Справа № 362/4471/14-а
Суддя: Лебідь-Гавенко Г. М.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/4471/14-а
Провадження № 2-а/362/217/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді -
Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі -
Даниленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Васильківської міської ради Київської
області, третя особа: ОСОБА_2, про
визнання протиправним та скасування
рішення органу місцевого
самоврядування,

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року до
Васильківського міськрайонного суду
Київської області звернулася ОСОБА_1 з
адміністративним позовом до
Васильківської міської ради Київської
області про визнання протиправним та
скасування рішення виконавчого
комітету Васильківської міської ради
Київської області № 229 від 30 липня 2014
року «Про оформлення права власності
на кімнату АДРЕСА_1».

Вказуючи на те, що оскаржуване
рішення прийняте з порушенням норм
чинного законодавства, зокрема питання
про надання ОСОБА_2 права власності на
кімнату № 407 не розглядалося
на засіданні громадської комісії з
житлових питань при виконавчому
комітеті Васильківської міської ради;
не було видано ордер на надання
вказаного жилого приміщення та не
приймалося рішення на виготовлення
технічного паспорту щодо вказаного
нерухомого майна. Крім того,
враховуючи, що їй з сім'єю у складі
трьох осіб рішенням виконавчого
комітету Васильківської міської ради
№ 592 від 08 грудня 2011 року видано ордер
на кімнати № № 413, 415, що за рішенням
виконавчого комітету Васильківської
міської ради № 07 від 13 січня 2012 року
змінено на АДРЕСА_1, при прийнятті
рішення, яке є предметом спору, не було
враховано законних прав та інтересів
як її так і її родини, до складу якої
входять двоє малолітніх різностатевих
дітей.

У зв'язку з цим, просила суд визнати
протиправним та скасувати рішення
виконавчого комітету Васильківської
міської ради Київської області № 229 від
30 липня 2014 року «Про оформлення права
власності на кімнату АДРЕСА_1».

ОСОБА_1 в судовому засіданні позов
підтримала в повному обсязі та просила
його задовольнити.

Представник виконавчого комітету
Васильківської міської ради Київської
області в судовому засіданні заявлені
вимоги визнав у повному обсязі.

Третя особа в судовому засіданні,
вважаючи рішення виконавчого комітету
№ 229 від 30 липня 2014 року «Про оформлення
права власності на кімнату АДРЕСА_1»
правомірним та таким, що відповідає
його інтересам та жодним чином не
порушує прав позивачки, позовні вимоги
не визнав, вказуючи на їх
безпідставність.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові матеріали
справи, оцінивши в сукупності усі
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
дійшов висновку про задоволення
позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08 грудня 2011
року виконавчим комітетом
Васильківської міської ради Київської
області, за результатом розгляду заяви
наймачів, згідно ордерів, кімнат в
гуртожитку АДРЕСА_1, які перебувають на
квартирному обліку та потребують
покращення житлових питань при
виконавчому комітеті Васильківської
міської ради, керуючись підп. 19 п. 2
Постанови РМ УРСР від 03 липня 1986 року №
208, постановив рішення № 592 «Про видачу
ордерів на об'єкти нерухомого майна -
кімнати в гуртожитку АДРЕСА_1», за яким
видано ордери на об'єкти нерухомого
майна - кімнати в гуртожитку АДРЕСА_1, а
саме кімнату № 413 житловою площею - 16,8
кв.м. та кімнату № 415 житловою площею -
17,2 кв.м. в гуртожитку АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Відповідно до рішення
виконавчого комітету Васильківської
міської ради Київської області № 07 від
13 січня 2012 року, змінено нумерацію
кімнати з « 413, 415» на « 406, 407» в
гуртожитку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 у зв'язку з
заміною технічного паспорту на об'єкт
нерухомості - гуртожиток «Кристал»,
згідно додатку (а.с. 5).

06 березня 2012 року ОСОБА_1 на сім'ю
в складі з трьох чоловік: ОСОБА_1 -
голова сім'ї, ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 -
дочка, на підставі рішення виконкому
Васильківської міської ради від 13
січня 2012 року № 07, видано ордер № 05 на
житлове приміщення на право займання
двох кімнат 34,00 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1
(а.с. 6).

29 травня 2012 року рішенням № 232
виконавчого комітету Васильківської
міської ради КП КОР «Васильківське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації» надано дозвіл на
виготовлення мешканці ОСОБА_1 на
кімнати 406-407 гуртожитку АДРЕСА_1
технічного паспорта, що був
виготовлений 02 грудня 2013 року,
інвентаризаційна справа № 5608 (а.с. 7, 8-16).

Згідно довідки КП «Комбінат
комунальних підприємств м. Василькова»
№ 477 від 21 січня 2014 року, у квартирі № 406,
що складається із двох кімнат жилою
площею 34,0 кв.м. в будинку АДРЕСА_1,
починаючи з 14 серпня 2012 року
зареєстровані ОСОБА_1, 1979 р.н., ОСОБА_5, 2010
р.н., та ОСОБА_4, 2003 р.н. (а.с. 17).

Рішенням виконавчого комітету
Васильківської міської ради Київської
області № 229 від 30 липня 2014 року «Про
оформлення права власності на кімнату
АДРЕСА_1», ОСОБА_2 передано кімнату
АДРЕСА_1 загальною площею - 17,2 кв.м.;
житловою площею - 17,2 кв.м. в приватну
спільну власність та доручено
загальному відділу апарату
виконавчого комітету міської ради
видати свідоцтва про право власності
ОСОБА_2 на кімнату АДРЕСА_1 (а.с. 35).

