Справа № 816/4069/14
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/4069/14

Полтавський окружний адміністративний
суд колегією у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

суддів - Костенко Г.В. ,Кукоби О.О.

за участю:

секретаря судового засідання - Кулик -
Куличок О.Л.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Державного
агентства земельних ресурсів України -
Сомика Я.Я.,

представника відповідача - Головного
управління Держземагентства у
Полтавській області - Леуса О.В.,

представника відповідача - Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області - Писаренка
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Державного
агентства земельних ресурсів України ,
Головного управління Держземагентства
України у Полтавській області про
визнання протиправними та скасування
наказів, поновлення на посаді,
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Державного агентства земельних
ресурсів України (надалі - Відповідач 1)
, Головного управління
Держземагентства України у
Полтавській області (надалі -
Відповідач 2) , Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області (надалі -
Відповідач 3) , в якому просив визнати
протиправним та скасувати наказ в.о.
голови Державного земельного
агентства України Кадомського А.М. від
04.09.2014 № 491-кт/а, наказ начальника
Головного управління Держземагентства
у Полтавській області Коваленка О.Г.
від 05.09.2014 № 72-к, наказ заступника
начальника Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області Писаренка
І.В. від 08.09.2014 № 27-к, поновити його на
посаді начальника Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області, стягнути
на його користь суму заробітної плати
та інших платежів за час вимушеного
прогулу.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що заяву про
звільнення написав без наміру
звільнення, а з причин погроз фізичної
розправи з ним та членами його сім'ї.
Дізнавшись про направлення заяви для
подальшої реалізації до Державного
агентства земельних ресурсів України,
надіслав до цього органу заяву про
залишення без розгляду заяви про
звільнення. За таких обставин вважає
накази про його звільнення
незаконними, прийнятими без врахування
норм Кодексу законів про працю. Також
вказував на порушення Відповідачем 1
при його звільненні процедури,
передбаченої частиною 5 статті 21 Закону
України «Про центральні органи
виконавчої влади», Порядку
призначення на посади та звільнення з
посад керівників територіальних
органів міністерств та інших
центральних органів виконавчої влади,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25.01.2012 № 45.

У судовому засіданні позивач та його
представник вимоги позовної заяви
підтримали, просили суд задовольнити
позов.

Представники відповідачів проти
позову заперечували, просили суд
відмовити у його задоволенні,
стверджуючи про наявність законних
підстав для прийняття оскаржуваних
наказів.

Заслухавши пояснення позивача, його
представника позивача, представників
відповідачів, показання свідка ОСОБА_9,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини та
відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 був призначений на посаду
начальника Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області в порядку
переведення з посади начальника
Відділу Держкомзему у Миргородському
районі Полтавської області згідно з
наказом Державного агентства
земельних ресурсів України від 07.11.2012 №
798-кт/а /а.с. 228 т.1/.

Призначення на посаду позивача було
погоджено Миргородською районною
державною адміністрацією та
Міністерством аграрної політики та
продовольства України /а.с. 224 - 226 т.1/.

Як встановлено судом із пояснень
позивача, 03.09.2014 позивачем було
написано на ім'я в.о. голови
Держземагентства України Кадомського
А.М. заяву, датовану 04.09.2014 про
звільнення із займаної посади 04
вересня 2014 року в порядку переведення
для подальшої роботи в Управлінні
Держземагентства Лубенського району
Полтавської області /а.с. 242 т. 1/.

Вказану заяву було погоджено
начальником Головного управління
Держземагентства у Полтавській
області та направлено до Державного
агентства земельних ресурсів України
разом із листом від 04.09.2014 за вих. №
21-16-0.11-6309/2-14, який містив пропозицію
звільнення позивача в порядку
переведення для подальшої роботи на
нижчій посаді в Управлінні
Держземагентства у Лубенському районі
Полтавської області /а.с. 241 т.1/.

Лист Головного управління
Держземагентства у Полтавській
області від 04.09.2014 за вих. № 21-16-0.11-6309/2-14,
до якого додано заяву позивача про
звільнення, отримано Державним
агентством земельних ресурсів України
04.09.2014 вх. № 22-24345/0/1-14 о 12 год. 15 хв., про що
свідчить штамп вхідної реєстрації.

