Справа № 2а-6531/12/1370
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2014 року
№ 2а-6531/12/1370
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
судді Хоми О.П.,
з участю секретаря судового засідання
Павлішевського М.В.,
з участю представників: позивача
Єсіпова І.А., відповідача Ортинської
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «TFC GROUP» то
Дрогобицької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання нечинним та
скасування податкових
Товариство з обмеженою
відповідальністю «TFC GROUP» (далі - ТзОВ
«TFC GROUP») звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Дрогобицькому районі Львівської
області з вимогами, з урахуванням
заяви про збільшення розміру позовних
вимог, визнати протиправними та
повідомлення-рішення відповідача: від
донараховано грошове зобов'язання з
податку на прибуток підприємств 3 045 412
грн - за основним платежем та 761 353 грн -
за штрафними санкціями; від 15.06.2011 р.
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість 3 105 083 грн - за основним
платежем та 776 271 грн - за штрафними
позивачу зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 679 865 грн;
визначено штраф у розмірі суми
відчуження, визначеної за звичайними
цінами, у розмірі 204 805,93 грн; від 30.08.2011р.
від'ємного значення податку на додану
вартість за 12-й місяць 2010 року на 63 537
донараховано грошове зобов'язання з
грн - за основним платежем та 4 742,20 грн -
за штрафними санкціями. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на безпідставність та
невідповідність нормам законодавства
висновків податкового органу,
викладених в акті перевірки від 23.05.2010
р. № 406/23-1/22407311 про безпідставне
завищення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток та заниження податку на
прибуток, заниження податку на додану
вартість, неперерахування податку з
доходів фізичних осіб до бюджету,
відчуження активів, які перебувають в
податковій заставі без згоди
податкового органу та укладання угод,
які не спрямовані на реальне настання
правових наслідків у зв'язку із
відсутністю поставок товарів з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Восток Інвест
Метал» (далі - ТзОВ «Восток Інвест
Метал»). Зазначає, під час перевірки
ревізору були надані усі документи, які
засвідчують реальність вчинених
господарських операцій щодо придбання
у ТзОВ «Восток Інвест Метал» калію
хлористого дрібного (договір, товарні
накладні, платіжні доручення на оплату
сировини, акти приймання,
товарно-транспортні накладні). Доказів
нікчемності Договору між ТзОВ «TFC GROUP»
та ТзОВ «Восток Інвест Метал» від
30.03.2010р. № ВМ 254 відповідно до статті 228
ЦК України, відповідачем не
представлено. Зазначає, що акт
перевірки, на підставі якого були
прийняті оскаржені податкові
повідомлення-рішення, не містить
фактичного змісту допущених ТзОВ «TFC
GROUP» порушень, а висновки відповідача
про порушення підприємством вимог
податкового законодавства є
незрозумілими та безпідставними, тому
спірні податкові повідомлення -
рішення підлягають визнанню
протиправними та скасуванню.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) в порядку
процесуального правонаступництва
Державну податкову інспекцію у
Дрогобицькому районі Львівської
області замінено на Дрогобицьку
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Львівської області (далі - Дрогобицька
ОДПІ).

Представник позивача Єсіпов І.А. в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав в повному обсязі з підстав,
викладених у позовній заяві. Просив
позов задовольнити.

Представник відповідача Ортинська Н.А.
в судовому засіданні позов заперечила
з підстав викладених у письмовому
запереченні, суть яких полягає у
наступному.

ДПІ у Дрогобицькому районі здійснено
документальну планову виїзну
перевірку ТзОВ «TFC GROUP» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.10 року по
31.12.10 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.10 року по
31.12.10 року. За результатами перевірки
податковим органом складено акт 23.05.2010
року № 406/23-1/2240731, яким встановлено
порушення: п. 1.23 ст.1 та пп.4.1.6 п.4.1 ст.4
п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3, п. 5.9 ст.5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.94р. №
334/94-ВР (у редакції Закону України від 22
травня 1997 року №283/97-ВР із змінами та
доповненнями), в результаті чого
встановлено завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток в розмірі 679865 грн
за 2010 рік та занижено податок на
прибуток на загальну суму 3045412 грн; п.1.4
ст.1 , п.4.1 ст.4, п.п.6.1.1 п.6.1 ст.6 , п.7.1 ст.7.
п.п.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.1, пп.7.4.4 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997р. № 168/97-ВР (із
змінами та доповненнями), в результаті
чого занижено податок на додану
вартість на загальну суму 3105083 грн та
завищено залишок від'ємного значення
ПДВ (ряд.26 Декларації) в сумі 63537 грн, в
т.ч. за грудень 20010 року в сумі 63537 грн;
п.п.4.2.9. п.4.2 ст.4, п.п.9.10.4.п.9.10.ст.9,
п.п.19.2«а»ст.19.3акону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» №
889-ІУ від 22.05.2003 р. (із внесеними змінами
та доповненнями), в результаті чого
недоотримано та не перераховано
податок з доходів фізичних осіб до
бюджету в сумі 19158,62 грн; пп. 8.6.1 п.8.6 ст. 8
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ, а
саме: відчужено без згоди податкового
органу активи, які перебували у
податковій заставі на загальну суму
204805,93 грн. На підставі вказаного акту
перевірки податковим органом винесено
оскаржені податкові
повідомлення-рішення. Визначені в акті
перевірки порушення вимог податкового
та валютного законодавства носили
реальний характер, тому податкові
повідомлення-рішення від 15.06.2011р.
№, від 15.06.2011р. №, від 15.06.2011р.
№, від 15.06.2011р. №, від 30.08.2011р.
№ та від 30.08.2011р. № є
законними. Просила відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, дійшов висновку,
що позов підлягає до часткового
задоволення, мотивуючи це наступним.

Позивач - ТзОВ «TFC GROUP», зареєстрований
09.08.1994 Виконавчим комітетом
Дрогобицької міської ради Львівської
області за кодом та
перебуває на податковому обліку в ДПІ у
Дрогобицькому районі Львівської
області з 15.08.1994 року за № 417.

Відповідно виданого ДПІ у
Дрогобицькому районі Свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 09.07.1997 року № 18243315 та від
07.02.2010 року № 100266964 ТзОВ «TFC
GROUP» є платником ПДВ.

ДПІ у Дрогобицькому районі проведено
документальну планову виїзну
перевірку ТзОВ «TFC GROUP» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.10 року по
31.12.10 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.10 року по
31.12.10 року.

Результати перевірки оформлені актом
від 23.05.2010 р. № 406/23-1/22407311.

Як слідує з акту перевірки від 23.05.2010 р.
№ 406/23-1/22407311, податковим органом
встановлено порушення:

- п. 1.23 ст.1, пп.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2,
пп.5.3.9 п.5.3, п. 5.9 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.94р. № 334/94-ВР (у редакції Закону
від 22 травня 1997 року №283/97-ВР із змінами
та доповненнями), в результаті чого
встановлено завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток в розмірі 679865 грн
за 2010 рік та занижено податок на
прибуток на загальну суму 3045412 грн;

- п.1.4 ст.1, п.4.1 ст.4, п.п.6.1.1 п.6.1 ст.6, п.7.1
ст.7. п.п.7.3.1 п.7.3, пп.7.4.1, пп.7.4.4 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» від 03.04.1997р. № 168/97-ВР
(із змінами та доповненнями), в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 3105083
грн та завищено залишок від'ємного
значення ПДВ (ряд.26 Декларації) в сумі
63537 грн, в т.ч. за грудень 20010 року в сумі
63537 грн;

- п.п.4.2.9. п.4.2 ст.4, п.п.9.10.4. п.9.10. ст.9, п.п.19.2
«а»ст.19.3акону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 р. №
889-ІУ (із змінами та доповненнями), в
результаті чого недоотримано та не
перераховано податок з доходів
фізичних осіб до бюджету в сумі 19158,62
грн;

- пп. 8.6.1 п.8.6 ст. 8 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 року № 2181-ІІІ, а саме: відчужено
без згоди податкового органу активи,
які перебували у податковій заставі на
загальну суму 204805,93 грн.

На підставі вказаного акту ДПІ у
Дрогобицькому районі прийнято
наступні податкові повідомлення -
рішення:

- від 15.06.2011р. №, яким позивачу
донараховано грошове зобов'язання з
податку на прибуток підприємств 3 045 412
грн - за основним платежем та 761 353 грн -
за штрафними санкціями;

- від 15.06.2011р. №, яким позивачу
донараховано грошове зобов'язання з
податку на додану вартість 3 105 083 грн -
за основним платежем та 776 271 грн - за
штрафними санкціями;

- від 15.06.2011р. №, яким позивачу
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 679 865 грн;

- від 15.06.2011р. №, яким позивачу
визначено штраф у розмірі суми
відчуження, визначеної за звичайними
цінами, у розмірі 204 805,93 грн;

- від 30.08.2011р. №, яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за 12-й
місяць 2010 року на 63 537 грн;

- від 30.08.2011р. №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку з доходів фізичних осіб 18968,82
грн - за основним платежем та 4 742,20 грн -
за штрафними санкціями.

Даючи оцінку оскарженим податковим
повідомленням-рішенням в цілому та
кожному з них окремо, суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997р. № 168/97-ВР( далі -
Закон № 168/97-ВР), Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28 грудня 1994 року № 334/94 - ВР (далі -
Закон № 334/94 - ВР), який був чинним до 01
січня 2013 року, Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від 21
грудня 2000 року № 2181-ІІІ (далі - Закон №
2181-ІІІ) та нормами Податкового кодексу
України (далі - ПК України), який набрав
чинності з 01 січня 2011 року.

Податковим повідомленням - рішенням
від 15.06.2011р. № позивачу
донараховано грошове зобов'язання з
податку на прибуток підприємств 3 045 412
грн - за основним платежем та 761 353 грн -
за штрафними санкціями, а податковим
повідомленням - рішенням від 15.06.2011р.
№ позивачу донараховано грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість 3 105 083 грн - за основним
платежем та 776 271 грн - за штрафними
санкціями.

Як слідує з акту від 23.05.2011 р №406/23-1/22407311,
перевіркою встановлено заниження
підприємством у 2010 р. податку на додану
вартість на загальну суму 3105083,00 грн, в
тому числі: за січень 2010 р. на суму 12412,00
грн; за лютий 2010 р. на суму 164184,00 грн; за
березень 2010 р. на суму 167604,00 грн; за
квітень 2010 р. на суму 284039,00 грн; за
травень 2010 р. на суму 581 13,00 грн; за
червень 2010 р. на суму 213643,00 грн; за
липень 2010 р. на суму 374245,00 грн; за
серпень 2010 р. на суму 297754,00 грн; за
вересень 2010 р. на суму 308804,00 грн; за
жовтень 2010 р. на суму 236208,00 грн; за
листопад 2010 р. на суму 320445,00 грн.; за
грудень 2010 р. на суму 690208,00 грн та
заниження підприємством податку на
прибуток на загальну суму 3045412,00 грн, в
тому числі: за 1 квартал 2010 р. на суму
454727,00 грн; за 2 квартал 2010 р. на суму 751580,00
грн; за 3 квартал 2010 р. на суму 1155146,00 грн
та за 4 квартал 2010 р. на суму 683959,00 грн.

Підставою для прийняття вказаних
податкових повідомлень - рішень стали
висновки податкового органу про:

І. завищення ТзОВ «TFC GROUP» податкового
кредиту з податку на додану вартість у
зв'язку із:

- невключенням до складу податкового
зобов'язання сум податку на додану
вартість від операцій з продажу у
лютому та березні 2010 р. основнихзасобів
(автомобілів BMW 530 (1999 р.в.) та MITSUBISHI PAJERO
(2005 р.в.), відповідно до показників
звичайної ціни на вказані об'єкти
основних засобів;

- встановленням податковою перевіркою
відсутності у ТзОВ «TFC GROUP» власних чи
орендованих основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів,
технічного персоналу, які економічно
необхідні для здійснення
господарської діяльності;

- визнанням перевіркою нікчемним
правочинів (такими, що порушують
публічний порядок, суперечать
інтересам держави та суспільства) між
ТзОВ «TFC GROUP» та ТзОВ «Восток Інвес
Метал», ВАТ «Укртелеком»;

- непредставленням підприємством до
перевірки документів щодо
підтвердження задекларованих у
податковій звітності за період з січня
по грудень 2010 р.(додатки 5 до декларацій
з податку на додану вартість)
показників податкового кредиту, а саме
- головної книги за 2010 p.
журналів-ордерів та оборо сальдових
відомостей по рахунках
бухгалтерського обліку №№ 10, 12, 13, 20, 28,
30, 31, 36, 37, 39, 40, 42, 44, 50, 63, 64, 65, 66, 68, 71, 90, 91, 92,
93, 94, 95, 98.

ІІ. завищення ТзОВ «TFC GROUP» валових
витрат на загальну суму 12256610,00 грн у
зв'язку із:

- встановленням податковою перевіркою
відсутності у ТзОВ «TFC GROUP» власних чи
орендованих основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів,
технічного персоналу, які економічно
необхідні для здійснення
господарської діяльності;

- непредставленням підприємством до
перевірки документів щодо
підтвердження задекларованих у
податковій звітності за період з січня
по грудень 2010 р. показників валових
витрат, а саме: головної книги за 2010 p.,
журналів-ордерів та оборотно-сальдових
відомостей по рахунках
бухгалтерського обліку №№10, 12, 13, 20, 28,
30, 31, 36, 37, 39, 40, 42, 44, 50, 63, 64, 65,66, 68, 71, 90, 91, 92,
93, 94, 95,98;

- непредставленням до перевірки
документів щодо власності чи оренди
транспортних засобів для
підтвердження обґрунтованості
списання витрат на придбання бензину
марки А-95 та дизельного палива;

- виключенням із розрахунку показника
скоригованих валових витрат суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього
податкового року відповідно до
результатів попередньої податкової
перевірки підприємства (акт від 10.06.2010
р. №422/23-1/22407311);

- визнанням перевіркою нікчемними
правочинів (такими, що порушують
публічний порядок, суперечать
інтересам держави та суспільства) між
ТзОВ «TFC GROUP» та ТзОВ «Восток Інвест
Метал», ВАТ «Укртелеком».

