Справа № 804/18155/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 р. Справа № 804/18155/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Конєвої С.О.
розглянувши у скороченому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Головного
управління Держсанепідслужби у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроальянс» про
застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2014р. Головне управління
Держсанепідслужби у Дніпропетровській
області звернулося з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроальянс» та
просить:

- застосувати заходи реагування щодо
державного нагляду (контролю) до
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроальянс», що
знаходиться за адресою: 51232,
Дніпропетровська область,
Новомосковський район, смт. Губиниха,
вул. Шевченко, 21 у вигляді зупинення
роботи до усунення порушень
санітарного законодавства та
отримання дозвільного документу -
висновку державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
держсанепідемслужби на діючий об'єкт;

- зобов'язати відповідача - Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Агроальянс», що знаходиться за
адресою: 51232, Дніпропетровська область,
Новомосковський район, смт. Губиниха,
вул. Шевченко, 21 у вигляді зупинення
роботи до усунення порушень
санітарного законодавства та
отримання дозвільного документу -
висновку державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
держсанепідемслужби на діючий об'єкт;

- застосувати заходи реагування щодо
державного нагляду (контролю) до
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроальянс», що
знаходиться за адресою: 51232,
Дніпропетровська область,
Новомосковський район, смт. Губиниха,
вул. Шевченко, 21 у вигляді зупинення
робіт в автомобільному гаражі до
усунення порушень санітарного
законодавства та отримання
дозвільного документу - висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи матеріалів, у яких
обґрунтовується зменшення розмірів
санітарно-захисної зони (СЗЗ) об'єкту ІУ
класу небезпеки;

- зобов'язати відповідача - Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Агроальянс», що знаходиться за
адресою: 51232, Дніпропетровська область,
Новомосковський район, смт. Губиниха,
вул. Шевченко, 21 у вигляді зупинення
робіт у автомобільному гаражі до
усунення порушень санітарного
законодавства та отримання
дозвільного документу - висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи матеріалів, у яких
обґрунтовується зменшення розмірів
санітарно-захисної зони (СЗЗ) об'єкту
ІУ класу небезпеки;

- застосувати заходи реагування щодо
державного нагляду (контролю) до
відповідача - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агроальянс», що
знаходиться за адресою: 51232,
Дніпропетровська область,
Новомосковський район, смт. Губиниха,
вул. Шевченко, 21 у вигляді зупинення
роботи до усунення порушень
санітарного законодавства та
отримання дозвільного документу -
висновку державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи держсанепідемслужби щодо
поводження з відходами;

- зобов'язати відповідача - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Агроальянс», що знаходиться за
адресою: 51232, Дніпропетровська область,
Новомосковський район, смт. Губиниха,
вул. Шевченко, 21 у вигляді зупинення
роботи до усунення порушень
санітарного законодавства та
отримання дозвільного документу -
висновку державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи держсанепідемслужби щодо
поводження з відходами;