Також 04.09.2014 до Державного земельного
агентства України надійшла факсом
заява позивача від 04.09.2014, в якій
останній просив залишити без розгляду
заяву від 03.09.2014 про звільнення із
займаної посади та переведення у
Лубенський район у зв'язку з тим, що
заява написана по причині погроз
фізичної розправи 02.09.2014 над ним та
членами його сім'ї /а.с. 183 т. 1/. Вказана
заява була направлена позивачем
факсимільним зв'язком 04.09.2014 о 13 год. 29
хв /а.с. 15 т.1/, зареєстрована Державним
агентством земельних ресурсів України
04.09.2014 о 15 год. 29 хв. /а.с. 185 т.1/. Зазначена
заява надійшла до Держземагентства
України також 05.09.2014 у вигляді
телеграми /а.с. 184, т. 1/, а також 08.09.2014
засобами поштового зв'язку /а.с. 16 т. 1/.

Наказом Державного агентства
земельних ресурсів України від 04.09.2014 №
491-кт/а «Про звільнення ОСОБА_1»
позивача звільнено з посади начальника
Управління Держземагентства у
Миргородському районі Полтавської
області в порядку переведення для
подальшої роботи в Управлінні
Держземагентства у Лубенському районі
Полтавської області відповідно до
пункту 5 статті 36 Кодексу законів про
працю України /а.с. 243 т.1/.

Наказом Головного управління
Держземагентства у Полтавській
області від 05.09.2014 № 72-к «Про звільнення
ОСОБА_1» оголошено наказ
Держземагентства України від 04.09.2014 №
72-к та визначено, що датою звільнення
позивача з посади вважати 08 вересня 2014
року /а.с. 92 т.1/.

Наказом Управління Держземагентства у
Миргородському районі Полтавської
області від 08.09.2014 № 27-к «Про звільнення
ОСОБА_1» оголошено наказ Головного
управління Держземагентства у
Полтавській області від 05.09.2014 № 72-к
(пункт 1), звільнено позивача із
займаної посади 08 вересня 2014 року в
порядку переведення для подальшої
роботи в Управлінні Держземагентства у
Лубенському районі Полтавської
області відповідно до пункту 5 статті 36
Кодексу законів про працю України
(пункт 2), доручено головному
спеціалісту-бухгалтеру ОСОБА_10
здійснити повний розрахунок із
позивачем за відпрацьований період до
08.09.2014 включно, виплатити грошові
компенсації (пункт 3) /а.с. 148 т.1/.

Із наказом Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області від 08.09.2014 №
27-к позивач ознайомився 17.09.2014, про що
свідчить його підпис на наказі /а.с. 148
(на звороті) т. 1/ та не заперечується
Відповідачем 3. Доказів щодо дати
ознайомлення позивача із наказом
Головного управління Держземагентства
у Полтавській області від 05.09.2014 № 72-к
та наказом Державного агентства
земельних ресурсів України від 04.09.2014 №
491-кт/а Відповідачем 2 та Відповідачем 1
не надано. Лист Відповідача 2 від 08.09.2014
№ 31-16-0.11-6452/2-14, в якому повідомлялося
позивачу про вказані накази, повернено
без вручення за закінченням терміну
зберігання /а.с. 103, 105, т.1/. Згідно
пояснень позивача, представника
Відповідача 3 позивач ознайомився із
наказами Відповідача 1 та Відповідача 2
також 17.09.2014. Суд враховує, що позивач
04.09.2014 перебував у відпустці, а з 05.09.2014
по 16.09.2014 знаходився на стаціонарному
лікуванні в Полтавській обласній
клінічній лікарні імені М.В.
Скліфософського у м. Полтаві, про що
свідчить листок непрацездатності
серії АГО 019138, виданий 16.09.2014 /а.с. 18 т.1/, а
відтак не мав можливості ознайомитися
із спірними наказами раніше 17.09.2014 .

Вважаючи звільнення з посади
незаконним, позивач з метою захисту
своїх прав звернувся до суду із
відповідним позовом.