ІІІ. заниження ТзОВ «TFC GROUP» валового
доходу на загальну суму 239806,00 грн у
зв'язку із:

- невключення ТзОВ «TFC GROUP» до складу
валових доходів:

а) безповоротної фінансової допомоги в
розмірі 35000 грн, отриманої
підприємством від засновника ОСОБА_3, в
якості внеску до статутного фонду, до
моменту державної реєстрації змін у
статуті ТзОВ «TFC GROUP» шляхом внесення
відповідних змін у записах Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб;

б) вартості проданих фізичним особам
автомобілів BMW 530 та MITSUBISHI PAJERO на
загальну суму 204806,00 грн.

ІV. завищенням ТзОВ «TFC GROUP»
амортизаційних відрахувань на
загальну суму 365097,00 грн.

Стосовно висновків податкового органу
щодо кожної з підстав винесення
податкових повідомлень - рішень від
15.06.2011 року № та № суд
зазначає наступне.

На момент виникнення спірних
правовідносин платники податку на
додану вартість, об'єкти, бази та ставки
оподаткування, перелік
неоподаткованих та звільнених від
оподаткування операцій, поняття
податкової накладної, порядок обліку,
звітування та внесення податку до
бюджету визначалися Законом № 168/97-ВР.

Спеціальною нормою в регулюванні
спірних правовідносин є правила
податкового обліку, встановлені
статтею 7 Закону № 168/97-ВР.

Згідно пункту 1.7. статті 1 Закону №
168/97-ВР податковий кредит - сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) відповідно до підпункту 7.3.1
пункту 7.3 статті 7 цього Закону
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові кошти - дата
їх оприбуткування в касі платника
податку, а при відсутності такої - дата
інкасації готівкових коштів у
банківській установі, що обслуговує
платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до підпункту 7.4.1. пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий
кредит звітного періоду складається із
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1. статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

З метою підтвердження чи спростування
права платника на податковий кредит
слід дослідити чи відбувались
господарські операції в дійсності, чи
лише їх сутність була відображена
платником у податковій звітності з
метою отримання права на податковий
кредит (на податкову вигоду).

Відповідно до позиції Верховного Суду
України, викладеній у постанові від
08.09.09 року по справі за позовом ВАТ
«Київхімволокно» до ДПІ у Деснянському
районі м. Києва про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення, про
необґрунтованість податкової вигоди
можуть свідчити доводи податкового
органу, зокрема про наявність таких
обставин:

неможливість фактичного здійснення
суб'єктом господарювання
господарських операцій з урахуванням
часу, оперативності проведення
операцій, місцезнаходження майна,
віддаленості контрагентів один від
одного або обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних, для
виробництва товарів, виконання робіт
або надання послуг;

виявлення ведення обліку для цілей
оподаткування тільки тих
господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для даного виду
діяльності також потрібно здійснення й
облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному суб'єктом
господарювання у документах обліку;

відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
господарської, економічної діяльності
в разі відсутності управлінського або
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів.

На момент виникнення спірних
правовідносин поняття валового доходу,
валових витрат виробництва та обігу,
порядок включення сум до складу
валових витрат визначалися Законом №
334/94 - ВР.

Відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1
статті 4 Закону №334/94 валовий дохід
включає загальні суми доходів від
продажу товарів (робіт, послуг). Датою
виникнення валового доходу від продажу
товарів (робіт, послуг) відповідно до
підпункту 11.3.1 пункту 11.3 статті 11 цього
Закону вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг), що підлягають
продажу:

- або дата відвантаження товарів, а для
робіт - дата фактичного надання
результатів робіт.

Згідно підпункту 4.1.3 пункту 4.1 статті 4
валовий дохід - загальна сума доходу
платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, як на території України, так і
за її межами, та до валового доходу
включається ... дохід від операцій,
передбачених статтею 7 цього закону.

Згідно пункту 5.1. статті 5 Закону № 334/94 -
ВР валові витрати виробництва та обігу
- сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Відповідно до підпункту 5.2.1. пункту 5.2.
цієї ж статті до складу валових витрат
включаються: суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

До складу валових витрат відповідно до
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
№ 334/94 -ВР не належать будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Пункт 5.11. ст. 5 Закону № 334/94 - ВР
забороняє установлення додаткових
обмежень щодо віднесення витрат до
складу валових витрат платника
податку, крім тих, що зазначені? у цьому
Законі.

Щодо висновків податкового органу про
завищення податкового кредиту по
операціях з продажу у лютому та березні
2010 р. основних засобів (автомобілів BMW 530
(1999 р.в.) та MITSUBISHI PAJERO (2005 р.в.), відповідно
до показників звичайної ціни на
вказані об'єкти основних засобів та
щодо не включення до складу валових
доходів вартості проданих фізичним
особам автомобілів BMW 530 та MITSUBISHI PAJERO на
загальну суму 204806,00 грн.

Дрогобицькою ОДПІ на підставі
одержаної від Дрогобицького ВПМ УПМ
ДПА у Львівській області від 04.05.11 за №
1468/26-9 інформації встановлено факти
реалізації TзOB «TFC Group» транспортних
засобів BMW 530. (1999) громадянину ОСОБА_4 та
MITSUBISHI PAJERO. (2005) громадянину ОСОБА_5

Податковим органом в ході перевірки
направлено запит Дрогобицькому ВРЕР
ДАІ ГУМВСУ у Львівській області від
06.05.11 за № 6298/10/23-440 з метою отримання
додаткової інформації щодо власників
таких транспортних засобів: MITSUBISHI PAJERO
(2005), чорний, номер кузова НОМЕР_1; CHEVROLET
AVEO (2006), білий, номер двигуна НОМЕР_11,
номер кузова НОМЕР_2: BMW 530 (1999), сірий,
номер двигуна НОМЕР_3, номер кузова
НОМЕР_4; ГАЗ 3110 (2003), сірий, номер двигуна
НОМЕР_5, номер кузова НОМЕР_6; AUDI А6 (1998),
сірий, номер кузова НОМЕР_7 (т. 2, а.с. 44).

Згідно отриманої відповіді, за даними
Дрогобицького ВРЕР ДАІ знято з обліку
для реалізації та перереєстровано на
нових власників такі транспортні
засоби, якими володіло ТзОВ «TFC GROUP»:

- MITSUBISHI PAJER. (2005) 31.03.10 Арцизьким
міжрайонним
реєстраційно-екзаменаційним
відділення УГАІ м. Арциз Одеської
області за гр. ОСОБА_5;

- BMW 530 (1999) 27.02.10 Луцьким міжрайонним
реєстраційно-екзаменаційним відділом
УДАІ за гр. ОСОБА_4 (т. 2, а.с. 45-50).

З метою збору інформації для
визначення звичайної ціни продажу ТзОВ
«TFC GROUP» транспортних засобів
податковим органом направлено запит
Дрогобицькому ВПМ УПМ ДПА у Львівській
області від 20.05.11 № 129/23- I (т. 2, а.с. 51).

Відповідно до висновків експертних
досліджень, отриманих від ВРЕР ДАІ,
вартість реалізованих автомобілів
складала:

- автомобіля BMW 530 (1999) - 84096,97 грн
(висновок експертного дослідження
№ 245 від 27.02.10) (т. 2, а.с. 55);

- автомобіля MITSUBISHI PAJERO (2005) - 120708,96 грн
(висновок експертного дослідження № 148
від 30.03.10) (т. 2. а.с. 57-58).

Крім цього, OB ГВПМ Луцької ОДПІ
відібрано пояснення у гр. ОСОБА_4 22.06.2010
року стосовно придбання ним
транспортного засобу BMW 530 (1999) , з яких
слідує, що за придбання автомобіля BMW 530
він заплатив продавцеві 80000 грн (лист
Дрогобицького ВПМ УПМ ДПА у Львівській
області від 04.05.11№ 1468/26-9) (т. 2, а.с. 53).

Оскільки TзOB «TFC Group» не надано
документів, які б підтверджувати факт
реалізації транспортних засобів марки
BMW 530 (1999) та MITSUBISHI PAJERO (2005) чи факт
отримання від покупців грошових коштів
у охоплений перевіркою період, то для
визначення вартості реалізованих
основних фондів податковим органом
були взяті до уваги висновки
експертних досліджень № 245 від 27.02.10 та
№ 148 від 30.03.10, на підставі яких
відповідач визначив таку вартість у
розмірі експертної оцінки.

TзOB «TFC Group» та фізичні особи ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 в розумінні пункту 1.26 статті 1
Закону №334/94 -ВР (в редакції Закону
№283/97-ВР від 22.05.1997р. із змінами та
доповненнями) є пов'язаними особами.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону
№334/94-ВР передбачалась, що доход,
отриманий платником податку від
продажу товарів (робіт, послуг)
пов'язаним особам, визначається із
договірних цін, але не менших за
звичайні ціни на такі товари (роботи,
послуги ), що діяли на дату такого
продажу.

Згідно підпункту 7.4.3 пункту 7.4,
положення підпункту 7.4.1 цього пункту
статті 7 Закону №334/94-ВР поширюються
також на операції з особами, які не є
платниками податку, встановленого
статтею 10 цього Закону, або сплачують
податок на прибуток за іншими, ніж
платник податку, ставками.

Оскільки сторонами не подано доказів
на підтвердження того, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 сплачували податки відповідно
до Закону №334/94-ВР, є підстави
стверджувати, що продаж товарів цим
двом фізичним особам повинен
здійснюватися по цінах, що не є нижче
звичайних цін.

Згідно підпункту 1.20.1 пункту 1.20 статті 1
Закону №334/94-ВР звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведено
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємонезалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи
послуги), а також ціни , які склалися на
ринку ідентичних товарів (робіт,
послуг).

Відповідно до підпункту 1.20.2 пункту 1.20
статті 1 Закону №334/94-ВР для визначення
звичайної ціни товару (робіт, послуг),
використовується інформація про
укладені на момент продажу такого
товару (роботи послуги ) договори з
ідентичними (однорідними) товарами
(роботами, послугами) у співставних
умовах. Зокрема, враховуються такі
умови договорів, як кількість (обсяг
товарів), строки виконання зобов'язань,
умови платежів, звичайних для такої
операції, а також інші об'єктивні умови,
що можуть вплинути на ціну. При цьому
враховуються звичайні при укладенні
угод між непов'язаними особами
надбавки чи знижки до ціни.

Ринкова вартість автомобіля BMW 530,
ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 на
дату оцінки міститься у висновку
експертного дослідження № 245 від
27.02.10 і становить 84096,97 грн (т. 2, а.с. 55).

Ринкова вартість автомобіля MITSUBISHI PAJERO
Sport V6 (К90. К94) на дату оцінки міститься у
висновку експертного дослідження № 148
від 30.03.10 і становить 120708,96 грн (т. 2. а.с.
57-58).

Відповідно до підпункту 8.4.4. пункту 8.4.
статті8. Закону №334/94-ВР у разі
виведення з експлуатації основних
фондів груп 2, 3 і 4 у зв'язку з їх
продажем балансова вартість групи
зменшується на суму вартості продажу
таких основних фондів (вартості
продукції, робіт, послуг, отриманих
платником податку в межах бартерних
(товарообмінних) операцій). Якщо сума
вартості основних фондів дорівнює або
перевищує балансову вартість
відповідної групи. її балансова
вартість прирівнюється до нуля, а сума
перевищення включається до валового
доходу платника податку відповідного
періоду.

Оскільки платником до перевірки
податковому органу не представлено
документів на підтвердження вартості
наявних основних засобів груп 2, 3, 4, то
вартість проданих транспортних
засобів BMW 530 та MITSUBISHI PAJERO, включена до
складу валового доходу у розмірі
вартості експертної оцінки.

Позивач заперечив продаж транспортних
засобів BMW 530 та MITSUBISHI PAJERO за цінами,
вказаними у висновках експертного
дослідження, ствердивши, що вони були
продані за залишковими цінами, на
підтвердження чого долучив до
матеріалів справи:

- видаткову накладну № TF-0000002 від 01.03.2010
року, товар - MITSUBISHI PAJERO на суму 72 853, 33
грн, в т.ч. ПДВ- 14 570, 67 грн (т. 3, а.с. 118);

- видаткову накладну № TF-0000001 від 01.02.2010
року, товар - BMW 530 на суму 27 750 грн, в т.ч.
ПДВ - 5 550, 67 грн (т. 3, а.с. 120);

- податкову накладну № 40 від 01.03.2010 року
на суму 72 853, 33 грн, в т.ч. ПДВ - 14 570, 67 грн
(т. 3, а.с. 119);

- податкову накладну № 10 від 01.02.2010 року
на суму 27 750 грн, в т.ч. ПДВ- 5 550, 67 грн (т. 3,
а.с. 121);

- картки рахунків 361, 286 (т. 3, а.с. 122, 124, 125,
127);

- аналіз субконто на автомобілі BMW 530 та
MITSUBISHI PAJERO (т.3, а.с. 123,126).

Аналіз представлених позивачем
документів свідчить, що вартість
операцій по відчуженню транспортних
засобів BMW 530 та MITSUBISHI PAJERO склала 100 603,33
грн, в т.ч. ПДВ - 20 120,67 грн.

У зв'язку із неподанням даних
документів TзOB «TFC Group» до перевірки та
не включенням підприємством операцій
по відчуженню транспортних засобів до
складу валового доходу та не
задекларовано у податкових зобов'язань
з податку на додану вартість за лютий
та березень 2010 р., вартість
транспортних засобів податковим
органом включено до складу валового
доходу в сумі 204 806 грн та донараховано
грошові зобов'язання з податку на
додану вартість за лютий та березень 2010
р. на загальну суму 40961,00 грн.

Встановлені судом фактичні обставини
свідчать про те, що виявлене під час
перевірки та описане вище порушення
мало місце, тому у податкового органу
були правові підстави для
донарахування грошових зобов'язань по
операціях з відчуження транспортних
засобів BMW 530 та MITSUBISHI PAJERO по податку на
прибуток та по податку на додану
вартість.

