Справа № 810/4227/14
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без
08 грудня 2014 року місто
Київ № 810/4227/14
Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Шевченко А.В., розглянувши клопотання
про відкликання позовної заяви в
адміністративній справі
за позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_1доБілоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській областіпровизнання
протиправною та скасування вимоги, -
До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 з адміністративним позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасувати вимоги про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-140 від 20.11.2013.
Ухвалою судді Київського окружного
адміністративного суду від 27.11.2014
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
У призначений день та час в судове
засідання 08.12.2014 сторони не з'явилися,
належним чином повідомлені про дату,
час і місце розгляду справи. В пункті
третьому прохальної частини позовної
заяви позивач просив суд розгляд
справи проводити без його участі.
Від відповідача до суду надійшли
письмові заперечення на
адміністративний позов, в яких
відповідач у задоволенні позову просив
відмовити та розгляд справи проводити
без участі уповноваженого
Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України, особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
Таким чином, клопотання сторін
вважаються обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.
З огляду на це, суд вирішив розгляд
справи проводити у порядку письмового
Розглянувши матеріали справи судом
встановлено наступне.
20.11.2013 Білоцерківською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області було
винесено вимогу про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-140 на суму 6 984, 48 гривень.
З поданої до суду позовної заяви
вбачається, що позивач скористався
судовим порядком вирішення спору, а
саме оскаржив вимогу про сплату боргу
№ Ф-140 від 20.11.2013 шляхом подання позову
до Київського окружного
адміністративного суду.
Ухвалою судді Київського окружного
адміністративного суду від 09.01.2014 у
справі № 810/6659/13-а позовну заяву було
повернуто позивачу на підставі пункту 1
частини третьої статті 108 Кодексу
адміністративного судочинства
Вищевказану ухвалу позивач отримав
17.01.2014. Зазначена ухвала не
оскаржувалася в апеляційному порядку,
а, отже, набрала законної сили 22.01.2014.
Таким чином, на момент виникнення
спірних правовідносин у позивача був
місячний строк для звернення до суду,
який повинен був відраховуватися з
наступного дня після набрання законної
сили ухвалою судді Київського
окружного адміністративного суду від
09.01.2014 у справі № 810/6659/13-а, тобто з 23.01.2014.
Адміністративний позов поданий 15.07.2014
(вхідний № 4244).
Ухвалою судді Київського окружного
адміністративного суду від 16.07.2014
позовну заяву було залишено без
розгляду на підставі статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
Позивач, не погодившись з ухвалою судді
Київського окружного
адміністративного суду від 16.07.2014 про
залишення позовної заяви без розгляду,
оскаржив її шляхом подання апеляційної
скарги до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд, в якій просив скасувати
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.10.2014
апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено.
Ухвалу Київського окружного
адміністративного суду від 16.07.2014 -
скасовано, а справу направлено до суду
першої інстанції для продовження
Скасовуючи ухвалу Київського
окружного адміністративного суду від
16.07.2014 про залишення позовної заяви без
розгляду, Київський апеляційний
адміністративний суд виходив з того, що
строк для звернення платника податків
із позовом до адміністративного суду
становить 1095 днів і обчислюється з дня
отримання платником податків рішення,
що оскаржено, посилаючись на пункти 56.18,
56.21 статті 56 Податкового кодексу
Водночас, ані в апеляційній скарзі на
ухвалу суду першої інстанції, ані в
ухвалі Київського апеляційного
адміністративного суду не вказано про
наступні норми чинного законодавства,
які підлягають застосуванню у вказаних
Згідно з частиною четвертою статті 25
Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», орган доходів
і зборів у порядку, за формою та у
строки, встановлені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Відповідно до абзацу 2 частини
четвертої статті 25 Закону України від
08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», вимога про
сплату недоїмки є виконавчим
Цією ж статтею передбачено, що у разі
якщо платник єдиного внеску протягом
десяти календарних днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом доходів і
зборів, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
орган доходів і зборів надсилає в
порядку, встановленому законом, до
підрозділу державної виконавчої
служби вимогу про сплату недоїмки.
Крім цього, положення статті 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яка
кореспондується з положеннями статті 17
Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІV «Про
виконавче провадження», відповідно до
якої примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, зокрема, рішення інших органів
державної влади, якщо їх виконання за
законом покладено на державну
Аналіз положень зазначеного
законодавства дозволяє дійти висновку,
що вимога податкового органу є
рішенням суб'єкта владних повноважень,
на підставі якого ним може бути
заявлено вимогу про стягнення грошових
коштів, а відтак, воно може бути
оскаржено до суду в межах
встановленого частиною п'ятою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України місячного строку.