Беручи до уваги те, що позивач
ознайомився із наказами про
звільнення, які є предметом спору,
17.09.2014, а до суду із позовом звернувся
16.10.2014, суд дійшов висновку, що
позивачем дотримано місячний строк
звернення до суду.

Перевіряючи правомірність
оскаржуваних наказів та надаючи оцінку
обґрунтованості позовних вимог, суд
виходить з наступного.

Спірні правовідносини, які виникли у
зв'язку із звільненням позивача з
публічної служби, регулюються Законом
України "Про державну службу", а також
положеннями Кодексу законів про працю
України.

Згідно статті 1 Закону України "Про
державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ
(надалі - Закон № 3723-ХІІ) державна
служба в Україні - це професійна
діяльність осіб, які займають посади в
державних органах та їх апараті щодо
практичного виконання завдань і
функцій держави та одержують заробітну
плату за рахунок державних коштів. Ці
особи є державними службовцями і мають
відповідні службові повноваження.

Відповідно до пункту 1 Положення
про Державне агентство земельних
ресурсів України, затвердженого указом
Президента України від 08.04.2011 № 445/2011,
Державне агентство земельних ресурсів
України (Держземагентство України) є
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.

Пунктом 7 Положення визначено, що
Держземагентство України здійснює
свої повноваження безпосередньо і
через утворені в установленому порядку
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, містах, а також
через міськрайонні, міжміські,
міжрайонні територіальні органи.

Згідно пункту 1 Положення про
Управління (Відділ) Держземагентства у
районі, затвердженого Наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 10.05.2012 № 258
(надалі - Положення № 258), Управління
(Відділ) Держземагентства у районі
(далі - Управління (Відділ)) є
територіальним органом Державного
агентства земельних ресурсів України.
Управління (Відділ) підпорядковане
Держземагентству України та
відповідно Республіканському комітету
по земельних ресурсах Автономної
Республіки Крим, Головному управлінню
Держземагентства в області.

Відповідно до пункту 14 Положення №
258 Управління (Відділ) є юридичною
особою публічного права, має
самостійний баланс, рахунки в
установах Казначейства України,
печатку із зображенням Державного
Герба України і своїм найменуванням.

Управління (Відділ) очолює начальник,
який призначається на посаду Головою
Держземагентства України за
пропозицією Голови Республіканського
комітету по земельних ресурсах
Автономної Республіки Крим, начальника
Головного управління Держземагентства
в області та за погодженням з Міністром
та звільняється з посади Головою
Держземагентства України за
пропозицією Голови Республіканського
комітету по земельних ресурсах
Автономної Республіки Крим, начальника
Головного управління Держземагентства
в області. Кандидатура на посаду
начальника Управління (Відділу)
погоджується з головою відповідної
місцевої державної адміністрації
(пункт 9 Положення № 258).

Як встановлено судом, на час
виникнення спірних правовідносин
позивач проходив державну службу на
посаді начальника Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області, на яку був
призначений наказом Держземагентства
України від 07.11.2012 № 798 -кт/а, за
погодженням із Міністерством аграрної
політики та продовольства України та
головою Миргородської районної
державної адміністрації.

Підстави припинення державної
служби визначені статтею 30 Закону №
3723-ХІІ, згідно з якою, крім загальних
підстав, передбачених Кодексом законів
про працю України, державна служба
припиняється у разі: 1) порушення умов
реалізації права на державну службу
(стаття 4 цього Закону); 2) недотримання
пов'язаних із проходженням державної
служби вимог, передбачених статтями 16 і
16 1 цього Закону; 3) досягнення державним
службовцем граничного віку
проходження державної служби (стаття 23
цього Закону); 4) відставки державних
службовців, які займають посади першої
або другої категорії (стаття 31 цього
Закону); 5) виявлення або виникнення
обставин, що перешкоджають перебуванню
державного службовця на державній
службі (стаття 12 цього Закону); 6)
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону; 7)
притягнення державного службовця до
кримінальної або адміністративної
відповідальності за корупційні
правопорушення, пов'язані з порушенням
обмежень, передбачених Законом України
"Про засади запобігання і протидії
корупції".

Таким чином, державна служба може
бути припинена як за загальними
підставами, передбаченими Кодексом
законів про працю України, так і за
спеціальними підставами, визначеними
статтею 30 Закону № 3723-ХІІ.