Однак контролюючий орган для обрахунку
повинен був виходити не з суми 204 806,00
грн, а з різниці між даним показником та
вартістю операцій ТзОВ «TFC GROUP» по
відчуженню транспортних засобів,
тобто: 204 806,00 - 100 603,33=104 202,67 грн.
Відповідно і сума заниження
декларування підприємством податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за лютий, березень 2010 року
повинна обчислюватися в розмірі не 40 961
грн, а 104 202,67 х 20%= 20 840,53 грн.

Оскільки судово-економічна експертиза
у справі проводилася на підставі тих
документів, які були представлені
позивачем, та без урахування
відсутності таких у контролюючого
органу на час проведення ним перевірки
ТзОВ «TFC GROUP», судом не береться до уваги
дані висновку судово-економічної
експертизи №3739 від 11.07.2013 року по цьому
епізоду (т.2, а.с.4).

Таким чином, за наявності правових
підстав для донарахування грошових
зобов'язань по операціях з відчуження
транспортних засобів BMW 530 та MITSUBISHI PAJERO
по податку на прибуток та по податку на
додану вартість, податковий орган
припустився помилки у вихідних даних
для таких донарахувань. Ця помилка не
може бути виправлена судом, оскільки це
призведе до підміни судом функцій
контролюючого органу.

Щодо висновку податкового органу про
відсутність у ТзОВ «TFC GROUP» власних чи
орендованих основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів,
технічного персоналу, які економічно
необхідні для здійснення
господарської діяльності.

На підтвердження наявності у ТОВ «TFC
GROUP» активів, підприємство надало суду
копії таких документів:

- державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯД № 283658 від
18.03.2008 р., згідно якого на праві
власності ТзОВ «TFC ЛТД» належить
земельна ділянка, площею 0,9419 га, яка
розташована по вул. Козацькій, 63 в м.
Горохові Волинської області) (т. 2, а.с.
125);

- витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно №5190344 від 26.10.2004 р.,
згідно якого на праві власності
Волинській філії ТзОВ «TFC ЛТД» належить
приміщення для зберігання техніки В-1,
загальною площею 450,0 кв. м., яке
знаходиться за адресою Волинська
область, Горохівський р-н. м. Горохів.
вул. Козацька, буд. 63) (т. 2, а.с. 127);

- витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно №7888368 від 27.07.2005 р.,
згідно якого на праві власності ТзОВ
«TFC ЛТД» належить склад запчастин Г-1
загальною площею 511,8 кв.м., яке
знаходиться за адресою Волинська
область, Горохівський р-н, м. Горохів,
вул. Козацька, буд. 63) (т. 2, а.с. 128);

- витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно №12377186 від 02.11.2006 р.,
згідно якого на праві власності
власності ТзОВ «TFC ЛТД» належить
приміщення контори Д-2 загальною площею
176,7 кв.м., яке знаходиться за адресою
Волинська область, Горохівський р-н, м.
Горохів, вул. Козацька, буд. 63) (т. 2, а.с.
129);

- загальних умов договору фінансового
лізингу №L091271/00-LD від 02.07.2009р.,
укладеного між ТзОВ «УніКредит Лізинг»
(Лізингодавець) та ТзОВ «TFC ЛТД»
(Лізингоодержувач), Спеціальних умов
договору фінансового лізингу №L091271/00-FD
від 02.07.2009р., специфікації (Додаток №1 до
договору фінансового лізингу №L091271/00-LD
від 02.07.2009р.), видаткової накладної
№РН-000224 від 17.07.2009 p., свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу та
рахунків-фактур за 2009-2010 pp. щодо
лізингових платежів за вказаним
договором (документальне
підтвердження отримання у фінансовий
лізинг транспортного засобу -
легкового автомобіля BMW) (т. 2, а.с. 130-160);

- договору про фінансовий лізинг №00000649
від 12.06.2009 p., укладеного між ТОВ «Порше
лізинг Україна» (Лізингодавець) та ТзОВ
«TFC ЛТД» (Лізингоодержувач), Акту
прийому-передачі від 19.06.2009 р. до
договору №00000649, видаткової накладної,
без зазначення порядкового номеру та
дати, до договору №00000649 від 12.06.2009 p..
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу та
рахунків-фактур за 2010 р. щодо
лізингових платежів за вказаним
договором (документальне
підтвердження отримання у фінансовий
лізинг транспортного засобу -
легкового автомобіля Audi А6) (т. 2, а.с.
161-178);

- договору про фінансовий лізинг №00000972
від 02.10.2009 p., укладеного між ТОВ «Порше
лізинг Україна» (Лізингодавець) та ТзОВ
«TFC ЛТД» (Лізингоодержувач), Акту
прийому-передачі від 15.10.2009 р. до
договору №00000972 від 02.10.2009 p., видаткової
накладної №4219/0910-02002 від 07.10.2009 p.,
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу та
рахунків-фактур за 2010 р. щодо
лізингових платежів за вказаним
договором (документальне
підтвердження отримання у фінансовий
лізинг транспортного засобу -
легкового автомобіля Mitsubishi Pajero) (т. 2,
а.с. 179-227);

- договору №460040-283 оренди нерухомого
майна від 22.10.2007 p. (т. 2, а.с. 228-230).

Крім цього, суду представлено копії
документів щодо понесення ТзОВ «TFC GROUP»
витрат на страхування майна
підприємства, а саме:

- договору серії M3 №046/005/0000001
добровільного страхування майна від
11.02.2010 р. (т. 3, а.с. 34-35);

- договору добровільного страхування
майна МКО/12 від 10.02.2010 р. №А 0150700(т. 3, а.с.
36-40);

- поліси обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №1411752 від 13.10.2010 p., №19G- 0326535 від
13.10.2010 p., №19G-0365065 від 13.10.2010 p (т. 2, а.с.
207-211).

На підтвердження взаємозв'язку
списання ТзОВ «TFC GROUP» палива (бензину,
дизельного палива) із власною
господарською діяльністю суду
представлено копії подорожніх листів
службового легкового автомобіля та
вищезгаданих документів про отримання
у фінансовий лізин легкових
автомобілів BMW, Audi А6. Mitsubishi Pajero (т. 3 а.с.
236 - т. 4 а.с. 248).

Для підтвердження наявності на
підприємстві технічного персоналу
ТзОВ «TFC GROUP» долучено до матеріалів
справи:

- платіжне доручення № 10 від 12.01.2010 року,
призначення платежу - зарплата
працівників для зарахування на к/р
співробітників, згідно відомості № 14
від 12.01.2010 року (т. 12, а.с. 55);

- зведену відомість сум для зарахування
на картрахунки (т. 12, а.с. 56-57);

- звіти про використання коштів,
наданих працівникам підприємства на
відрядження або під звіт, з
відповідними квитанціями
підтверджуючими використання
отриманих коштів (т. 14, а.с. 53 - т. 17, а.с. 67).

Крім цього, ТзОВ «TFC GROUP» долучено до
матеріалів справи ряд первинних
документів, якими підтверджується
здійснення позивачем у 2010 році
господарської діяльності. Це
квитанції, платіжні доручення, виписки
по рахунках, якими підтверджується
здійснення платежів по сплаті
страхових внесків від нещасних
випадків, збору на обов'язкове
соціальне страхування на випадок
безробіття, внесків до Пенсійного
фонду, податку з доходів фізичних осіб,
оплата за канцтовари, оплата послуг
зв'язку, сплата податку з власників
транспортних засобів, оплата за
калімаг згідно рахунків, сплата
комунального податку, оплата
страхування майна, оплата залізничних
перевезень, оплата водопостачання та
постачання електроенергії, сплата
збору за забруднення навколишнього
середовища, оплата транспортних
послуг, оплата за постачання калію
хлористого, оплата за ремонт
транспортних засобів, лізингові
платежі, оплата оренди приміщень,
благодійна допомога, оплата наданих
юридичних послуг, оплата охоронних
послуг, сплата внесків в фонд
зайнятості тощо (т. 10 а.с. 117 - т. 14, а.с. 52).

Представлені позивачем документи
підтверджують наявність у ТзОВ «TFC GROUP»
власних та орендованих основних
фондів, виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів,
технічного персоналу, які економічно
необхідні для здійснення
господарської діяльності та
спростовують висновки податкового
органу про їх відсутність у ТзОВ «TFC
GROUP».

Щодо висновків податкового органу про
нікчемність правочинів (такими, що
порушують публічний порядок,
суперечать інтересам держави та
суспільства) між ТзОВ «TFC GROUP» та ТзОВ
«Восток Інвес Метал», ВАТ «Укртелеком».

Між ТзОВ «TFC GROUP» (Покупець) та ТзОВ
«Восток Інвест Метал» (Продавець) 30.03.2010
p. укладено договір купівлі-продажу
товарів №ВМ 255, предметом якого було
здійснення Продавцем операцій з
поставки Покупцю товару (калій
хлористий) в кількості 500 т по ціні 3000,00
грн/т, в т. ч. ПДВ - 500,00 грн. Загальна
вартість товару за договором становить
1500000,00 грн +/- 5%, в т.ч. ПДВ (20%) - 250000,00 грн (т.
2, а.с. 237-238).

Згідно укладеної сторонами до договору
купівлі-продажу товарів №ВМ 255 від
30.03.2010 р. Додаткової угоди від 16.04.2010 p.,
проведено коригування ціни поставки
товару, відповідно змінено визначену у
пункту 4.1. Договору ціну товару та
встановлено іі на рівні 2989,80 грн/т, в
т.ч. ПДВ (20%) - 498,30 грн/т, решта умов
Договору залишено без змін (т. 2, а.с. 239).

На підтвердження виконання умов
вищевказаного договору позивачем
надано наступні документи:

- видаткова накладна № РН-0000297 від 03.04.2010
року на суму разом з ПДВ 207 611,26 грн (т. 2,
а.с. 244);

- видаткова накладна № РН-0000299 від 04.04.2010
року на суму разом з ПДВ 409 786,86 грн (т. 2,
а.с. 245);

- видаткова накладна № РН-351 від 14.04.2010
року на суму разом з ПДВ 595 800 грн (т. 2,
а.с. 246);

- видаткова накладна № РН-411 від 22.04.2010
року на суму разом з ПДВ 791 400,07 грн (т. 2,
а.с. 247);

- податкова накладна № 485 від 22.04.2010 року
на суму разом з ПДВ 561 400,07 грн (т. 2, а.с.
240);

- податкова накладна № 451 від 19.04.2010 року
на суму разом з ПДВ 130 000 грн (т. 2, а.с. 241);

- податкова накладна № 318 від 04.04.2010 року
на суму разом з ПДВ 55 716,12 грн (т. 2, а.с. 242);

- податкова накладна № 385 від 14.04.2010 року
на суму разом з ПДВ 37 800 грн (т. 2, а.с. 243);

- податкова накладна № 460 від 20.04.2010 року
на суму разом з ПДВ 100 000 грн (т. 2, а.с. 248);

- податкова накладна № 229 від 30.03.2010 року
на суму разом з ПДВ 561 682 грн (т. 2, а.с. 249);

- податкова накладна № 248 від 31.03.2010 року
на суму разом з ПДВ 558 000 грн (т. 2, а.с. 250);

- реєстри отриманих та виданих
податкових накладних (т. 3, а.с. 179-235).

Згідно вищевказаних документів
(податкових та видаткових накладних)
ТзОВ «Восток Інвест Метал» у 2010 р.
здійснило для ТзОВ «TFC GROUP» поставку
товару (хлористого калію) на загальну
суму 2 004 598,19 грн, в т. ч..ч. ПДВ - 334 099,70
грн.

ТзОВ «TFC GROUP» здійснило оплату вартості
отриманого товару (калію хлористого)
шляхом перерахування ТзОВ «Восток
Інвест Метал» грошових коштів на
загальну суму 2004598,19 грн, в т. ч.і ПДВ -
334099,71 грн, що підтверджується наявними
у матеріалах справи копіями
банківських виписок (т. 3, а.с. 11-21).

Судом встановлено, що транспортування
товару (хлористого калію) ТзОВ «TFC GROUP»
здійснювало залізничним транспортом,
що підтверджується копіями накладних
на перевезення вантажу залізничним
транспортом №42150692. 42150693, 42150688, 42150689,
42150489, 42150488,42150311,42150487. 42150310.42150304 (т. 3, а.с.
1-10).

Товар прибував для вивантаження на
під'їзні колії ДП УВТК ВАТ
«Прикарпатбуд».

У матеріалах справи наявна довідка ДП
УВТК ВАТ «Прикарпатбуд», якою
підтверджено вивантаження залізничних
вагонів з мінеральними добривами -
калію хлористого в кількості 667,75 т, що
прибули в адрес ТзОВ «TFC GROUP» та
перевезення на виробничі площадки ТзОВ
«Стебницький калійний завод» (т. 19, а.с.
18-19).

У матеріалах справи містяться акти
наданих ДП УВТК ВАТ «Прикарпатбуд»
послуг за квітень 2010 року по
перевезенню міндобрив, загрузці,
подачі та забиранні вантажу, проїзду (т.
9, а.с. 1-7), довідки про надані послуги та
проведені розрахунки ТзОВ «TFC GROUP» з ДП
УВТК ВАТ «Прикарпатбуд» при
перевезенні вантажів (т. 5, а.с. 42-109), а
також виписки з карток рахунків №№ 3711,
631 за 2010 рік (т. 19, а.с. 22-39).

Окрім цього, позивачем долучено
оборотно-сальдову відомість по рахунку
631 за 2010 рік, в якій відображено всі
господарські операції ТзОВ «TFC GROUP» (т.
19, а.с. 21).

Аналіз господарських відносин
позивача з ТзОВ «Восток Інвест Метал»
свідчить про те, що вони повністю
відповідають видам економічної
діяльності ТзОВ «TFC GROUP» вказаними у
статуті підприємства (т. 3, а.с. 104-105).

Відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-ХІV
(далі - Закон № 996-ХІV) підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Згідно зі статтею 9 Закону № 996-ХІV
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно пунктів 2.1, 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 року № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.95 року
за № 168/704 (далі - Положення), первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)-
це письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення, які для надання їм
юридичної сили і доказовості повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі)
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до пунктів 2.15, п. 2.16
Положення, забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать законодавчим
та нормативним актам.

