуючого судді
Журибіда Б. М.

при секретарі Гута
О.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду місті
Буськ адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Інспекції ДАБК у
Львівській області про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним
позовом. Просить суд визнати
незаконною та скасувати постанову в
справі про адміністративне
правопорушення № 16/179-ф від 16 травня 2012
року, яка була винесена заступником
начальника ІДАБК у Львівській області
Дзеса І.В. щодо притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ч. 8 ст. 96 Кодексу України про
адміністративні правопорушення з
накладенням адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500
грн.

В обґрунтування заявленої вимоги,
позивач покликається на те, що
оскаржуваною постановою від 16.05.2012 року
його визнано винним в скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 8 ст. 96 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в сумі 8500,00 грн., за те, що
позивач розпочав розширення житлового
будинку без права на виконання
будівельних робіт та без проектної
документації, чим порушив ст. 26, ст. 34
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», ст. 9, ст. 27
Закону України «Про архітектурну
діяльність». Проте, позивач вважає, що
винесена постанова є протиправною та
підлягає до скасування у зв»язку із
тим, що ним жодних робіт по розширенню
житлового будинку не проводилось.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, незважаючи на те, що був
належним чином повідомлений про час і
місце судового розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_3 направив
до суду письмову заяву, в якій просить
суд розгляд справи проводити у
відсутності представника позивача,
задовольнивши його позовні вимоги в
повному обсязі. При цьому, покликається
на те, що відповідачем не виявлено та не
доведено факту правопорушення, яке
заперечується самим же позивачем. В
оскаржуваній постанові не вказано
адреси житлового будинку, в якому
ніби-то мало місце розширення, не
зазначено і площі, якої стосується факт
розширення. Також, відповідачем не
виносилось з даного приводу жодних
приписів щодо усунення порушень чи
знесення об'єкта нерухомості. Крім
цього, в момент складення спірної
постанови та розгляду відповідачем
адміністративних матеріалів позивач
не був присутнім, що порушило його
права та законні інтереси, зокрема
відповідач позбавив позивача прав на
захист, на подання документів, усних і
письмових пояснень, заперечень тощо.

Представник відповідача, який належним
чином був повідомлений про дату, час і
місце судового розгляду у судове
засідання повторно не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив,
позовних вимог по суті не оспорив, а
тому суд розглядає справу в порядку ст.
128 КАС України, тобто, на підставі
наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини та оцінивши
докази у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як убачається із оскаржуваної
постанови по справі про
адміністративне правопорушення №
16/179-ф від 16 травня 2012 року, яка була
винесена заступником начальника ІДАБК
у Львівській області Дзеса І.В.,
позивача ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 8 ст. 96 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Оскаржувана постанова мотивована тим,
що позивач ОСОБА_1 розпочав розширення
житлового будинку (влаштовано
фундамент) (ІІІ категорія складності)
без права на виконання будівельних
робіт та без проектної документації,
чим порушив ст. 26, ст. 34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», ст. 9, ст. 27 Закону України
«Про архітектурну діяльність».

Проте, із вказаного оскаржуваного
рішення не вбачається, якого саме
житлового будинку, його адреси, площі
стосується факт розширення. Тобто, суть
адміністративного правопорушення не
конкретизована відповідачем в
оскаржуваній постанові, що є
неприпустимим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» у разі
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису. Отже
припис з встановленням строку може
виноситись відповідачем тільки в разі
знесення самочинного будівництва, яке
не може бути перебудоване.

Однак, як вбачається із матеріалів
даної справи, жодних приписів про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності щодо
позивача не виносилось, а тому правових
підстав для накладення на позивача
адміністративного стягнення не має.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» відхилення від проекту
забудови об'єкта нерухомості або від
вимог будівельних норм і правил, які не
є істотними, не порушують прав інших
осіб та інтересів суспільства, не
суперечать санітарно-технічним
вимогам і правилам експлуатації, не
впливають на міцність і безпечність
цього об'єкта (зокрема, відхилення у
житловому будинку від внутрішнього
планування зі збереженням чи незначним
відхиленням від установленого
проектом розміру житлової площі,
незначна зміна його зовнішніх
габаритів, місця розташування тощо), не
можуть бути підставою для задоволення
вимог про перебудову чи про знесення
об'єкта нерухомості.

В силу п. 22 вказаної Постанови
передбачено, що знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

У відповідності до вимог частини 2
статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Проте, відповідачем не надано жодних
доказів в заперечення пояснень
позивача. Крім того, відповідачем суду
не надано жодних доказів у
підтвердження правомірності
прийнятого рішення.

При цьому, відповідачем порушено
процесуальні права позивача в ході
застосування до нього
адміністративного стягнення, оскільки
порушено встановлену КУпАП процедуру
притягнення винної особи до
адміністративної відповідальності,
оскільки розгляд адміністративної
справи було проведено відповідачем у
відсутності позивача, про що
вбачається з оскаржуваної постанови.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП, при
накладенні адміністративного
стягнення враховуються характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність, чого
відповідачем не зроблено.

Згідно норми ст. 245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення, серед
іншого, є своєчасне, всебічне, повне і
об'єктивне з'ясування обставин кожної
справи, вирішення її в точній
відповідності з законом, виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Отже, в ході судового розгляду
встановлено, що постанову про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
винесено з порушенням вимог ст.ст. 33, 251,
258, 280 КУпАП, у зв'язку з чим, дану постану
слід скасувати як таку, що винесена з
порушенням передбачених
законодавством вимог.

Ураховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 11, 69, 71, 86, 159-163, 167 КАС України,
ст.ст. 33, 121, 188-42, 245, 251, 258, 280, 293, 294 КУпАП,
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
Постанову заступника інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області № 16/179-ф
від 16 травня 2012 року щодо притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ч. 8 ст. 96 Кодексу України про
адміністративні правопорушення з
накладенням адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500
(вісім тисяч п'ятсот) грн.

Постанова суду є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Суддя
Б. М. Журибіда