В силу приписів статті 32 Закону №
3723-ХІІ рішення про припинення
державної служби може бути оскаржено
державним службовцем безпосередньо до
суду.

Судом встановлено, що позивач був
звільнений з посади начальника
Управління Держземагентства у
Миргородському районі Полтавської
області наказом Держземагентства
України від 04.09.2014 № 491-кт/а за
загальними підставами, а саме,
відповідно до пункту 5 статті 36
Кодексу законів про працю України.

Пунктом 5 статті 36 Кодексу законів
про працю України (надалі - КЗпП)
передбачено, що підставою припинення
трудового договору є: переведення
працівника, за його згодою, на інше
підприємство, в установу, організацію
або перехід на виборну посаду.

Отже, обов'язковою умовою
припинення трудового договору на
підставі пункту 5 статті 36 КЗпП є згода
працівника на переведення, яка
викладається, як правило, у заяві
власнику підприємства (установи,
організації), з якого він звільняється.

Частиною 1 статті 32 КЗпП визначено,
що переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
а також переведення на роботу на інше
підприємство, в установу, організацію
або в іншу місцевість, хоча б разом з
підприємством, установою,
організацією, допускається тільки за
згодою працівника, за винятком
випадків, передбачених у статті 33 цього
Кодексу та в інших випадках,
передбачених законодавством.

Згідно пояснень позивача заяву про
звільнення в порядку переведення до
Управління Держземагентства у
Лубенському районі Полтавської
області, датовану 04.09.2014 /а.с. 242 т.1/, він
написав 03.09.2014 у кабінеті начальника
Головного управління Держземагентства
у Полтавській області Коваленка О.Г.
Одночасно позивачем було написано
заяву про надання відпустки без
збереження заробітної плати на 03.09.2014 -
04.09.2014 /а.с. 30 т. 2/, на підставі якої
позивачу надано відпустку згідно з
наказом Управління Держземагентства у
Миргородському районі Полтавської
області від 03.09.2014 № 26-к /а.с. 31, т. 2/.

Позивач в судовому засіданні
вказував, що заява про звільнення була
написана ним без наміру звільнення, а
лише з метою тимчасового заспокоєння
представників організації «народна
рада», які вимагали його звільнення,
застосовуючи фізичну силу та
погрожуючи фізичною розправою йому та
членам його сім'ї.

В ході розгляду справи
підтверджено, що 02.09.2014 невідомі особи
зайшли до робочого кабінету позивача, і
погрожуючи фізичною розправою,
вимагали від нього написати заяву про
звільнення, про що свідчать матеріали
перевірки Миргородського МВ УМВС
України в Полтавській області з
приводу звернення позивача по факту
неправомірних дій 02.09.2014 /а.с. 12-22 т.2/,
відеозапис, зроблений в кабінеті
позивача 02.09.2014, який оглянуто судом,
пояснення представника Відповідача 3,
який був присутній у приміщенні, де
відбувалася подія і підтвердив ці
факти.

03.09.2014 зранку невідомі особи
оточили автомобіль, в якому знаходився
ОСОБА_9, який є пасинком позивача,
поставили перед автомобілем колесо
ГАЗ, не даючи змоги виїхати ОСОБА_9,
спустили шини на його автомобілі, що
підтверджується матеріалами перевірки
Миргородського МВ УМВС України в
Полтавській області /а.с. 23-27 т.3/,
показаннями свідка ОСОБА_9,
відеоматеріалами, знятими міською
телестудією «Миргород» /http://vk.com/mirgorod_tv/,
оглянутими судом. При цьому згідно
показань свідка ОСОБА_9, наданих в ході
розгляду справи, невідомі особи,
вчиняючи відповідні дії, вимагали
звільнення позивача, у зв'язку з чим
ОСОБА_9 із свого мобільного телефону телефонував позивачу, який їхав до
Полтави в Головне управління
Держземагентства у Полтавській
області, і повідомляв про ці обставини,
про що свідчить роздруківка
телефонних розмов позивача /а.с. 245-246
т.2/.