Відповідно до статті 1 Закону № 996-ХІV
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХІV
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Таким чином, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції, а визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Всі представлені позивачем документи
відповідають вимогам, встановленим
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» до первинних документів, не
викликають у суду сумнівів щодо їх
достовірності та в сукупності з іншими
доказами підтверджують реальність
здійснення господарських операцій
ТзОВ «TFC GROUP» з ТзОВ «Восток Інвест
Метал» по придбанню ТМЦ та
використання їх в господарській
діяльності позивача, що зумовлює
висновок суду про правомірність
включення до валових витрат ТзОВ «TFC
GROUP» та до податкового кредиту суми
витрат з придбання ТМЦ від вказаного
контрагента.

Між ТзОВ «TFС GROUP» (Орендар) та ВАТ
«Укртелеком» (Орендодавець) було
укладено договір оренди нерухомого
майна товариства №460040-283 від 22.10.2007 р.,
копія якого наявна у матеріалах справи.

Предметом вказаного договору було
надання Орендодавцем Орендарю у
строкове платне користування
нежитлового приміщення (далі -Майно),
розташованого в м. Стебник на другому
поверсі триповерхового будинку №1, що
на майдані Шевченка, загальною площею
133.9 м. кв. - виробничих та
адміністративних приміщень, із них 133.9
м. кв. - приміщення офісу Орендаря.

Пунктом 12.1 вказаного договору
встановлено термін його дії: « Цей
Договір набирає чинності від дати
підписання його Сторонами і діє з
22.10.2007рр. по 21.10.2010р. Сторони зобов'язані
протягом 20 днів після закінчення
строку дії цього Договору здійснити
остаточні розрахунки за ним.» (т. 2, а.с.
228-236).

Податковий орган визнав нікчемним
правочин за договором оренди
нерухомого майна №460040-283 від 22.10.2007 р.,
по причині неналежного оформлення
такого, а саме: відсутність його
нотаріального посвідчення, як це
передбачено вимогами статті 793
Цивільного кодексу України.

З цього приводу суд звертає увагу на
таке.

Статтею 793 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) визначено форму
договору найму будівлі або іншої
капітальної споруди.

Згідно частини 1 та 2 статті 793 ЦК
України договір найму будівлі або
іншої капітальної споруди (їх окремої
частини) укладається у письмовій формі.
Договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) строком на три роки і більше
підлягає нотаріальному посвідченню.»

Згідно статті 251 ЦК України строком є
певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення. Терміном є певний момент у
часі, з настанням якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення. Строк
та термін можуть бути визначені актами
цивільного законодавства, правочином
або рішенням суду.

Відповідно до статті 252 ЦК України
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Згідно статті 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Відповідно до статті 254 ЦК України
строк, що визначений роками, спливає у
відповідні місяць та число останнього
року строку.

Оскільки Договір №460040-283 оренди
нерухомого майна товариства від
22.10.2007р. укладений на строк менше трьох
років, то в силу положень статті 793 ЦК
України не потребує нотаріального
оформлення.

Щодо висновків податкового органу про
нікчемність правочинів, укладених ТзОВ
«TFC GROUP» з ТзОВ «Восток Інвест Метал» та
з ВАТ «Укртелеком» (за договором
купівлі-продажу товарів №ВМ 255 від
30.03.2010 p. та за договором оренди
нерухомого майна товариства №460040-283
від 22.10.2007 р.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
визначено, що нікчемний правочин є
недійсним через невідповідність його
вимогам закону та не потребує визнання
його таким судом. Оспорюваний правочин
може бути визнаний недійсним лише за
рішенням суду (пункт 4 Постанови).
Виконання чи невиконання сторонами
зобов'язань, які виникли з правочину,
має значення лише для визначення
наслідків його недійсності, а не для
визнання правочину недійсним. У разі
якщо правочин ще не виконаний, він є
таким, що не створює жодних юридичних
наслідків (ч. 1 ст. 216 ЦК України ) (п. 7
Постанови).

Перелік правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦК України,
згідно якої правочин вважається таким,
що порушує публічний порядок, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності: правочини
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження, об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (ст. 14 Конституції України);
правочини щодо відчуження викраденого
майна, правочини, що порушують правовий
режим вилучених з обігу або обмежених в
обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

Оскільки для кваліфікації правочину за
статтею 228 ЦК України необхідно
встановити наявність спрямованості,
тобто умислу сторін (сторони) на
незаконний результат, а також
невідповідність його
публічно-правовим актам держави, то
такий умисел повинен встановлюватись
під час розслідування кримінальної
справи або справи про адміністративне
правопорушення.

Таким чином, визначенню правочину як
такого, що порушує публічний порядок,
повинен передувати вирок суду про
притягнення учасника (учасників)
такого правочину до кримінальної
відповідальності, який набрав законної
сили, чи постанова компетентного
органу про притягнення зазначених осіб
до адміністративної відповідальності.

Відповідачем не представлено будь -
яких доказів (вироку суду чи постанови)
на підтвердження того, що правочини між
ТзОВ «TFC GROUP» та ТзОВ «Восток Інвест
Метал» і ВАТ «Укртелеком» були
спрямовані на порушення
конституційних прав та свобод людини і
громадянина, пошкодження чи незаконне
заволодіння майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, тому висновок про нікчемність
правочинів є безпідставним.

Щодо висновків податкового органу про
не включення до складу скоригованого
доходу за 2010 рік безповоротної
фінансової допомоги в розмірі 35000,00 грн,
отриманої підприємством від
засновника ОСОБА_3, в якості внеску до
статутного фонду, до моменту державної
реєстрації змін у Статуті ТзОВ «TFC GROUP»
шляхом внесення відповідних змін у
записах Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб.

Згідно підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4
Закону №334/94-ВР, валовий дохід включає
доходи з інших джерел, у тому числі,
суми безповоротної фінансової
допомоги, отриманої платником податку
у звітному періоді.

Поняття безповоротної фінансової
допомоги дано у пункті 1.22.1. статті 1
цього Закону, відповідно до якого
безповоротна фінансова допомога - це
сума коштів, передана платнику податку
згідно з договорами дарування, іншими
подібними договорами, які не
передбачають відповідної компенсації
чи повернення таких коштів (за винятком
бюджетних дотацій і субсидій), або без
укладання таких угод.

Відповідно до підпункту 4.2.5 пункту 4.2
статті4 Закону №334/94-ВР не включається
до складу валового доходу сума коштів
або вартість майна, що надходить
платнику у вигляді прямих інвестицій
або реінвестицій у корпоративні права,
емітовані таким платником податку.

Пряма інвестиція - це господарська
операція, яка передбачає внесення
коштів або майна до статутного фонду
юридичної особи в обмін на
корпоративні права, емітовані такою
юридичною особою (підпункт 1.28.2 статті 1
Закону №334/94-ВР).

Корпоративне право - це право власності
на статутний фонд (капітал) юридичної
особи або його частку (пай), включаючи
право на управління, отримання
відповідної частки прибутку такої
юридичної особи, а також активів у разі
її ліквідації (підпункт 1.8 статті
Закону №334/94-ВР).

Судом встановлено, що ТзОВ «TFC GROUP»
здійснювало діяльність на підставі
Статуту від 09.04.09 року (протокол
Засновників Товариства №15 від 09.04.09).

До Єдиного державного реєстру 14.07.09 р.
за номером 8000029 внесено зміни,
якими передбачено створення
підприємством статутного фонду за
рахунок внесків засновників в розмірі
3000000 (три мільйони) гривень (т. 3, а.с.
101-115).

Згідно п.4.1.5 Статуту ТзОВ «ТFC GROUP» ...
розмір статутного фонду може бути
збільшений або зменшений з врахуванням
вимог чинного законодавства.

Згідно даних акту перевірки, станом на
01.01.10 р. та на 31.12.2010 р. відповідно до
установчих документів статутний фонд
ТзОВ «TFC GROUP» зареєстровано в сумі 3000000
грн.

З 14.07.09 р. (дати внесення до ЄДР змін)
доказів про збільшення/зменшення ТзОВ
«TFC GROUP» розміру статутного фонду немає.

В той же час, 29.01.10 року засновником ТзОВ
«TFC GROUP» ОСОБА_3 було внесено на
розрахунковий рахунок підприємства
кошти (призначення платежу «внески в
статутний фонд») в сумі 35000 грн, що
підтверджується банківською випискою
(т. 3, а.с. 43).

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про
господарські товариства» від 19.09.1991 №
1576-ХІІ та статті 87 Господарського
кодексу України рішення про зміну
розміру статутного капіталу TOB набирає
чинності від дня внесення таких змін до
Єдиного державного реєстру.

Відповідно до статті 4 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб і фізичних осіб підприємців» від
15.05.03 №755-lV державна реєстрація
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців - засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.
Зміни до установчих документів
юридичної особи, а також зміна прізвища
та/або імені, та/або по батькові (далі -
імені) або місця проживання фізичної
особи - підприємця підлягають
обов'язковій державній реєстрації
шляхом внесення відповідних змін до
записів Єдиного державного реєстру в
порядку, встановленому цим Законом.

Отже, до моменту державної реєстрації
змін до Статуту товариства, його
статутний фонд і корпоративні права
його учасників фактично не
збільшуються.

Відсутність до моменту реєстрації
корпоративних прав свідчить про
неможливість до цієї дати здійснити
обмін коштів на неіснуючі корпоративні
права.

Тому кошти, внесені до моменту
реєстрації змін до Статуту, не можуть
розглядатися як пряма інвестиція в
розумінні підпункту 1.28.2 статті 1 Закону
№334/94-ВР.

З урахуванням викладеного, внесені
засновниками на розрахунковий рахунок
ТзОВ «TFC GROUP» кошти як внесок до
статутного фонду у розмірі, що
перевищує розмір, передбачений
Статутом даного підприємства із
змінами, зареєстрованими в ЄДР 14.07.09 за
№8000029, не вважаються прямою
інвестицією, а є безповоротною
фінансовою допомогою.

Відповідно до статті 16 Закону України
«Про господарські товариства» від
19.09.1991 № 1576-ХІІ збільшення статутного
капіталу може бути здійснено лише
після внесення повністю всіма
учасниками своїх вкладів.

Згідно даних перевірки та даних
бухгалтерського обліку ТзОВ «TFC GROUP»
станом на 31.12.10 року не всі учасники
товариства внесли повністю свої
вклади: ОСОБА_8 не вніс 601568 грн, ОСОБА_7 -
178487 грн.

Вказана обставина унеможливлює
державну реєстрацію змін до Статуту
ТзОВ «TFC GROUP» щодо збільшення розміру
його статутного фонду.

Згідно пункту 5 статті 89 Цивільного
Кодексу України, зміни до установчих
документів юридичної особи набирають
чинності для третіх осіб з дня їх
державної реєстрації.

Системний аналіз відповідних правових
норм та фактичних обставин дає
підстави стверджувати, що внесення
ОСОБА_3 коштів в сумі 35000 грн на
розрахунковий рахунок ТзОВ «TFC GROUP»
являється безповоротною фінансовою
допомогою, отриманою даним
підприємством. Оскільки вказана сума
коштів передана підприємству без
укладення договорів, якими би
передбачалась компенсація чи їх
повернення, тому відповідно до
положень підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті
4 Закону №334/94-ВР, ці кошти підлягають
включенню до складу скоригованого
валового доходу.

Проте внесення ОСОБА_3 29.01.2010 р. на
рахунок ТзОВ «TFC GROUP» 35000,00 грн призвело
до одержання підприємством доходу не у
розмірі 35000,00 грн, як це стверджується в
акті перевірки, а у розмірі 23 783,31 грн.

Такий розмір пояснюється тим, що станом
на 01.01.2010 р. статутний капітал
підприємства, розмір якого за Статутом
становив 3 000 000 грн, не був оплачений у
повному обсязі: з 01.01.2007 р. по 31.12.2010 р.
загальна сума внесених учасниками
коштів до статутного фонду товариства
становить не 3 000 000 грн., а 2 988 783,31 грн, що
підтверджується журналом проводок
ТзОВ «TFC GROUP» по рахунках 31, 46 за період з
01.01.2007 р. по 31.12.2010 р. (2988783,31 + 35000 - 3000000 =
23783,31) (т. 3, а.с. 41-42).

Понадстатутне внесення коштів в
розмірі 23783,31 грн підтверджено і
висновком судово-економічної
експертизи № №3739 від 11.07.2013 року (т.2,
а.с.11).

Беручи до уваги викладене, суд дійшов
висновку, що мало місце не включення
ТзОВ «TFC GROUP» до складу валових доходів
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої підприємством від
засновника ОСОБА_3, яке є підставою для
збільшення контролюючим органом
грошових зобов'язань по податку на
прибуток.

Оскільки документально
підтверджується заниження
декларування підприємством валових
доходів за 2010 р. за цією операцію в сумі
23783,31 грн, а не 35000,00 грн, то
донарахування податковим органом
грошових зобов'язань із неправильної
суми призвело до неправильно
визначеного розміру грошових
зобов'язань за цією операцією. Ця
помилка не може бути виправлена судом,
оскільки це призведе до підміни судом
функцій контролюючого органу.

Щодо висновків податкового органу про
завищення валових витрат за 2010 рік та
завищення податкового кредиту через не
представлення підприємством до
перевірки документів щодо
підтвердження задекларованих у
податковій звітності за період з січня
по грудень 2010 р. показників валових
витрат та податкового кредиту, а саме -
головної книги за 2010 p.,
журналів-ордерів та оборотно-сальдових
відомостей по рахунках
бухгалтерського обліку №№10. 12, 13, 20, 28,
30, 31, 36, 37, 39, 40, 42, 44, 50, 63, 64. 65. 66, 68, 71, 90, 91. 92,
93. 94, 95,98 (1,2,3,5), а також завищення
підприємством амортизаційних
відрахувань за 2010 р. на загальну суму
365097,00 грн.

Згідно наданого у підпункті 8.1.1. пункту
8.1 статті 8 Закону № 334/94-ВР визначення,
під терміном «амортизація» основних
фондів і нематеріальних активів слід
розуміти поступове віднесення витрат
на їх придбання, виготовлення або
поліпшення, на зменшення
скоригованого прибутку платника
податку у межах норм амортизаційних
відрахувань, установлених цією
статтею.