Листом виконавчого комітету
Васильківської міської ради Київської
області № 498/0101-14 від 21 листопада 2014
року, ОСОБА_2 на його звернення щодо
вирішення спірного житлового питання в
гуртожитку АДРЕСА_1, виконком
Васильківської міської ради
запропонував йому кімнату № 403. При
цьому, ОСОБА_2 та членам його родини
гарантовано видачу ордера на зазначену
кімнату, рішення про що, за умови
надання заяви, буде прийнято на
найближчому виконкомі. Після отримання
ордеру ОСОБА_2 матиме право на
приватизацію житла відповідно до
Закону України «Про реалізацію
житлових прав мешканців гуртожитку»
(а.с. 34).

З огляду витягу протоколу
п'ятого пленарного засідання шістдесят
п'ятої чергової сесії Васильківської
міської ради шостого скликання від 18
листопада 2014 року, рішення про
скасування вищевказаного рішення
виконавчого комітету Васильківської
міської ради на засіданні сесії не
скасовано до вирішення справи в суді
(а.с. 36-37).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Пунктом першим частини третьої статті 2
КАС України встановлено, що у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Частиною 1 ст. 6 КАС України встановлено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 КАС України, у
разі повного визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття
його судом приймається постанова суду
про задоволення адміністративного
позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтями 41, 47 Конституції України, ст. 1
Першого Протоколу Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
ст. 316- 319, 321 Цивільного Кодексу України,
визначено та законодавчо закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає, що кожна особа
має право на безперешкодне
користування своїм майном, а також
задекларовано право власника володіти,
користуватись та розпоряджатись
належним йому майном, на власний розсуд
здійснювати щодо свого майна будь-які
дії, вчиняти будь-які угоди, відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Право на житло
реалізується шляхом як придбання його
у власність, так і отримання житла в
користування. За захистом своїх прав
щодо здійснення права власності та
права користування житлом можуть
звертатись власники житла, члени сім'ї
власника, а також інші особи, які
наділені правом особистого сервітуту,
наймачі та члени їх сімей у державному
або комунальному житловому фонді, а
також наймачі житла в комерційному
житловому фонді.

Згідно вимог частини 2 та 3 ст. 47
Конституції України, громадянам, які
потребують соціального захисту, житло
надається державою та органами
місцевого самоврядування безоплатно
або за доступну для них плату
відповідно до закону. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Як встановлено статтею 48 Конституції
України, кожен має право на достатній
життєвий рівень для себе і своєї сім'ї,
що включає достатнє харчування, одяг,
житло.

Також необхідно звернутися до правових
позиції Європейського суду з прав
людини, а саме до п. 1 ст. 8 Європейської
конвенції про захист прав людини та
основних свобод, яка гарантує кожній
особі окрім інших прав право на повагу
до її житла. Воно охоплює насамперед
право займати житло, не бути виселеною
чи позбавленою свого житла. Це покладає
на Україну в особі її державних органів
зобов'язання «вживати розумних і
адекватних заходів для захисту прав»
(рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K.
від21.02.1990 р.). Такий загальний захист
поширюється як на власника квартири
(рішення усправі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986
р.), так і на наймача (рішення у справі
Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Зокрема, п. 2 ст. 8
Конвенції чітко визначає підстави, за
яких втручання держави у використання
особою прав, зазначених в п. 1 цієї
статті, є виправданим. Таке втручання
має бути передбачене законом і
необхідне в демократичному
суспільстві, а також здійснюватися в
інтересах національної і громадської
безпеки або економічного добробуту
країни, для охорони порядку і
запобігання злочинності, охорони
здоров'я чи моралі, захисту прав і
свобод інших осіб. Відповідно до
ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування
в Україні», органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України, а в Автономній
Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 9 ЖК
України, ніхто не може бути обмежений у
праві користування жилим приміщенням,
займаним на законній підставі.

На підставі ст. 129 ЖК України та ч.
1 п. 10 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року
N 208, єдиною підставою для зайняття
жилого приміщення в гуртожитку є ордер.

На підставі ч. 2 п. 19 Примірного
положення про гуртожитки, переселення
громадян з одного жилого приміщення в
інше в даному гуртожитку провадиться
за рішенням адміністрації
підприємства, організації, установи та
профспілкового комітету з видачею
нового ордеру.

Оскільки на підставі зібраних по
справі доказів установлено, що,
приймаючи рішення № 229 «Про
оформлення права власності на кімнату
АДРЕСА_1», відповідачем порушено
визначену Законом процедуру вирішення
цього питання, зокрема рішення
адміністрації та профспілкового
комітету про переселення ОСОБА_2 не
приймалося і ордер на право зайняття
спірної кімнати йому не видавався
(вказані підстави закріплені у рішенні
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Верховного суду
України від 15 вересня 2010 року), що було
визнано представником відповідача в
судовому засіданні та є підставою для
задоволення позову, суд дійшов
висновку про обґрунтованість вимог
адміністративного позову та про
необхідність визнання спірного
рішення виконавчого комітету міської
ради протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 19, 41, 47, 48
Конституції України, ст. 24 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст.ст. 2, 6, 7, 11, 17, 69, 71, 94, 104, 105, 112,
158, 160 - 163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Васильківської міської ради Київської
області, третя особа: ОСОБА_2, про
визнання протиправним та скасування
рішення органу місцевого
самоврядування - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Васильківської міської ради
Київської області від 30.07.2014 року про
надання ОСОБА_2 права власності на
кімнату № 407.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги або закінченню апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київської
апеляційного адміністративного суду
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення постанови апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлено 05
грудня 2014 року.

Суддя

Г.М.Лебідь-Гавенко