Згідно пояснень позивача в ході
розгляду справи, 03.09.2014 він доповів
начальнику Головного управління
Держземагентства у Полтавській
області Коваленку О.Г. про вказані
обставини, після чого останній порадив
йому написати заяву про звільнення з
метою заспокоєння представників
«народної ради», при цьому зазначав, що
не буде направляти для реалізації,
тобто звільнення позивача.

Представник Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області підтвердив,
що 03.09.2014 у другій половині дня
начальник Головного управління
Держземагентства у Полтавській
області Коваленко О.Г. прибув до міста
Миргорода, де провів зустріч із
представниками громадськості, на якій
показав заяву позивача про звільнення.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що в ході
розгляду справи знайшов підтвердження
той факт, що позивач фактично не
надавав згоди на переведення, а заява
про звільнення була написана без
наміру звільнення, з огляду на
наявність погроз фізичної розправи з
боку невідомих осіб та запевнення
керівництвом Головного управління
Держземагентства у Полтавській
області, що заява не буде використана
для фактичного звільнення.

Про відсутність наміру позивача
звільнитися в порядку переведення до
Управління Держземагентства у
Лубенському районі свідчить також те,
що позивач не проходив стажування у
цьому органі на будь-яку із вакантних
посад, що не заперечується
представниками відповідачів.

Також судом встановлено, що після
того, як позивач дізнався, що його заява
про звільнення була направлена до
Держземагентства України для
реалізації, він 04.09.2014 о 13 год. 29 хв.
надіслав факсимільним зв'язком заяву
від 04.09.2014, в якій просив
Держземагентство України залишити без
розгляду заяву про звільнення із
займаної посади та переведення у
Лубенський район у зв'язку з тим, що
заява написана по причині погроз
фізичної розправи 02.09.2014 над ним та
членами його сім'ї /а.с. 183 т. 1/. Вказана
заява була зареєстрована Державним
агентством земельних ресурсів України
04.09.2014 о 15 год. 29 хв. /а.с. 185 т.1/.

Зважаючи на те, що заява позивача
про залишення без розгляду заяви про
звільнення надійшла 04.09.2014, в той же
день, що й заява про звільнення, лише
через декілька годин після надходження
заяви про звільнення, суд приходить до
висновку, що Відповідач 1 не мав підстав
для прийняття наказу про звільнення №
491-кт/а від 04 вересня 2014 року «Про
звільнення ОСОБА_1» згідно пункту 5
статті 36 КЗпП, оскільки фактично згода
позивача на переведення була відсутня.

При цьому суд враховує, що
пунктами 87 - 89 Інструкції з діловодства
у Державному агентстві земельних
ресурсів України, затвердженої Наказом
Державного агентства земельних
ресурсів України від 23.02.2012 № 70,
передбачено, що проекти наказів з
кадрових питань візуються працівником
кадрової служби, який створив документ,
та його керівником, а також залежно від
видів наказів - посадовими особами
структурного підрозділу з питань
запобігання та виявлення корупції,
бухгалтерської служби, іншими
посадовими особами, яких стосується
документ. Структурним підрозділом з
юридичного забезпечення обов'язково
візуються за наявності усіх необхідних
віз проекти наказів з основної
діяльності та з
адміністративно-господарських питань,
а також накази з кадрових питань. У разі
необхідності проведення оцінки змісту
та доцільності видання наказу
здійснюється зовнішнє погодження
проекту документа з іншими
заінтересованими установами. Якщо в
процесі погодження до проекту наказу
вносяться істотні зміни, він підлягає
повторному погодженню.

Накази підписуються Головою
Держземагентства України, а у разі його
відсутності - посадовою особою, яка
виконує його обов'язки.

Беручи до уваги наведене, проект
наказу Відповідача 1 з кадрових питань
перед підписанням головою
Держземагентства України підлягав
візуванню (погодженню) рядом
відповідальних осіб, а відтак суд
оцінює критично посилання
представника Відповідача 1 на те, що
спірний наказ був прийнятий одразу
після надходження заяви позивача про
звільнення.

Суд також враховує, що згідно
частини 5 статті 24 КЗпП України особі,
запрошеній на роботу в порядку
переведення з іншого підприємства,
установи, організації за погодженням
між керівниками підприємств, установ,
організацій, не може бути відмовлено в
укладенні трудового договору.