Відповідно до пункту 8.1.2. пункту 8.1
статті 8 Закону № 334/94-ВР амортизації
підлягають витрати на: придбання
основних фондів та нематеріальних
активів для власного виробничого
використання, включаючи витрати на
придбання племінної худоби та
придбання, закладення і вирощування
багаторічних насаджень до початку
плодоношення; самостійне виготовлення
основних фондів для власних виробничих
потреб, включаючи витрати на виплату
заробітної плати працівникам, які були
зайняті на виготовленні таких
основних фондів; проведення всіх видів
ремонту, реконструкції, модернізації
та інших видів поліпшення основних
фондів; капітальні поліпшення землі,
не пов'язані з будівництвом, а саме:
іригація, осушення, збагачення та інші
подібні капітальні поліпшення землі.

У відповідності до підпункту 8.2.1.
пункту 8.2 статті 8 Закону № 334/94-ВР під
терміном «основні фонди» слід розуміти
матеріальні цінності, що призначаються
платником податку для використання у
господарській діяльності платника
податку протягом періоду, який
перевищує 365 календарних днів з дати
введення в експлуатацію таких
матеріальних цінностей, та вартість
яких перевищує 1000 гривень і поступово
зменшується у зв'язку з фізичним або
моральним зносом. Витрати на придбання
будь-яких матеріальних цінностей,
вартість яких не перевищує 1000 гривень,
що призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку, включаються до складу валових
витрат платника податку в загальному
порядку та враховуються для цілей
застосування пункту 5.9 статті 5 цього
Закону.

Згідно підпункту 8.2.2. пункту 8.2 статті 8
Закону № 334/94-ВР основні фонди
підлягають розподілу за такими
групами: група 1 - будівлі, споруди, їх
структурні компоненти та
передавальні пристрої, в тому числі
жилі будинки та їх частини (квартири і
місця загального користування),
вартість капітального поліпшення
землі; група 2 - автомобільний транспорт
та вузли (запасні частини) до нього;
меблі; побутові електронні, оптичні,
електромеханічні прилади та
інструменти, інше конторське (офісне)
обладнання, устаткування та приладдя
до них; група 3 - будь-які інші основні
фонди, не включені до груп 1, 2 і 4; група 4
- електронно-обчислювальні машини,
інші машини для автоматичного
оброблення інформації, пов'язані з
ними засоби зчитування або друку
інформації, інші інформаційні
системи, комп'ютерні програми, телефони
(у тому числі стільникові), мікрофони і
рації, вартість яких перевищує
вартість малоцінних товарів
(предметів).

Згідно пункту 5.1 статті 5 Закону №
334/94-ВР валові витрати виробництва та
обігу - сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг) які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Згідно підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5
Закону № 334/94-ВР, до складу валових
витрат включаються сума будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку із
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці.

Відповідно до п.1.6 Порядку складання
декларації з податку на прибуток
підприємства, затвердженого наказом
ДПА України від 29.03.2003 №143,
зареєстрованого в Мін'юсті 08.04.2003 за
№271/7592, дані, наведені в декларації,
повинні підтверджуватися первинними
документами обліку та відповідати
податковому обліку (звітності).

Правила податкового обліку
встановлені статтею 7 Закону № 168/97-ВР,
правовий аналіз норм якої наведений у
тексті постанови вище.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

З метою підтвердження чи спростування
права платника на податковий кредит
слід дослідити чи відбувались
господарські операції в дійсності, чи
лише їх сутність була відображена
платником у податковій звітності з
метою отримання права на податковий
кредит (на податкову вигоду).

Виходячи із положень Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» 16 липня 1999 року
№996-XIV (далі - Закон №996-XIV) обґрунтування
відображення господарських операцій в
податковому обліку здійснюється на
підставі даних бухгалтерського обліку.

Згідно частини 2 статті 3 Закону №996-XIV,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 ПК України документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Згідно пункту 85.2 статті 85 ПК України
платник податків зобов'язаний надати
посадовим (службовим) особам
контролюючих органів у повному обсязі
всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.

Відповідно до національного
класифікатора України, затвердженого
наказом Держспоживстандарту України
від 26.12.2005 року №375, економічна
діяльність - процес виробництва
продукції (товарів, послуг), який
здійснюється з використанням певних
ресурсів: сировини, матеріалів,
устаткування, робочої сили,
технологічних процесів тощо.

Позивачем долучено до матеріалів
справи акти прийому - передавання
документів, які надавалися ТзОВ «TFC GROUP»
з метою огляду працівникам ДПІ у
Дрогобицькому районі документів для
проведення згідно з наказом ДПІ у
Дрогобицькому районі №534 планової
документальної перевірки (т. 2, а.с. 63-71).

Згідно вказаних актів до перевірки
було надано наступні документи:

- Банківські виписки з 01.01.2010 р. по
30.09.2010 р. (3 папки)

- Розхідні накладні з 01.01.2010 р. по
30.09.2010 р. (1 папка)

- Розхідні податкові накладні з
01.01.2010 р. по 30.09.2010 р. (1 папка)

- Реєстри отриманих та виданих
податкових накладних з 01.01.2010 р. по
30.09.2010 р.

- Прихідні податкові накладні з
01.01.2010 р. по 30.09.2010 р. (3 папки)

- Касова книга за 2010 р.

- Касові документи з 01.01.2010 р. по
30.09.2010 р.(1 папка)

- Банківські виписки з 01.01.2010 р. по
30.09.2010 р.(3 папки)

- Нарахування зарплати
(Розрахункові відомості) з 01.01.2010 р. по
30.09.2010 р.

- Реєстри отриманих та виданих
податкових накладних з 01.01.2010 р. по
30.09.2010 р.

- Прихідні податкові накладні з
01.01.2010р. по 30.09.2010 р.(3 папки)

- Банківські виписки з 01.01.2010 р. по
30.09.2010 р.(4 папки)

- Договір про фінансовий лізинг
№649 від 12.06.2009 р.,

- Договір про фінансовий лізинг
№972 від 02.10.2009 р.

- Договір про фінансовий лізинг
№-111 від 02.07.2009 р,

- Кредитний договір №2012 від
12.02.2010 р.

- Договір банківського вкладу
№2991/980 від 04.03.2010 р.

- Реєстри отриманих та виданих
податкових накладних з 01.01.2010 р. по
30.09.2010 р.

- Прихідні податкові накладні з
01.01.2010 р. по 30.09.2010 р. (3 папки)

- Банківські виписки з 01.01.2010 р. по
30.09.2010 р. (4 папки)

- Розхідні податкові накладні з
01.01.2010 р. по 30.09.2010 р. (1 папка) ;

- Розхідні накладні з 01.01.2010р. по
30.09.2010 р. (1 папка)

- Прихідні накладні з 01.01.2010р. по
30.09.2010 р.(1 папка)

- Банківські виписки з 01.01.2010р. по
30.09.2010 р.(5 папок)

- Розхідні накладні з 01.01.2010р. по
30.09.2010 р. (1 папка)

- Прихідні накладні з 01.01.2010р. по
30.09.2010 р. (1 папка)

- Розхідні накладні по Волинській
філії ТзОВ «TFC Group» з 01.01.2010р. по 30.09.2010р.(1
папка)

- Розхідні податкові накладні по
Волинській філії ТзОВ «TFC Group» з 01.01.2010 p.
по 30.09.2010 р. (1 папка) І

- Розхідні накладні по Волинській
філії ТзОВ "TFC Group" з 01.04.2010 р. по 02.06.2010 р. (1
папка)

- Розхідні накладні з 01.01.2010 р. по
30.09.2010 р. (1 папка)

- Прихідні накладні з 01.01.2010 р. по
30.09.2010 р. (1 папка)

- Оборотна відомість по рахунку ВР
(Валові витрати) в розрізі контрагентів
за 1 кв. 2010 р.

- Картка рахунку ВР (валові
витрати). Інші доходи та витрати з
деталізацією по днях за 1 кв.1 2010 р.

- Оборотна відомість по рахунку ВР
(Валові витрати) в розрізі контрагентів
за 2 кв. 2010 р.

- Картка рахунку ВР (валові
витрати). Інші доходи та витрати з
деталізацією по днях за 2 кв.р 2010 р.

- Оборотна відомість по рахунку ВР
(Валові витрати) в розрізі контрагентів
за 3 кв. 2010 p. 1

- Картка рахунку ВР (валові
витрати). Інші доходи та витрати з
деталізацією по днях за 3 кв.р 2010 р.

- Витрати обігу (акти виконаних
робіт) за 9 міс. 2010 р.

- Оборотна відомість по рахунку ВД
(Валові доходи) в розрізі контрагентів
за 1 кв. 2010 р.

- Оборотна відомість по рахунку ВД
(Валові доходи) в розрізі контрагентів
за 2 кв. 2010 р.

- Оборотна відомість по рахунку ВД
(Валові доходи) в розрізі контрагентів
за 3 кв. 2010 р.

- Оборотно-сальдова відомість по
рахунку 6811 в розрізі контрагентів за 1,
2, 3 кв. 2010 р.

- Банківські виписки з 01.01.2010 р. по
30.09.2010 р.(4 папки)

- Оборотна відомість по рахунку ВР
(Валові витрати) в розрізі контрагентів
за 1 кв. 2010 р.

- Картка рахунку ВР (валові
витрати). Інші доходи та витрат з
легалізацією по днях за 1 кв. 2010 р.

- Оборотна відомість по рахунку ВР
(Валові витрати) в розрізі контрагентів
за 2 кв. 2010 р.

- Картка рахунку ВР (валові
витрати). Інші доходи та витрата з
деталізацією по днях за 2 кв. 2010 р.

- Оборотна відомість по рахунку ВР
(Валові витрати) в розрізі контрагентів
за 3 кв. 2010 р.

- Картка рахунку ВР (валові
витрати). Інші доходи та витрати з
деталізацією по днях за 3 кв. 2010 р.

- Витрати обігу (акти виконаних
робіт) за 9 міс. 2010 р.

- Оборотна відомість по рахунку ВД
(Валові доходи) в розрізі контрагентів
за 1 кв. 2010 р.

- Оборотна відомість по рахунку ВД
(Валові доходи) в розрізі контрагентів
за 2 кв. 2010 р

- Оборотна відомість по рахунку ВД
(Валові доходи) в розрізі контрагентів
за 3 кв. 2010 р.

- Оборотно-сальдова відомість по
рахунку 681 1 в розрізі контрагентів за 1,
2, 3 кв. 2010 р.

- Авансові звіти з 01.01.2010 р. по
30.09.2011р. (3 папки)

- Банківські виписки по Волинській
філії з 01.01.2010 р. по 30.06.2010 p. (1 папка)

- Розрахункова відомість по
нарахуванні заробітної плати з 01.01.2010 р.
по 30.09.2010 p. помісячно з деталізацією по
робітниках.

- Банківські виписки з 01.01.2010р. по
30.09.2010 р. (4 папки)

- Прихідні накладні з 01.01.2010р. по
30.09.2010 р. (6 папок)

- Банківські виписки з 01.01.2010р. по
31.12.2010 р.( 6 папок)

- Оборотно-сальдова відомість по
рахунку 631 в розрізі контрагентів за 1, 2,
3, 4 кв. 2010 p.

- Оборотно-сальдова відомість по
рахунку 361 в розрізі контрагентів за 1, 2,
3, 4 кв. 2010 p.

- Авансові звіти за 1, 2, 3, 4 кв. 2010 р.

- Розрахункова відомість по
нарахуванні заробітної плати з 01.01.2010 p.
по 31.12.2010 р. помісячно з деталізацією по
робітниках.

- Оборотно-сальдова відомість по
рахунку 6811 в розрізі контрагентів за 1,
2, 3, 4 кв. 2010 р.

- Нарахування амортизації по
групах за 1, 2, 3, 4 кв. 2010 р.

- Виписки по Львівській залізниці
за 2010 р.

Представлені позивачем документи
відповідають вимогам, встановленим
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» до первинних документів, не
викликають у суду сумнівів щодо їх
достовірності та в сукупності з іншими
доказами, аналіз і оцінка яких були
надані судом вище, підтверджують
реальність (товарність) здійснення
господарських операцій ТзОВ «TFC GROUP», що
зумовлює висновок суду про
правомірність включення до валових
витрат ТзОВ «TFC GROUP» та до податкового
кредиту суми витрат при здійсненні
господарських операцій підприємством
у періоді, охопленому перевіркою.

Відповідач підтвердив надання ТзОВ «TFC
GROUP» документів згідно актів прийому -
передавання працівникам ДПІ у
Дрогобицькому районі під час
проведення планової документальної
перевірки. Акти прийому - передавання
документів та самі документи долучені
до матеріалів справи, були предметом
дослідження при проведенні
судово-економічної експертизи у даній
справі та зумовили висновок суду про
правомірність включення до валових
витрат ТзОВ «TFC GROUP» та до податкового
кредиту суми витрат при здійсненні
господарських операцій підприємством
у періоді, охопленому перевіркою.

Це спростовує доводи податкового
органу про ненадання до перевірки
документів щодо підтвердження
задекларованих у податковій звітності
за період з січня по грудень 2010 р.
показників валових витрат та
податкового кредиту.

Висновки податкового органу про
завищення ТзОВ «TFC GROUP» амортизаційних
відрахувань за 2010 р. на загальну суму 365
097,00 грн базуються лише на твердженнях
про ненадання підприємством до
перевірки документів щодо
підтвердження задекларованих у
податковій звітності за період з січня
по грудень 2010 р. показників валових
витрат та податкового кредиту. З
урахуванням спростування такого
висновку судом вище та за наявності
належної первинної документації про
володіння, оренду та лізинг основних
засобів, яка була проаналізована та
оцінена судом вище, суд дійшов висновку
про правомірність декларування
підприємством амортизаційних
відрахувань за 2010 рік.

Ненадання ТзОВ «TFC GROUP» документів на
підтвердження операцій по реалізації
підприємством транспортних засобів BMW
530 та MITSUBISHI PAJERO та отримання від
покупців грошових коштів, вплинуло на
формування підприємством валового
доходу та декларування податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за лютий, березень 2010 року.
Оцінка цього епізоду була дана судом
вище.