Тому застосування до даних
правовідносин положень Податкового
кодексу України в частині обчислення
строків тривалістю 1095 днів щодо
оскарження рішень контролюючого
органу про нарахування грошового
зобов'язання є неможливим.

Також, слід відмітити, що відповідно до
пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу
України, цей Кодекс не регулює питання
погашення податкових зобов'язань або
стягнення податкового боргу з осіб, на
яких поширюються судові процедури,
визначені Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
з банків, на які поширюються норми
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»,
та погашення зобов'язань зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Відтак, приписи Податкового кодексу
України не застосовуються до даних
правовідносин, у тому числі і в частині
строків оскарження вимоги органу
доходів і зборів щодо стягнення
заборгованості з єдиного внеску, тому
положення статті 102 Податкового
кодексу України в даній справі
застосуванню не підлягають.

В даному випадку для оскарження вимоги
про сплату боргу застосовується
місячний строк звернення до суду.

Згідно вимог частини другої статті 5
Кодексу адміністративного судочинства
України, провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною четвертою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо законом передбачена
можливість досудового порядку
вирішення спору і позивач скористався
цим порядком, то для звернення до
адміністративного суду встановлюється
місячний строк, який обчислюється з
дня, коли позивач дізнався про рішення
суб'єкта владних повноважень за
результатами розгляду його скарги на
рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

Правовий припис «в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого законом» означає, що
позов має подаватися лише в тих межах
часу, який встановлений законом. Крім
того, можливість захисту прав та
інтересів залежить від дотримання
строків, встановлених на цей випадок
законом.

Встановлення процесуальних строків
законом та судом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними певних
процесуальних дій, передбачених
Кодексом адміністративного
судочинства України, не зловживаючи
ними.

За загальним правилом, перебіг строку
на звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто, коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 103 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлені
правила обчислення процесуального
строку.

Відповідно до частини першої статті 103
Кодексу адміністративного судочинства
України, перебіг процесуального строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Слід зазначити, що позивач скористався
судовим порядком вирішення спору, про
що вже було наголошено вище.

Відповідно до частини першої статті 102
Кодексу адміністративного судочинства
України, пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений
судом, - продовжений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Згідно з частиною четвертою статті 102
Кодексу адміністративного судочинства
України, правила даної статті не
поширюються на строки звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі
позовної заяви та доданих до неї
матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Отже, суд не в праві поновити строки
звернення до суду, а може тільки
визнати причини пропуску строку
звернення до суду поважними, на
підставі позовної заяви та доданих
матеріалів.

Доказів поважності причин пропуску
строку звернення до суду позивачем не
надано та не зазначено.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про залишення позовної заяви
без розгляду у зв'язку з пропущенням
строків звернення до суду і
відсутності підстав вважати, що строки
були пропущені з поважних причин.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Згідно з пунктом 9 частини першої
статті 155 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд своєю ухвалою
залишає позовну заяву без розгляду,
якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 7 Закону України від 08.07.2011
№ 3674-VI «Про судовий збір», сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі залишення заяви або
скарги без розгляду (крім випадків,
якщо такі заяви або скарги залишені без
розгляду у зв'язку з повторним
неприбуттям позивача або за його
клопотанням).

Встановлено, що відповідно до ухвали
судді Київського окружного
адміністративного суду від 09.01.2014 у
справі № 810/6659/13-а позивачу було
повернуто суму сплаченого судового
збору, зокрема, в розмірі 172, 05 гривень
згідно квитанцій № N176637385 від 06.01.2014,
отже, в цій частині сума судового збору
поверненню не підлягає.

Відповідно до ухвали судді Київського
окружного адміністративного суду від
16.07.2014, якою позовну заяву було залишено
без розгляду, було вирішено питання про
повернення судового збору в розмірі 10
(десять) гривень 65 копійок згідно
квитанції № k13/S/13 від 28.04.2014, однак,
вищевказану ухвалу суду було скасовано
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.10.2014, отже,
суд вважає за доцільне повернути
позивачу суму сплаченого судового
збору.

Керуючись статтями 99, 100, 122, 155, 158-165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги - залишити без
розгляду.

Повернути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 понесені судові витрати за
подачу позовної заяви до Київського
окружного адміністративного суду в
розмірі 10 (десять) гривень 65 копійок
згідно квитанції № k13/S/13 від 28.04.2014.

Копію ухвали надіслати сторонам
по справі.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною третьою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційна скарга на ухвалу
суду першої інстанції подається
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено в письмовому провадженні
або згідно з частиною третьою статті
160 цього Кодексу, або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
Шевченко А.В.