- зобов'язати відповідача - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Агроальянс», що знаходиться за
адресою: 51232, Дніпропетровська область,
Новомосковський район, смт. Губиниха,
вул. Шевченко, 21 виконати рішення суду.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що на підставі постанови
прокуратури Дніпропетровської області
у межах досудового розслідування
№00244 відносно службових осіб
відповідача від 09.10.2014р. була
призначена та проведена позапланова
перевірка дотримання вимог
санітарно-епідеміологічного
законодавства відповідачем за
результатами якої 22.10.2014р. був
складений відповідний акт у якому
зафіксовані наступні порушення, а саме:
відповідач проводить свою діяльність
за відсутності висновку державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
на діючий об'єкт (елеватор); при
перевірці встановлено факт порушення
відповідачем санітарно-захисної зони -
замість дозволеної 100м
санітарно-захисної зони складає тільки
85 м; не надано до перевірки висновок
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи щодо розробленого проекту
організації санітарно-захисної зони
для діючого об'єкту відповідача
(елеватора), що відноситься до
підприємств та інших виробничих
об'єктів ІУ класу небезпеки;
санітарно-захисна зона по розміщенню
автомобільного гаражу вантажних
автомобілів на 30 боксів складає 30 м
замість встановлених наказом
Міністерства охорони здоров'я від
19.06.1996р. № 173- 100 м; не надано при
перевірці відповідачем висновок
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи щодо розроблення проекту
організації санітарно-захисної зони
для діючого об'єкту відповідача
(елеватора), що відноситься до
підприємств та інших виробничих
об'єктів ІУ класу небезпеки;
зафіксовано відсутність у відповідача
висновків держсанепідемслужби щодо
поводження з відходами. За викладеного
позивач вважає, що відповідач здійснює
свою діяльність при відсутності
основних дозвільних документів, які
дають право на її здійснення - висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи на діючий об'єкт, висновку
щодо поводження з відходами та
висновку державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
на встановлення санітарно-захисної
зони у зв'язку з чим можливе порушення
санітарного стану повітря грунту та
суміжних середовищ, що будуть мати
негативний вплив на населення та
навколишнє середовище.

Відповідач про час і місце розгляду
справи у скороченому провадженні
повідомлений належним чином у
відповідності до вимог ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
15.11.2014р., що підтверджується наявним в
матеріалах справи поштовим
повідомленням (а.с.51).

За приписами ч.3 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідач у десятиденний строк з дня
одержання такої ухвали та копій
документів може подати заперечення
проти позову та необхідні документи
або заяву про визнання позову.

Із матеріалів справи вбачається, що з
моменту отримання копії ухвали суду
про відкриття скороченого провадження
у даній справі з 15.11.2014р. відповідач у
десятиденний строк письмових
заперечень чи заяви про визнання
позову суду не надав.

У відповідності до вимог ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
скорочене провадження застосовується
в адміністративних справах щодо,
зокрема, застосування у випадках,
передбачених законом, заходів
реагування у сфері державного нагляду
(контролю), якщо вони можуть бути
застосовані виключно за судовим
рішенням. Суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі. За результатами
розгляду справи у скороченому
провадженні суддя,оцінивши
повідомлені позивачем, відповідачем
обставини, за наявності достатніх
підстав приймає законне судове
рішення.

За приписами п.2 ч.5 ст. 183-2 вказаного
Кодексу, справа повинна бути
розглянута у порядку скороченого
провадження не пізніше трьох днів з
дня закінчення строку, передбаченого
частиною третьою цієї статті, якщо до
суду не було подано заперечення
відповідача.

Враховуючи наведене та те, що
відповідачем не були надані
заперечення на позов у десятиденний
строк з дня одержання ухвали суду про
відкриття скороченого провадження у
даній справі, зазначений термін
сплинув 25.11.2014р., оцінивши повідомлені
позивачем обставини, суд находить
підстави достатніми для прийняття
рішення у даній справі у скороченому
провадженні, без проведення судового
засідання, без виклику осіб, які беруть
участь у справі, одноособово.

Зазначене рішення прийнято 08.12.2014р. у
зв'язку з перебуванням судді на
навчанні у Національній школі суддів з
24.11.2014р. по 05.12.2014р.

Із наявних в матеріалах справи
документів судом встановлені наступні
обставини у справі.

22.10.2014р. згідно постанови Прокуратури
Дніпропетровської області від 09.10.2014р.,
наказу №296 від 22.10.2014р. керуючись ст. 41
Закону України «Про забезпечення
санітарного та епідемічного
благополуччя населення», ст.6, п.1 ст.7
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» позивачем
була проведена позапланова перевірка
з дотримання відповідачем санітарного
законодавства за результатами якої був
складений акт за яким було встановлено
наступні порушення:

- не надано висновок держсанепідслужби
щодо поводження з відходами на 2014р.;
відсутні договори із
спец.організаціями на утилізацію
побутових та промислових відходів, що є
порушенням ст.17 Закону України «Про
відходи», ст.22 Закону України «Про
забезпечення
санітарно-епідеміологічного
благополуччя населення»;

- не витримується санітарно-захисна
зона від автогаражу вантажних
автомобілів (фактично - 30м, при
нормативній - 100м), що є порушенням п.4
ДСП «Планування забудови населених
пунктів» № 173 від 19.06.1996р. (а.с.46-47).