Згідно підпункту 16.1.8. п. 16.1 ст. 16 ПК
України до обов'язків платників
податків входить виконувати законні
вимоги контролюючих органів щодо
усунення виявлених порушень законів з
питань оподаткування та митної справи
і підтісувати акти (довідки) про
проведення перевірки.

Пунктом 20.1.23. п. 20.1. ст. 20 ПК України
встановлено, що у випадках виявлення
порушення вимог податкового та іншого
законодавства України, контроль за
дотриманням яких покладено на
контролюючі органи, органи ДПС вправі
надсилати платникам податків письмові
запити щодо надання засвідчених
належним чином копій документів.

Відповідачем долучено до матеріалів
справи письмові запити до ТзОВ «TFC GROUP»
від 21.04.2011 року №5524/10/23-1, від 22.04.2011 року
№5584/10/23-1, від 26.04.2011 року, від 27.04.2011 року
№5701/10/23-1, від 28.04.2011 року №5797/10/23-1, від
29.04.2011 року № 5900/10/23-1, від 05.05.2011 року №
6081/10/23-1 та від 05.05.2011 року
№ 6171/10/23-1 з вимогам про надання
підприємством оригіналів документів, а
не їх копій. При цьому у запитах не
зазначено які саме документи свідчать
про приховування (заниження) позивачем
об'єктів оподаткування, несплату
податків, зборів, платежів, порушення
вимог іншого законодавства, контроль
за дотриманням якого покладено на
контролюючі органи (т. 1, а.с. 202-208).

Пунктом 85.3. статті 85 ПК України
встановлено, що документи, які містять
комерційну таємницю або є
конфіденційними, передаються окремо із
зазначенням посадової (службової)
особи, що їх отримала. Передача таких
документів для їх огляду, вивчення і їх
повернення оформляються актом у
довільній формі, який підписують
посадова (службова) особа
контролюючого органу та платник
податків (його представник).

Як видно з матеріалів справи, під час
проведення перевірки згідно
підписаних сторонами актів
прийому-передавання документів з метою
огляду надавались документи, проте
лише ті, які містили комерційну
таємницю або були конфіденційними (т.2,
а.с.63-71).

Тому суд вважає правомірною відмову
позивача у підписанні актів
відповідача довільної форми «Про
ненадання документів, що належать до
предмета перевірки» від 28.04.2011 року
№75/23-1/22407311, від 29.04.2011 року №77/23-1/22407311,
від 04.05.2011 року №82/23-1, від 05.05.2011 року
№88/23-1, від 06.05.2011 року №93/23-1/22407311 (т. 1,
а.с. 209-220), оскільки оформлення таких
актів діючим законодавством не
передбачено.

При цьому судом ураховано дані
висновку судово-економічної
експертизи №3437 від 11.07.2013 року щодо
підтвердження надання підприємством
документів для перевірки і вказано їх
перелік (т. 2, а.с.6).

Податковим повідомленням-рішенням від
15.06.2011р. № позивачу зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 679 865 грн, а податковим
повідомленням-рішенням від 30.08.2011 року
№ позивачу зменшено від'ємне
значення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість ТзОВ «TFC
GROUP» за 12 місяців 2010 року на суму 63 537
грн.

Як слідує з акту від 23.05.2011 р №406/23-1/22407311,
податковим органом встановлено
завищення підприємством залишку
від'ємного значення ПДВ на суму 63537,00
грн та завищення від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за 2010 рік на суму 679865,00 грн.

При цьому контролюючий орган зазначив,
що причину виникнення від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток та завищення
залишку від'ємного значення ПДВ
встановити неможливо у зв'язку із
непредставленням до перевірки
документів суцільним порядком, а саме
установчих документів, головної книги
за 2010р., журнали-ордери по рахунках
бухгалтерського обліку №№ 10, 12, 13, 20, 28,
30, 31, 36, 37, 39, 40, 42, 44, 50, 63, 64, 65, 66, 68,71, 90,91, 92,
93, 94, 95, 98, оборотно-сальдові відомості
по рахунках 10,12, 13, 20, 28, 30, 31, 37, 39, 40, 42, 44, 50,
64, 65, 66, 68, 71, 90, 91. 92, 93, 94, 95, 98 за період з
01.01.10 по 30.12.10, виписки банку та
банківські документи по банківських
рахунках ТзОВ «TFC GROUP» в суцільному
порядку, накази по підприємству, журнал
реєстрації довіреностей за період 01.01.10
по 30.12.10р.,товарно-транспортні накладні,
подорожні листи, накладні залізниці,
транспортні квитанції залізниці,
договори на здійснення господарської
діяльності, договори на отримання
(надання) поворотної фінансової
допомоги, договори оренди офісних,
складських та виробничих приміщень,
товарно-матеріальні звіти, які б
відображали наявність ТМЦ на початок
та кінець звітних періодів в
кількісному та вартісному виразі.

Згідно долучених до матеріалів справи
декларацій по податку на прибуток у
періоді, що перевірявся, ТЗОВ «TFC GROUP»
задекларувало від'ємне значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за 1 квартал 2010 року в сумі 1319981
грн, за півріччя 2010 року в сумі -579494 грн,
за 3 квартали 2010 року в сумі 573538 грн та
за 2010 рік в сумі 679865 грн (т. 3, а.с. 79-90).

Згідно долучених до матеріалів справи
декларацій по податку на додану
вартість у періоді, що перевірявся,
залишок від'ємного значення ПДВ за 12
місяць 2010 року ТЗОВ «TFC GROUP» становив 63537
грн. (т. 3, а.с. 45-78).

Відповідно до пункту 7.7. статті 7 Закону
№ 168/97-ВР порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з
Державного бюджету України
(бюджетному відшкодуванню), та строки
проведення розрахунків. Сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така
сума підлягає сплаті (перерахуванню)
до бюджету у строки, встановлені
законом для відповідного податкового
періоду. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з підпунктом
7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення,
то: а) бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів (послуг) у попередніх
податкових періодах постачальникам
таких товарів (послуг); б) залишок
від'ємного значення після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту кожного
наступного податкового періоду лише в
частині суми податку фактично
сплаченої отримувачем постачальникам
товарів (послуг) та при імпорті і
включається до розрахунку бюджетного
відшкодування наступного звітного
періоду; залишок від'ємного значення,
за яким не проведено розрахунків з
постачальниками відображається в
податковій декларації з податку на
додану вартість окремим рядком для
визначення суми податку, яка може
підлягати відшкодуванню в частині
сплачених сум податку в наступних
звітних періодах; залишок від'ємного
значення після бюджетного
відшкодування відображається у
декларації з податку на додану
вартість окремим рядком та включається
до складу податкового кредиту
починаючи з першого звітного періоду
2011 року.

Відповідно до пункту 3.1. Порядку
складання декларації з податку на
прибуток підприємства, затвердженого
Наказом Державної податкової
адміністрації України від 29 березня 2003
року № 143, зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 8 квітня 2003 р. за № 271/7592,
із змінами і доповненнями (далі Порядок
складання декларації з податку на
прибуток), при заповненні р.04.12 «сума
витрат зі страхування (крім витрат з
довгострокового страхування життя та
недержавного пенсійного забезпечення,
зазначених у р. 04.5 декларації)» слід
керуватися положеннями підпункту 5.4.6
пункту 5.4 статті 5 Закону України
№334/94-ВР в редакції Закону від 22.05.97р
№283/97-ВР.

Відповідно до підпункту 5.4.6 пункту 5.4
статті 5 Закону №334/94-ВР, до валових
витрат включаються будь-які витрати зі
страхування ризиків загибелі врожаю,
транспортування продукції платника
податку; цивільної відповідальності,
пов'язаної з експлуатацією
транспортних засобів, що перебувають у
складі основних фондів платника
податку; екологічної та ядерної шкоди,
що може бути завдана платником податку
іншим особам; майна платника податку;
кредитних за винятком страхування
життя, здоров'я або інших ризиків,
пов'язаних з діяльністю фізичних осіб,
що перебувають у трудових відносинах з
платником податку, обов'язковість
якого не передбачена законодавством,
або будь-які витрати зі страхування
сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Згідно підпункту 5.2.1. пункту 5.2. статті 5
Закону №334/94-ВР до складу валових
витрат включаються сума будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Згідно пункту 6.1 статті 6 Закону №
334/94-ВР якщо об'єкт оподаткування
платника податку з числа резидентів за
результатами податкового року мас
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

З підстав, викладених судом при оцінці
податкових повідомлень-рішень від
15.06.2011 року № та №, були
спростовані доводи податкового органу
про ненадання до перевірки документів
щодо підтвердження задекларованих у
податковій звітності за період з січня
по грудень 2010 р. показників валових
витрат та податкового кредиту та
встановлено, що надані ТЗОВ «TFC GROUP» до
перевірки первинні документи
підтверджують здійснення
підприємством господарських операцій
у період, охоплений перевіркою.

Таким чином, надані ТЗОВ «TFC GROUP» до
перевірки первинні документи були
достатніми для встановлення
контролюючим органом підстав
відображення у податкових деклараціях
з податку на прибуток та податку на
додану вартість від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток та від'ємного значення
податку на додану вартість за 2010 рік.

Суд звертає увагу на взаємозв'язок
податкових повідомлень-рішень від
15.06.2011 року № і № та
податкових повідомлень-рішень від
15.06.2011 року № і від 30.08.2011 року
№, підставою прийняття яких були
твердження контролюючого органу про
ненадання до перевірки документів щодо
підтвердження задекларованих у
податковій звітності за період з січня
по грудень 2010 р. показників валових
витрат та податкового кредиту.

Тому встановлені судом фактичні
обставин і висновки суду при оцінці
податкових повідомлень-рішень від
15.06.2011 року № та №, якими
спростовано висновки відповідача про
ненадання до перевірки документів на
підтвердження задекларованих у
податковій звітності за період з січня
по грудень 2010 р. показників валових
витрат та податкового кредиту,
ураховуються судом при оцінці
податкових повідомлень-рішень від
15.06.2011 року № і від 30.08.2011 року
№.

Крім цього, згідно ухвали Вищого
адміністративного суду України від
23.06.2014 року, адміністративна справа про
скасування податкового
повідомлення-рішення з податку на
прибуток на підставі акта перевірки
від 10.06.2010 року (справа № 2а-2845/11/1370) не
пов'язана з даної справою.

Податковим повідомленням-рішенням від
15.06.2011р. № форми «З» позивачу
визначено штраф у розмірі суми
відчуження активів, що перебували у
податковій заставі, визначеної за
звичайними цінами, у розмірі 204 805,93 грн.

Підставою для прийняття цього
податкового повідомлення-рішення
стали висновки про відчуження без
згоди податкового органу активів, які
перебували у податковій заставі на
загальну суму 204 805,93 грн, що є
порушенням підпункту 8.6.1 пункту 8.6
статті 8 Закону №2181-ІІІ.

Закон №2181-ІІІ, чинний на момент
виникнення спірних правовідносин, був
спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлював
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), включаючи збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначав процедуру оскарження дій
органів стягнення.

Відповідно до статті 8 Закону № 2181-ІІІ з
метою захисту інтересів бюджетних
споживачів активи платника податків,
що має податковий борг, передаються у
податкову заставу.

Право податкової застави виникає
згідно із законом та не потребує
письмового оформлення.

Згідно пункту 8.2.1. статті 8 Закону №
2181-ІІІ право податкової застави
виникає у разі:

- неподання або несвоєчасного подання
платником податків податкової
декларації - з першого робочого дня,
наступного за останнім днем строку,
встановленого законом про відповідний
податок, збір (обов'язковий платіж) для
подання такої податкової декларації;

- несплати у строки, встановлені цим
Законом, суми податкового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, наступного за останнім днем
зазначеного строку;

- несплати у строки, встановлені цим
Законом, суми податкового зобов'язання,
визначеної контролюючим органом, - з
дня, наступного за останнім днем
граничного строку такого погашення,
визначеного у податковому
повідомленні.

Відповідно до пункту 8.2.2. статті 8
Закону № 2181-ІІІ з урахуванням
положень цієї статті право податкової
застави поширюється на будь-які види
активів платника податків, які
перебували в його власності (повному
господарському віданні) у день
виникнення такого права, а також на
будь-які інші активи, на які платник
податків набуде прав власності у
майбутньому, до моменту погашення його
податкових зобов'язань або податкового
боргу.

Згідно зворотного боку облікових
карток з податку на додану вартість та
податку на прибуток TзOB «TFC GROUP» 09.06.2009
року у товариства виник податковий
борг по рішенню Львівського
апеляційного адміністративного суду у
справі №13/318А від 06.04.2009 року з податку
на додану вартість у сумі 15307 грн та
податку на прибуток у сумі 18353,43 грн (т.
18, а.с. 144-150).

20.07.2011 року TзOB «TFC GROUP» погашено
податковий борг з податку на додану
вартість згідно судового рішення №
13/318А внаслідок зміни податковим
органом призначення платежу та
зарахування сплаченого податку за
Декларацією по ПДВ №32775 від 01.06.09.

При цьому податковим органом
відповідно до вимог статті 16 Закону №
2181-ІІІ за період з 10.06.09 року (дата
виникнення податкового боргу на
підставі ухвали ЛААС від 09.06.2009 року у
справі №13/318А) по 20.07.09 року (дата сплати
податкового боргу шляхом зміни
призначення платежу) нарахована пеня в
розмірі 247,59 грн.

29.10.2009 року платіжними дорученнями №121
від 29.10.2009 року та №127 від 06.11.09 року TзOB
«TFC GROUP» здійснило сплату податкових
зобов'язань, визначених ДПІ у
Дрогобицькому районі
податковим-повідомленням рішенням
№/0 від 29.10.2009 року, яке було
предметом оскарження у справі №13/318А.

У зв'язку зі зміною ДПІ у Дрогобицькому
районі призначень платежів,
сплачуваних TзOB «TFC GROUP», і зарахування
таких в рахунок оплати податкового
боргу, котрий виник за судовим рішенням
у справі №13/318А, починаючи з липня 2009
року, а також у зв'язку із наявністю
нарахованої 20.07.2009 року та несплаченої
пені, у позивача виник податковий борг.