Аналіз цієї та інших норм КЗпП
свідчить, що для звільнення працівника
в порядку переведення з метою
недопущення порушень трудових прав
працівника необхідне клопотання
власника того підприємства, установи,
організації, куди працівник
переводиться. Належить враховувати
також необхідність зазначення
власником підприємства (установи,
організації), в яке працівник
переводиться на роботу, у клопотанні
про переведення працівника строку,
протягом якого він просить звільнити
працівника в порядку переведення і
протягом якого буде діяти обов'язок
прийняти на роботу працівника в
порядку переведення. Якщо ж цей строк
не обмежується, то можливе виникнення
спорів через невизначеність у
взаємовідносинах сторін.

Згідно Методичних рекомендацій
щодо оформлення розпорядчих актів із
кадрових питань у сфері державної
служби, затверджених наказом
Національного агентства України з
питань державної служби від 30.08.2011 № 5,
у наказі про звільнення за
переведенням до іншого підприємства,
установи, організації підставою
зазначаються: заява працівника,
лист-погодження від керівництва з
нового місця роботи працівника.

Підпунктом 10.8. пункту 10 Положення
про Управління (Відділ)
Держземагентства у районі начальник
управління (відділу) призначає на
посади та звільняє з посад державних
службовців та працівників Управління
(Відділу), присвоює їм ранги державних
службовців, приймає рішення щодо їх
заохочення та притягнення до
дисциплінарної відповідальності (крім
своїх заступників).

Статтею 15 Закону України «Про
державну службу» визначено, що
прийняття на державну службу на посади
третьої - сьомої категорій,
передбачених статтею 25 цього Закону,
здійснюється на конкурсній основі,
крім випадків, коли інше встановлено
законами України.

Пунктом 1 Порядку проведення
конкурсу на заміщення вакантних посад
державних службовців, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 15.02.2002 № 169, передбачено, що
відповідно до цього Порядку
проводиться конкурсний відбір на
заміщення вакантних посад державних
службовців третьої - сьомої категорій
(далі - конкурс), крім випадків, коли
законами України встановлено інший
порядок заміщення таких посад.

Переведення на рівнозначну або
нижчу посаду в одному державному
органі, а також просування по службі
державних службовців, які зараховані
до кадрового резерву чи успішно
пройшли стажування у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, може здійснюватися без
конкурсного відбору (пункт 5 Порядку).

Згідно з пунктом 1 Положення про
порядок стажування у державних
органах, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01.12.1994 №
804, з метою набуття практичного
досвіду, перевірки професійного рівня
і ділових якостей працівників, які
претендують на посаду державного
службовця, може проводитися їх
стажування у відповідному державному
органі терміном до двох місяців.
Стажування можуть проходити особи, що
вперше претендують на посаду
державного службовця, та державні
службовці.

За результатами стажування у
державному органі стажисту видається
довідка для подання за основним місцем
роботи (пункт 7 Положення № 804).

Пунктом 8 Положення № 804
визначено, що державний службовець
після успішного закінчення стажування
може бути переведений на посаду за
рішенням керівника відповідного
державного органу без конкурсного
відбору.

З огляду на викладене, прийняття на
посаду державного службовця без
конкурсу можливе, зокрема, після
успішного закінчення стажування
державним службовцем на відповідну
вакантну посаду (крім випадку
переведення на рівнозначну або нижчу
посаду в одному державному органі).

Отже, стажування державного
службовця на вакантну посаду, успішне
його закінчення, оформлене відповідною
довідкою, є передумовою надання
державним органом, до якого має намір
перевестися службовець,
листа-погодження щодо прийняття на
посаду державного службовця. Лише за
умов дотримання такого порядку можуть
бути гарантовані трудові права
державного службовця під час
звільнення його в порядку переведення.