Позивач вважає, що відповідач здійснює
свою діяльність при відсутності
основних дозвільних документів, які
дають право на її здійснення - висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи на діючий об'єкт, висновку
щодо поводження з відходами, висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи та висновку про
встановлення санітарно-захисної зони у
зв'язку з чим можливе порушення
санітарного стану повітря грунту та
суміжних середовищ, що будуть мати
негативний вплив на населення та
навколишнє середовище, а тому просить
застосувати до відповідача заходи
реагування у вигляді зупинення роботи
до усунення порушень та отримання
відповідних висновків, а також просить
зобов'язати відповідача виконати
рішення суду на підставі ст.ст.4,6,7
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», ст.ст.с10,11,42
Закону України «Про забезпечення
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення».

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку про відсутність
обґрунтованих правових підстав для
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Згідно до Положення «Про Головне
управління Держсанепідслужби у
Дніпропетровській області»,
затвердженого наказом
Держсанепідслужби України від 11.06.2012р.
№59 Головне управління
Держсанепідслужби у Дніпропетровській
області та його відокремлені
структурні підрозділи в містах (міські
управління) в районах (районні та
міжрайонні управління)
підпорядковуються Державній
санітарно-епідеміологічній службі
України і є її територіальним органом.

Завданням Головного управління
Держсанепідслужби у Дніпропетровській
області є реалізація повноважень
Держсанепідслужби України, визначених
цих Положенням на території
Дніпропетровської області.

За приписами п.4.4, п.4.5, п.4.31 вказаного
Положення, Головне управління здійснює
державний санітарно-епідеміологічний
нагляд та контроль за дотриманням
вимог санітарного законодавства
органами виконавчої влади і органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форми їх
власності, фізичними особами та
громадянами, виконанням ними
санітарних та протиепідемічних
(профілактичних) заходів; застосовує
передбачені законодавством заходи
припинення порушення санітарного
законодавства, зокрема, видає
обов'язкові для виконання постанови,
накази, розпорядження, висновки,
приписи з питань усунення або
обмеження шкідливого впливу на стан
здоров'я і життя факторів середовища
життєдіяльності, контролює їх
виконання.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
від 24.02.1994 р. № 4004-XII (далі - Закон № 4004)
одним з основних напрямів діяльності
державної санітарно-епідеміологічної
служби є здійснення державного
санітарно-епідеміологічного нагляду.

Згідно абз. 1 ст. 39 Закону № 4004 державний
санітарно-епідеміологічний нагляд -
це діяльність органів державної
санітарно-епідеміологічної служби по
контролю за дотриманням юридичними та
фізичними особами санітарного
законодавства з метою попередження,
виявлення, зменшення або усунення
шкідливого впливу небезпечних
факторів на здоров'я людей та по
застосуванню заходів правового
характеру щодо порушників.

У відповідності до п. «а», п. «в» абз.1
ст. 42 Закону № 4004 головні державні
санітарні лікарі (їх заступники)
застосовують заходи для припинення
порушення санітарного законодавства,
зокрема:

- обмеження, тимчасова заборона чи
припинення діяльності підприємств,
установ, організацій,
об'єктів,будь-якого призначення,
технологічних ліній, машин і
механізмів, виконання окремих
технологічних операцій, користування
плаваючими засобами, рухомим складом і
літаками у разі невідповідності їх
вимогам санітарних норм;

- тимчасова заборона виробництва,
заборона використання та реалізації
хімічних речовин, технологічного
устаткування, будівельних матеріалів,
біологічних засобів, товарів народного
споживання, джерел іонізуючих
випромінювань в разі відсутності їх
гігієнічної регламентації та
державної реєстрації, а також якщо їх
визнано шкідливими для здоровя людей.