Станом на 09.11.2009 року в карточці
платника податків TзOB «TFC GROUP» з податку
на прибуток відображено податковий
борг в сумі 19381,63 грн, а в карточці з
податку на додану вартість - пеня в
розмірі 247,59 грн.

Вказане свідчить про те, що станом на
09.11.2009 року у TзOB «TFC GROUP» існував
податковий борг з податку на прибуток у
розмірі 19381,63 грн. та пеня в розмірі 247,59
грн по податку на додану вартість.

Відповідно до вимог статті 6 Закону №
2181-ІІІ TзOB «TFC GROUP» вручено дві податкові
вимоги: податкова вимога №1/394 від 10.06.2009
року - вручена 15.06.2009 року (поштове
повідомлення №16842803), податкова вимога
№ 2/437 від 15.07.2009 року вручена 23.07.2009 року
(поштове повідомлення №16901441) (т. 18, а.с.
151, 153-154).

На виконання вимог статті 8 Закону №
2181-ІІІ на адресу TзOB «TFC GROUP» разом із
вимогою №1/394 від 10.06.2009 року ДПІ у
Дрогобицькому районі скеровано лист
від 11.06.2009 №7093/10//24-0 про надання
переліку активів для передачі у
податкову заставу, яким зобов'язано
товариство виділити активи для
передачі у податкову заставу на суму
двократного розміру податкового боргу
та попереджено, що у випадку ненадання
такої інформації податкова застава
буде зареєстрована по даних органів
державної реєстрації (т. 18, а.с. 152).

За відсутності відповіді TзOB «TFC GROUP» на
запитувану інформацію, податковий
орган звернувся до Дрогобицького ВРЕР
ДАІ ГУ МВСУ у Львівській області.

Листом №463 від 04.08.2009 року Дрогобицьким
ВРЕР ДАІ ГУ МВСУ у Львівській області
надано відомості щодо зареєстрованих
за ТзОВ «TFC GROUP» транспортних засобів (т.
18, а.с. 155-156).

25.08.2009 року ДПІ у Дрогобицькому районі
винесено рішення про стягнення коштів
та продаж активів в рахунок погашення
податкового боргу ТзОВ «TFC GROUP».

Згідно довідки Дрогобицької ОДПІ від
09.01.2014 року № 65/10/15-30 (т. 18, а.с. 158) сума
податкового боргу по податку на додану
вартість та по податку на прибуток ТзОВ
«TFC GROUP» станом на 17.11.2009 року становила
19 629,22 грн, з яких:

- 19 381,63 грн - штрафні санкції по
податку на прибуток;

- 247,59 грн - пеня по податку на
додану вартість.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону
№ 2181-ІІІ податковим органом передано у
податкову заставу майно ТзОВ «TFC GROUP»
згідно даних Дрогобицького ВРЕР ДАІ,
про що 17.11.2009 року у Державному реєстрі
застав рухомого майна зроблено запис
за № 9254882 про перебування у податковій
заставі. Термін дії застави активів
ТзОВ «TFC GROUP» до 17.11.2014 року.

З моменту внесення запису у Державному
реєстрі застав рухомого майна ТзОВ «TFC
GROUP» могло здійснювати відчуження
заставних активів лише за письмовою
згодою податкового органу.

Як зазначено у акті від 23.05.2011 р. №406/23-
1/22407311, перевіркою встановлено
відчуження без згоди податкового
органу двох автомобілів, які
перебували у податковій заставі з
17.11.2009року: «MITSUBISHI PAJERO», 2005 року випуску,
серійний номер JMYLRV73W6J702020 та «BMW 530», 1999
року випуску, серійний номер WBADL8I080GX30409
по цінах згідно експертної оцінки 120708,96
грн та 84096,97 грн відповідно.

Вказані транспортні засоби були
продані за результатами торгів на ТБ
«Наша біржа» (а/м «BMW 530», (1999), що
підтверджується біржовою угодою від
26.02.2010 р., та на ТБ «Столична» (а/м «MITSUBISHI
PAJERO», (2005), що підтверджується біржовою
угодою від 20.03.2010 р. та листом
начальника РЕВ №7 при УДАІ ГУМВСУ в
Одеській області від 28.05.2010р.) (т. 2, а .с.
45-59).

Згідно підпункту 8.6.1 пункту 8.6 статті 8
Закону № 2181-ІІІ платник податків,
активи якого перебувають у податковій
заставі, здійснює вільне розпорядження
ними, за винятком операцій, що
підлягають письмовому узгодженню з
податковим органом.

Відповідно до пункту 8.6.4. Закону №
2181-ІІІ у разі здійснення операцій,
зазначених у підпунктах 8.6.1 цього
пункту, без отримання попередньої
згоди податкового органу, посадова
особа такого платника податків чи
фізична особа, яка прийняла зазначене
рішення, несуть відповідальність,
встановлену законодавством України за
ухилення від оподаткування.

Відповідальність платників податків
за порушення строків сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів) була
установлена Законом № 2181-ІІІ та
Інструкцією про порядок застосування
штрафних (фінансових) санкцій органами
державної податкової служби,
затвердженої наказом Державної
податкової адміністрації України від 17
березня 2001року №110, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 23 березня
2001 року за № 268/5459 (із змінами і
доповненнями, внесеними наказами
Державної податкової адміністрації
України від 11 березня 2002 року № 98, від 11
квітня 2003 року № 174 від 10 серпня 2005 року
№ 326).

Підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17
Закону № 2181-ІІІ передбачалося, що у
разі коли контролюючий орган
самостійно донараховує суму
податкового зобов'язання платника
податків за підставами, визначеними у
підпункті «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2
статті 4 цього Закону, такий платник
податків зобов'язаний сплатити штраф у
розмірі десяти відсотків суми
недоплати (заниження суми податкового
зобов'язання) за кожен із податкових
періодів, установлених для такого
податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на
який припадає така недоплата, та
закінчуючи таким податковим періодом,
на який припадає отримання таким
платником податків податкового
повідомлення від контролюючого органу,
але не більше п'ятдесяти відсотків
такої суми та не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості
податкових періодів, що минули.

Підпунктом 17.1.8 пункту 17.1 статті 17 цього
ж Закону передбачалося, що у разі коли
платник податків, активи якого
перебувають у податковій заставі,
відчужив такі активи без попередньої
згоди податкового органу, якщо
отримання такої згоди є обов'язковим
згідно з цим Законом, платник податків
додатково сплачує штраф у розмірі суми
такого відчуження, визначеної за
звичайними цінами.

Податкове повідомлення-рішення від
15.06.2011 року № прийняте податковим
органом за порушення ТзОВ «TFC GROUP» вимог
підпункту 8.6.1 пункту 8.6 статті 8 Закону
№ 2181-ІІІ, яке полягало у відчуженні без
згоди податкового органу двох
транспортних засобів, які на час їх
продажу перебували у податковій
заставі.

Відповідальність за вказане порушення
була передбачена підпунктом 17.1.8 пункту
17.1 статті 17 Закону № 2181-ІІІ у вигляді
штрафу у розмірі суми такого
відчуження, визначеної за звичайними
цінами.

З урахуванням висновків суду про
наявність у ТзОВ «TFC GROUP» податкового
боргу на час відчуження транспортних
засобів «MITSUBISHI PAJERO» та «BMW 530» та
правомірності визначення податковим
органом суми відчуження за звичайними
цінами у розмірі 204 805,93 грн (при оцінці
підстав прийняття податкових
повідомлень - рішень від 15.06.2011 року
№ та №), визначення
відповідачем штрафу у розмірі 204 805,93
грн, відповідає приписам підпункту 17.1.8
пункту 17.1 статті 17 Закону № 2181-ІІІ.

Доводи позивача про відсутність
податкового боргу з посиланням на
судове рішення від 20.10.2010 року у справі
№ 2а-6906/10/1370 є некоректним, оскільки
вказаним судовим рішенням встановлено
відсутність у ТзОВ «TFC GROUP» податкового
боргу з податку на прибуток у розмірі
19381,63 грн та пеня в розмірі 247,59 грн по
податку на додану вартість за
податковим-повідомленням рішенням
№/0 від 29.10.2009 року, яке було
предметом оскарження у справі №13/318А, а
не відсутність такого податкового
боргу взагалі. При розгляді справи №
2а-6906/10/1370 судом не досліджувалося
питання наявності чи відсутності у
ТзОВ «TFC GROUP» податкового боргу станом
на 09.11.2009 року і ця обставина ні цим
рішенням, ні жодним іншим рішенням не
встановлена.

Щодо доводів позивача про те, що
податкова застава поширена на активи
платника податків без врахування суми
його податкового боргу, суд вважає за
необхідне зазначити, що податковим
органом вчинялися дії, спрямовані на
встановлення основних джерел
погашення податкового боргу, про що
свідчить лист ДПІ у Дрогобицькому
районі від 11.06.2009 року №7093/10/24/0 з вимогу
про надання переліку активів для
передачі у податкову заставу (т.18.
а.с.152).

Оскільки позивач на вимогу податкового
органу не надав переліку активів, на
які може бути поширено податкову
заставу, суд вважає правомірними дії
податкового органу при визначенні
таких активів із використанням
відомостей, наданих Дрогобицьким ВРЕР
ДАІ ГУ МВСУ у Львівській області.

Крім цього, судом не здобуто доказів
оскарження в судовому порядку дій
податкового органу щодо реєстрації
17.11.2009 року податкової застави;
скасування в судовому порядку запису в
Державному реєстрі застав рухомого
майна за №9254882 чи внесення запису в
Державному реєстрі застав рухомого
майна про припинення податкової
застави.

Податковим повідомленням-рішенням від
30.08.2011 р. № форми«Р» підприємству
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку з доходів найманих
працівників в сумі 18 968,82 грн за
основним платежем та 4 742,20 грн за
штрафними санкціями.

Як слідує з акту від 23.05.2011 р №406/23-1/22407311,
перевіркою встановлено заниження
ТзОВ «TFC GROUP» податку з доходів
фізичних осіб на суму 19158,62 грн.

До таких висновків податковий орган
дійшов на підставі того, що згідно
авансових звітів підприємство
відносило до валових витрат вартість
придбаних працівниками та
засновниками ТзОВ «TFC GROUP»
паливно-мастильних матеріалів (бензину
А-95 та дизельного пального) на загальну
суму 92 142,3 грн ( в т. ч. за 1 квартал 2010
року - 27 136,93 грн, за 2 квартал 2010 року - 20
720,78 грн, за 3 квартал 2010 року - 25 069,99 грн,
за 4 квартал 2010 року - 18 891,93 грн) за
виплаченими під звіт грошовими коштами
на придбання палива для автомобілів та
їх обслуговування, не представивши до
перевірки документів щодо
підтвердження власності на такі
транспортні засоби чи їх оренду.

З метою отримання інформації щодо
власників транспортних засобів «MITSUBISHI
PAJERO»(2005 р.в.); «CHEVROLET AVEO) (2006 р.в.); «BMW 530»
(1999 р.в.); «AUDI A6» (1998 р.в.); «ГАЗ 3110» (2003 р.в.
під час проведення перевірки ДПІ у
Дрогобицькому районі Львівської
області направлено запит
Дрогобицькому ВРЕР ДАІ ГУМВСУ у
Львівській області від 06.05.2011 № 6298/10/23-440
(т. 2, а.с. 44).

Згідно відомостей комп'ютерного обліку
Дрогобицького ВРЕР ДАІ усі транспортні
засоби зняті з реєстрації 25.09.2009 року та
зареєстровані за новими власниками ( в
т.ч. «MITSUBISHI PAJERO» 11.03.2010 року
зареєстровано на ОСОБА_5, «BMW 530» 09.04.2010
року зареєстровано на ОСОБА_9), що
підтверджується роздруківкою
реєстраційних операцій на запитувані
транспортні засоби, скеровані
Дрогобицьким ВРЕР ДАІ 06.05.2011 року за
вих. № 384 (т. 2, а.с. 45-50).

Як слідує з акту перевірки,
підприємством податковому органу не
представлено угоди на оренду
(суборенду, лізинг) автомобілів за
перевіряємий період та первинних
документів, що засвідчують факт
використання у власній господарській
діяльності придбаного палива.

Дані твердження податкового органі,
вказані в акті перевірки, є хибними та
спростовуються наявними у матеріалах
справи доказами.

Користування трьома транспортними
засобами у 2010 році на умовах фінансової
оренди (лізингу) підтверджується
наявними у справі первинним
документами.

Щодо транспортного засобу BMW 530 XI
позивачем подано:

- загальні умови договору фінансового
лізингу №L091271/00-LD від 02.07.2009р.,
укладеного між ТзОВ «УніКредит Лізинг»
(Лізингодавець) та ТзОВ «TFC ЛТД»
(Лізингоодержувач) та додаток А до
вказаного договору визначення
розумного зносу (т. 2, а.с. 130-142);

- спеціальні умови договору
фінансового лізингу №L091271/00-LD від
02.07.2009р., (т. 2, а.с. 143);

- специфікація (Додаток №1 до договору
фінансового лізингу № L091271/00- LD від
02.07.2009р.) та графік лізингових платежів
(т. 2. а.с. 144-146);

- видаткова накладна №РН-000224 від 17.07.2009
p. та акт виконаних робіт від 20.07.2009 року
(т. 2. а.с. 147-148);

- свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу та
рахунки-фактури за 2009-2010 pp. (т. 2, а.с.
149-160).

Щодо транспортного засобу AUDI A6 FSI
позивачем подано:

- Договір про фінансовий лізинг № 00000649
від 12.06.2009 p., укладеним між TOB «Порше
лізинг Україна» (Лізингодавець) та ТзОВ
«TFC ЛТД» (Лізингоодержувач) та графік
покриття та виплати лізингових
платежів (план відшкодування), (т. 2, а.с.
161-166);

- акт прийому-передачі від 19.06.2009 р. до
договору №00000649 (т. 2, а.с. 167);

- видаткова накладна, без номеру та
дати, до договору №00000649 від 12.06.2009 p. (т. 2,
а.с. 168);

- свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу та
рахунки-фактури за 2010 р. щодо
лізингових платежів за вказаним
договором (т. 2. а.с. 169-178).