Однак, судом встановлено, що позивач
не проходив стажування в Управлінні
Держземагентства у Лубенському районі
на вакантну посаду, лист-погодження
вказаного управління із
підтвердженням обов'язку прийняти
позивача на відповідну посаду, який міг
бути виданий лише після успішного
закінчення стажування позивача, не
надавався.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що звільнення
позивача в порядку переведення
здійснено без урахування усіх
обставин, які мають значення для
прийняття такого рішення, а також
вжиття усіх заходів для забезпечення
трудових прав позивача.

Також суд бере до уваги, що
звільнення позивача здійснено із
порушенням частини 5 ст. 21 Закону
України «Про центральні органи
виконавчої влади», без отримання
погодження звільнення позивача від
міністра аграрної політики і
продовольства.

Доводи представника Відповідача 1
про те, що Положенням про
Держземагентство, затвердженого
указом Президента України від 08.04.2011 №
445/2011 не передбачено отримання
погоджень на звільнення керівників
територіальних органів, суд відхиляє,
оскільки Відповідач 1 повинен діяти в
першу чергу на підставі законів, які
мають вищу юридичну силу відносно
актів Президента України.

З огляду на викладене, суд приходить
до висновку, що наказ Державного
агентства земельних ресурсів України
№ 491-кт/а від 04 вересня 2014 року «Про
звільнення ОСОБА_1» не ґрунтується на
вимогах законодавства, прийнятий без
урахування усіх обставин, що мали
значення для його прийняття, а відтак
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню, відтак позовні вимоги в цій
частині є обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

Суд вважає за необхідне також
визнати протиправними та скасувати
прийняті на підставі наказу Державного
агентства земельних ресурсів України
№ 491-кт/а від 04 вересня 2014 року наказ
Головного управління Держземагентства
у Полтавській області № 72-к від 05
вересня 2014 року «Про звільнення
ОСОБА_1». та пункт 2 наказу Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області № 27-к від 08
вересня 2014 року «Про звільнення
ОСОБА_1». Наказ Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області № 27-к від 08
вересня 2014 року в частині пунктів 1, 3 не
порушує прав та законних інтересів
позивача, а відтак позовні вимоги в
частині визнання протиправними та
скасування цих пунктів наказу є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень частин 1, 2
статті 235 КЗпП у разі звільнення без
законної підстави або незаконного
переведення на іншу роботу працівник
повинен бути поновлений на попередній
роботі органом, який розглядає
трудовий спір.

При винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік.

З огляду на викладене, суд вважає за
необхідне поновити ОСОБА_1 на посаді
начальника Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області з 09 вересня
2014 року та зобов'язати Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 09 вересня
2014 року по 01 грудня 2014 року.

Отже, позов підлягає частковому
задоволенню.

Пунктом 3 частини першої статті 256
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що негайно
виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

Беручи до уваги наведене, постанова в
частині поновлення позивача на посаді
підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Пунктом 1 частини першої статті 5
Закону України "Про судовий збір"
встановлено, що від сплати судового
збору звільняються позивачі - за
подання позовів про стягнення
заробітної плати, поновлення на роботі
та за іншими вимогами, що випливають із
трудових правовідносин.

Вимоги, заявлені позивачем у
даному позові, випливають із трудових
відносин, отже, позивач звільнений від
сплати судового збору.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 7-11, 71, 160-163, 167, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державного агентства земельних
ресурсів України, Головного управління
Держземагентства у Полтавській
області, Управління Держземагентства у
Миргородському районі Полтавської
області про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
посаді, стягнення коштів задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Державного агентства земельних
ресурсів України № 491-кт/а від 04 вересня
2014 року "Про звільнення ОСОБА_1".

Визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління
Держземагентства у Полтавській
області № 72-к від 05 вересня 2014 року "Про
звільнення ОСОБА_1".

Визнати протиправним та скасувати
пункт 2 наказу Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області № 27-к від 08
вересня 2014 року "Про звільнення ОСОБА_1".

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника
Управління Держземагентства у
Миргородському районі Полтавської
області з 09 вересня 2014 року.

Зобов'язати Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 09 вересня
2014 року по 01 грудня 2014 року.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1
на посаді начальника Управління
Держземагентства у Миргородському
районі Полтавської області підлягає
негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складено 08
грудня 2014 року.

Головуючий суддя М.В. Довгопол суддя
суддя Г.В. Костенко О.О.Кукоба