Іншим посадовим особам органів
державної санітарно-епідеміологічної
служби надаються повноваження
застосувати заходи для припинення
порушення санітарних норм, передбачені
пунктом «а» (в частині обмеження,
тимчасової заборони діяльності
підприємств, установ, організацій,
об'єктів будь-якого призначення,
технологічних ліній, машин і
механізмів, виконання окремих
технологічних операцій, користування
плаваючими засобами, рухомим складом і
літаками у разі невідповідності їх
вимогам санітарних норм), пунктами «в»,
«г», «е» та «є» цієї статті.

Згідно зі ст. 1, ч. 5 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 6,
ч. 7 ст. 7 Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності" від
05.04.2007 р. №877-V (далі Закон №877), державний
нагляд (контроль) - діяльність
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятного рівня небезпеки
для населення, навколишнього
природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) -
планові та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Повне або часткове зупинення
виробництва (виготовлення) або
реалізації продукції, виконання робіт,
надання послуг допускається за
постановою адміністративного суду,
ухваленою за результатами розгляду
позову органу державного нагляду
(контролю) щодо застосування заходів
реагування. У разі необхідності вжиття
інших заходів реагування орган
державного нагляду (контролю) протягом
п'яти робочих днів з дня завершення
здійснення заходу державного нагляду
(контролю) складає припис,
розпорядження, інший розпорядчий
документ щодо усунення порушень,
виявлених під час здійснення заходу, а
у випадках, передбачених законом також
звертається у порядку та у строки,
встановлені законом, до
адміністративного суду з позовом щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
до суб'єкта господарювання заходів
реагування, передбачених відповідним
розпорядчим документом.

Припис - обов'язкова для виконання у
визначені строки письмова вимога
посадової особи органу державного
нагляду (контролю) суб'єкту
господарювання щодо усунення порушень
вимог законодавства.

Розпорядження або інший документ
органу державного нагляду (контролю) -
обов'язкове для виконання письмове
рішення органу державного нагляду
(контролю) щодо усунення виявлених
порушень у визначені строки.
Розпорядження видається та
підписується керівником органу
державного нагляду (контролю) або його
заступником.

Таким чином, системний аналіз вказаних
вище норм дає підстави для висновку, що
встановлення факту порушення вимог
санітарного законодавства, що створює
загрозу життю та здоров'ю людей та у
подальшому може призвести до тяжких
наслідків у цій сфері, є достатньою
підставою для застосування заходів
реагування у вигляді повного або
часткового зупинення роботи
підприємств, об'єктів, окремих
виробництв, цехів, дільниць,
експлуатації машин, механізмів.

Натомість, суд приходить до висновку,
що застосування зупинення роботи
суб'єкта господарювання є крайнім
заходом реагування до правопорушника і
може бути застосовано виключно при
встановленні факту наявності порушень,
що створюють загрозу життю та здоров'ю
людини.

Вирішуючи питання про необхідність
застосування заходів реагування у
вигляді зупинення роботи підприємства
відповідача, суд вважає за необхідне
надати оцінку встановлених
правопорушень, що були виявлені
позивачем під час перевірки, в розрізі
становлення загрози цих порушень життю
та здоров'ю людей.

Так, як вбачається зі змісту акту
перевірки від 22.10.2014р., позивачем було
встановлено відсутність у відповідача
висновку санітарної епідеміологічної
експертизи, висновку
держсанепідслужби щодо поводження з
відходами на 2014р.; відсутність
договорів із спеціальними
організаціями на утилізацію побутових
та промислових відходів, не
витримується санітарно-захисна зона
від автогаражу вантажних автомобілів
(фактично - 30м, при нормативній - 100м), про
що свідчить зміст акту перевірки
(а.с.46-47).

Як зазначив позивач у позові
відсутність вказаних висновків може
призвести до порушення санітарного
стану повітря грунту та суміжних
середовищ, що будуть мати негативний
вплив на населення та навколишнє
середовище.