Щодо транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO WAGON
позивачем подано:

- договір про фінансовий лізинг №00000972
від 02.10.2009 p., укладеним між TOB «Порше
лізинг Україна» (Лізингодавець) та ТзОВ
«TFC ЛТД» (Лізингоодержувач) та загальні
комерційні умови внутрішнього
фінансового лізингу (т. 2, а.с. 179-192);

- графік покриття витрат та виплати
лізингових платежів (план
відшкодування) (т. 2, а.с. 193-197);

- акт прийому-передачі від 15.10.2009 р. до
договору №00000972 від 02.10.2009 p.,
рахунок-фактура № 0910-02002/0 від 02.10.2009
року та видаткова накладна №4219/0910-02002
від 07.10.2009 p. (т. 2, а.с. 198-200);

- договір про поставку транспортного
засобу від 02.10.2009 року № 0910-02002 (т. 2, а.с.
201-203);

- свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу та
рахунками-фактурами за 2010 р. щодо
лізингових платежів за вказаним
договором (т. 2, а.с. 217-227).

Згідно оборотно-сальдової відомості по
рахунку: 10 /Места хранения; Необоротные
активы/ за 2010 р., вказані транспортні
засоби перебували на обліку
підприємства у 2010 році, а саме: Ауді А6 2.8
FCI, вартістю 410683,17 грн, BMW 530 XI ,вартістю 43
7329,71 грн та Міцубісі Паджеро (2005),
вартістю 326293,31 грн (т. 3, а.с. 116-117).

Крім цього, на підтвердження списання
витрат на придбання бензину А-95 та
дизельного пального, позивачем
долучено до матеріалів справи звіти
про використання коштів, наданих на
відрядження або під звіт (т. 3, а.с. 236-т. 4,
а.с. 1-248).

На підтвердження використання
паливно-мастильних продуктів саме тими
транспортними засобами, які
підприємство використовувало за
договорами про фінансовий лізинг ТзОВ
«TFC ЛТД» долучено до матеріалів справи
подорожні листи службового легкового
автомобіля (т. 2, а.с 77-124).

Відповідно до пункту 5.1. статті 5 Закону
№ 334/94-ВР валові витрати виробництва
та обігу (далі - валові витрати) - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
як компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно підпункту 5.2.1 пункту 5.2. статті 5
Закону № 334/94-ВР суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції
(робіт, послуг) і охороною праці, у
тому числі витрати з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну), з урахуванням обмежень,
установлених пунктами 5.3-5.7 цієї
статті.

Згідно підпункту 7.9.6 пункту 7.9. статті 7
Закону № 334/94-ВР оподаткування операцій
лізингу (оренди) здійснюється у такому
порядку:

передання майна в оперативний лізинг
(оренду) не змінює податкових
зобов'язань орендодавця та орендаря.
При цьому орендодавець збільшує
суму валових доходів, а орендар
збільшує суму валових витрат на суму
нарахованого лізингового платежу за
наслідками податкового періоду, в
якому здійснюється таке нарахування.
У такому ж порядку здійснюється
оподаткування операцій з оренди землі
та жилих приміщень;

передання майна у фінансовий лізинг
(оренду) для цілей оподаткування
прирівнюється до його продажу в
момент такої передачі. При цьому
орендодавець збільшує валові доходи, а
у разі передання у фінансовий лізинг
майна, що на момент такого передання
перебувало у складі основних фондів
орендодавця, - змінює відповідну групу
основних фондів згідно з правилами,
визначеними статтею 8 цього Закону
для їх продажу, а орендар збільшує
відповідну групу основних фондів на
вартість об'єкта фінансового лізингу
(без урахування процентів або комісій,
нарахованих або таких, що будуть
нараховані на вартість об'єкта
фінансового лізингу, відповідно до
договору) за наслідками податкового
періоду, в якому відбувається таке
передання. При нарахуванні
лізингового платежу орендодавець
збільшує валові доходи, а орендар
збільшує валові витрати на таку
частину лізингового платежу, яка
дорівнює сумі процентів або комісій,
нарахованих на вартість об'єкта
фінансового лізингу (без урахування
частини лізингового платежу, що
надається у рахунок компенсації
частини вартості об'єкта фінансового
лізингу), за наслідками податкового
періоду, в якому здійснюється таке
нарахування. У разі коли у майбутніх
податкових періодах орендар повертає
об'єкт фінансового лізингу
орендодавцю без придбання такого
об'єкта у власність, таке передання
прирівнюється для цілей
оподаткування до зворотного продажу
орендарем такого об'єкта орендодавцю
за звичайною ціною, діючою на момент
такого зворотного продажу, але не менше
первісної вартості такого основного
фонду, зменшеної на суму нарахованої
амортизації, згідно з нормами статті 8
цього Закону. У разі коли вартість
об'єкта фінансового лізингу, що
вперше вводиться в експлуатацію,
визначається договором у сумі, що є
меншою вартості витрат на його
придбання або спорудження, податковий
орган має право провести позачергову
перевірку для визначення рівня
звичайної ціни;

передання в оренду житлового фонду або
землі здійснюється за правилами
оперативного лізингу.

Податковим органом у акті перевірки
від 23.05.2011 р №406/23-1/22407311 не зафіксовано
порушення ТзОВ «TFC GROUP» вищевказаних
приписів Закону № 334/94-ВР.

Водночас, позивачем представлено
первинні документи, які підтверджують
наявність та використання протягом 2010
року транспортних засобів, що зумовлює
використання у власній господарській
діяльності придбаного для цих
транспортних засобів палива.

З урахуванням викладено, суд дійшов
висновку про правомірне віднесення
ТзОВ «TFC GROUP» у 2010 році до складу
валових витрат витрати на бензин А 95 та
дизпаливо для зазначених вище трьох
одиниць транспортних засобів, якими
товариство у 2010 році користувалось на
умовах фінансової оренди (лізингу).

Встановлені судом обставини знайшли
своє підтвердження у висновку
судово-економічної експертизи № 3739 від
11.07.2003 року, в якому зазначено, що
дослідженням поданих документів
підтверджується документально
отримання ТзОВ «TFC GROUP» у фінансовий
лізинг транспортних засобів, а саме -
легкових автомобілів BMW, AudiА6, Mitsubishi Pajero
(т.2, а.с.10).

Відповідно до вимог частини другої
статті 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені фактичні
обставини справи, суд дійшов висновку,
що Дрогобицька ОДПІ вказані вимоги
щодо обов'язку довести правомірність
своїх рішень виконала лише щодо
податкового повідомлення-рішення від
15.06.2011 року № .

Доводи позивача про те, що податкові
повідомлення - рішення ДПІ у
Дрогобицькому районі від 15.06.2011 року
№, від 15.06.2011 року № , від
15.06.2011 року №, від 30.08.2012 року №
та від 30.08.2011 року № 000591702
підлягають скасуванню з тієї підстави,
що саме ці рішення прийняті з
посиланням на норми ПК України, хоча
перевірка платника податків
проводилась щодо дотримання вимог
податкового законодавства за 2010 рік,
тобто до набрання чинності цим
Кодексом, є помилковими з огляду на
таке.

До 6 серпня 2011 року, тобто до набрання
чинності Законом України від 7 липня
2011 року № 3609-VI «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» (надалі -
Закон 3609-VI), ПК України не містив
положень, які б регулювали порядок
застосування штрафних санкцій,
передбачених ПК України, до
правопорушень, вчинених до 1 січня 2011
року.

Із 6 серпня 2011 року підрозділ 10
розділу XX «Перехідні положення»
доповнено, зокрема, пунктом 11.
Відповідно до зазначеної норми
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за
наслідками перевірок, які здійснюються
контролюючими органами,
застосовуються у розмірах,
передбачених законом, чинним на день
прийняття рішень щодо застосування
таких штрафних (фінансових) санкцій (з
урахуванням норм пункту 7 цього
підрозділу).

Виходячи з викладеного, правове
регулювання порядку застосування
штрафних санкцій за податкові
правопорушення, вчинені до набрання
чинності Податковим кодексом України,
є різним залежно від періоду, в якому
застосовуються відповідні штрафні
санкції.

З дати набрання чинності Законом 3609-VI
штрафні санкції за податкові
правопорушення, вчинені до набрання
чинності ПК України , але виявлені
після 1 січня 2011 року, застосовуються
згідно з приписами пункту 11 підрозділу
10 розділу XIX ПК України.

При вирішенні питання щодо
застосування передбачених ПК України
штрафних санкцій до податкових
правопорушень, вчинених до 1 січня 2011
року, варто враховувати таке.

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як випливає з Рішення
Конституційного Суду України від 9
лютого 1999 року № 1/99-рп, частину
першу статті 58 Конституції України
щодо дії нормативно-правового акта в
часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином оцінка правомірності
поведінки платників податків
здійснюється на підставі норм
податкового та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, що
діяло на момент вчинення відповідних
дій. Водночас заходи
відповідальності, які підлягають
застосуванню за вчинені платниками
податків порушення, повинні
визначатися згідно з
нормативно-правовими актами, чинними
на час виникнення відповідних
правовідносин, тобто на час
застосування відповідальності,
зокрема винесення відповідних
податкових повідомлень-рішень.

Проте зміст правовідносин, зокрема
прав та обов'язків особи, не може
змінюватися разом із зміною
законодавчих норм. Отже склад
правопорушення та відповідальність за
його вчинення визначаються за змістом
тих законодавчих норм, які були чинними
на час вчинення відповідного
правопорушення та не можуть бути
змінені разом із зміною законодавчих
норм (зокрема, в разі втрати чинності
нормативно-правовим актом або
набрання чинності новим
нормативно-правовим актом, який
регулює ті самі суспільні відносини).

Водночас зворотна дія
нормативно-правового акта полягає в
тому, що запроваджені ним нові норми
застосовуються до правовідносин, які
існували до набрання ним чинності,
тобто приписи нового
нормативно-правового акта змінюють
правило поведінки, яке було
встановлено попередніми
нормативно-правовим актами.

Якщо ж новий нормативно-правовий акт
не змінює закріплені у попередніх
нормах правила поведінки (тобто
попередній та новий нормативно-правові
акти однаково визначають зміст прав
та обов'язків суб'єктів відносин),
зворотна дія нормативно-правового акта
не має місця.

Зокрема відсутня зворотна дія
нормативно-правового акта в тому разі,
якщо попередній та наступний
нормативні акти місять тотожні склади
правопорушення. При цьому
кваліфікація дій порушника повинна
відбуватися з посиланнями на норми
того нормативного акта, який був
чинним на момент вчинення відповідних
дій.

Виходячи з викладеного, за податкові
правопорушення, вчинені до набрання
чинності ПК України, може бути
застосовано відповідальність,
передбачену цим Кодексом, у тому разі,
якщо їх склад є тотожним зі складом
правопорушення, визначеним ПК України.

Водночас, як установлено пунктом 11
підрозділу 10 розділу XX ПК України, що
набув чинності з 6 серпня 2011 року,
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за
наслідками перевірок, які
здійснюються контролюючими органами,
застосовуються у розмірах,
передбачених законом, чинним на день
прийняття рішень щодо застосування
таких штрафних (фінансових) санкцій (з
урахуванням норм пункту 7 цього
підрозділу).

За змістом наведеного пункту до
податкових правопорушень незалежно
від дати їх вчинення застосовуються
штрафні санкції в розмірах, визначених
ПК України.

Оскільки розглядувана норма набула
чинності з 6 серпня 2011 року,
передбачений нею припис може бути
поширений лише на відносини, що виникли
після набрання нею чинності.

Виходячи з викладеного, починаючи з 6
серпня 2011 року до всіх порушень
податкового законодавства, у тому
числі вчинених до набрання чинності ПК
України, застосовуються санкції в
розмірі, що встановлений нормами ПК
України.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені
) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Перевіривши оскаржені податкові
повідомлення - рішення ДПІ у
Дрогобицькому районі, суд дійшов
переконання, що лише податкове
повідомлення-рішення від 15.06.2011 року №
прийнято відповідачем з
урахуванням вимог Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від 21
грудня 2000 року № 2181-ІІІ та з
дотриманням передбачених статтею 2 КАС
України принципів, решта податкових
повідомлень-рішень прийнято
відповідачем з порушенням вимог Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997р. № 168/97-ВР, Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28 грудня 1994 року № 334/94
- ВР та норм Податкового кодексу
України та без дотримання принципів,
визначених статтею 2 КАС України, тому
їх слід визнати протиправними і
скасувати.

Суд звертає увагу на те, що за наявності
у податкового органу правових підстав
для донарахування грошових зобов'язань
по податку на прибуток та по податку на
додану вартість по операціях з
відчуження транспортних засобів BMW 530
та MITSUBISHI PAJERO та по операції по
одержанню безповоротної фінансової
допомоги від ОСОБА_3, податковий орган
припустився помилок у вихідних даних
для таких донарахувань, що зумовило
неправильну суму визначених
відповідачем грошових зобов'язань. Ці
помилки не можуть бути виправлені
судом, оскільки призведуть до підміни
судом функцій контролюючого органу,
тому податкові повідомлення-рішення
від 15.06.2011 року № та №
підлягають скасуванню повністю.

Відповідно до частини третьої статті 94
КАС України понесені позивачем судові
витрати у вигляді судового збору в
розмірі 2 146 грн, сплаченого за
платіжним дорученням № 175 від 02.03.2012
року та оплати вартості
судово-бухгалтерської експертизи в
розмірі 7 075 грн 20 к., сплаченої за
платіжним дорученням № 446 від 03.01.2013
року підлягають відшкодуванню з
Державного бюджету України
пропорційно до задоволених вимог у
розмірі 9 002 грн 60 к.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення ДПІ у
Дрогобицькому районі від 15.06.2011 року
№, від 15.06.2011 року № , від
15.06.2011 року №, від 30.08.2012 року №
та від 30.08.2011 року № 000591702.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
в користь товариства з обмеженою
відповідальністю «TFC GROUP» 9 002 (дев'ять
тисяч дві) гривні 60 копійок судових
витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови
відповідно до частини другої статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Хома О.П.

Повний текст постанови виготовлений 04
грудня 2014 року.