Однак, як свідчать матеріали справи,
позивачем не надано суду доказів щодо
прийняття ним, як органом, що здійснює
державний нагляд (контроль) у сфері
господарської діяльності, будь-якого
розпорядчого документу про усунення
виявлених порушень позивачем та
доказів його не виконання
відповідачем суду не надав, з
урахуванням того, що вищевказаний
Закон №877 не звільняє позивача від
обов'язку складання припису чи
відповідного розпорядження, який є
обов'язковим для виконання
відповідачем у визначені строки.

Також, позивачем до позову не додано
будь-яких доказів, які б свідчили про
реальну загрозу виявлених порушень
життю та здоров'ю людей за відсутності
вищевказаних висновків та
невідповідності санітарно-захисної
зони від автогаражу вантажних
автомобілів(фактично - 30м, при
нормативній - 100м).

Не надано позивачем і доказів
порушення відповідачем санітарного
стану повітря грунту та суміжних
середовищ за відсутності у відповідача
вказаних дозвільних документів.

При цьому, слід зазначити, що позивачем
лише висловлено у позові припущення
щодо порушення санітарних норм за
відсутності у відповідача вказаних
вище висновків, однак висловлені
припущення позивача не можуть бути
обґрунтованими правовими підставами
для застосування заходів реагування у
вигляді зупинення роботи підприємства.

Окрім того, позивачем суду не надано і
доказів того, яким видом діяльності
займається відповідач, та яка саме
його діяльність може призвести до
реальної загрози життю та здоров'ю
людей.

Частина 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України встановлює, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, позивачем не доведено
належними та допустимими доказами
того, що виявлені актом перевірки від
22.10.2014р. порушення щодо відсутності у
відповідача висновків державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи, щодо поводження з
відходами невідповідності
санітарно-захисної зони від автогаражу
вантажних автомобілів(фактично - 30м,
при нормативній - 100м) створюють загрозу
життю та здоров'ю людей.

Приймаючи до уваги викладене,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, суд приходить
до висновку про відсутність правових
підстав для задоволення даного позову,
оскільки виявлені порушення не
становлять загрозу життю та здоровю
людей та можуть бути усунуті за
допомогою вжиття інших заходів
реагування, визначених Законом №877.

При цьому, слід також зазначити,
що застосування заходів реагування,
заявлені позивачем у даній справі
згідно до ст.7 Закону №877 є
безпідставними з огляду на те, що дана
перевірка була проведена позивачем на
підставі постанови прокуратури
Дніпропетровської області про
призначення позапланової перевірки у
межах досудового розслідування
№244 відносно службових осіб ТОВ
«Агроальянс» та у відповідності до
вимог ч.2 ст.2 Закону №877 дія цього
Закону не поширюється на відносини, які
виникають під час здійснення заходів,
зокрема, при проведенні
оперативно-розшукової діяльності,
дізнання, прокурорського нагляду,
досудового слідства і правосуддя.

Також не підлягають задоволенню і
позовні вимоги позивача щодо
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії, оскільки позивачеві нормами
Закону №877 не надано повноважень щодо
звернення до адміністративного суду з
позовом про зобов'язання вчинити певні
дії суб'єкта господарювання, крім
застосування заходів реагування.

Окрім того, слід зазначити, що
вимога позивача про зобов'язання
відповідача виконати рішення суду не є
публічно-правовою та не підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства України з огляду на те, що
повноваження з приводу виконання
судового рішення покладені на органи
державної виконавчої служби у
відповідності до вимог Закону України
«Про виконавче провадження» та у разі
невиконання судового рішення
передбачена кримінальна
відповідальність.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч.4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 72, 86, 94, 122, 160,
161, 162, 163,167, 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Головного управління
Держсанепідслужби у Дніпропетровській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроальянс» про
застосування заходів реагування -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст.ст.183-2, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені ст.ст.183-2,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя С.О. Конєва