Справа № 233/5764/14-а
Суддя: Бєлостоцька О. В.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 233/5764/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 року
Костянтинівський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцька О.
В.

при секретарі
Теліціній О.О.,

за участю

позивача -,

представника відповідача -,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду
України в Центрально-Міському районі
м.Макіївки Донецької області про
визнання незаконним рішення та
зобов*язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м.Макіївки
Донецької області, в якому зазначила,
що 04 липня 2014 року вона звернулась до
відповідача по справі із заявою про
призначення дострокової пенсії як мати
інваліда з дитинства - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Закону
України «Про загальнообов*язкове
державне пенсійне страхування», Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
урахуванням наявності 15 років
страхового стажу та досягнення 50 років.
Згідно медичного висновку № 15 від 29
травня 1996 року, виписки з акту огляду
МСЕК до довідки № 152893 від 04 червня 2007
року, виписки з акту огляду МСЕК до
довідки № 382574 від 11 серпня 2010 року,
виписки із акту огляду МСЕК № 053060 від 29
серпня 2011 року, виписки із акту огляду
МСЕК до довідки № 392417 від 10 вересня 2012
року, виписки із акту огляду МСЕК до
довідки серії 10 ААБ № 380817 від 23 вересня
2014 року ОСОБА_2 є інвалідом дитинства.
Рішенням від 24 липня 2014 року відповідач
відмовив їй у призначенні пенсії у
зв*язку з тим, що нею не надано висновок
лікарсько-консультативної комісії про
те, що син мав медичні показання для
визнання його дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку. Позивач
вважає рішення від 24 липня 2014 року
незаконним та просить його скасувати і
зобов*язати відповідача призначити їй
пенсію за віком відповідно до ст.17
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» як матері інваліда з
дитинства, починаючи з 04 липня 2014 року.

В судове засідання позивач не
з*явилась, надала заяву про розгляд
справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з*явився, надав заяву про
розгляд справи за якого відсутності та
заперечення проти позову, з якого
вбачається, що УПФУ в
Центрально-Міському районі м.Макіївки
Донецької області просить відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1, оскільки
нею не надано документів про визнання
дитини- Курило Є.Ю. дитиною-інвалідом до
досягнення 6 років.

З*ясувавши позицію сторін по справі,
дослідивши письмові докази по справі,
суд встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що
позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 в 2014 році
досягла 52 років (а.с.8-9).

Позивач є матір*ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16), що підтверджується
савідоцтвом про його народження (а.с.15)
та документами про зміну позивачкою
прізвища у зв*язку з укладенням шлюбу
(а.с.10-11).

Відповідно до медичного висновку
№ 15 від 29 травня 1996 року
дитини-інваліда до 16 років ОСОБА_2
(а.с.18), останній хворий на цукровий
діабет 1 типу важкої форми.

Відповідно до виписки з акту огля
МСЕК № 380817 (а.с.19) ОСОБА_2 23 вересня 2014
року повторно встановлено третю групу
інвалідності терміном до 01 жовтня 2016
року. Причина інвалідності -
інвалідність з дитинства, патологія
внутрішніх органів.

Як вбачається із протоколу № 2616
від 24 липня 2014 року (а.с.6) та трудової
книжки ОСОБА_1 (а.с.12-14) її загальний стаж
становить 20 років 10 місяців 15 днів.

04 липня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до відповідача із заявою
про призначення ій пенсії (а.с.7).

Рішенням від 24 липня 2014 року УПФУ в
Центрально-Міському районі м.Макіївки
Донецької області ОСОБА_1 відмовлено у
призначенні пенсії відповідно до ст.17
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки її дитина -
ОСОБА_2 був визнаний дитиною-інвалідом
з 29 травня 1996 року - у 7 років, а не до
досягнення шестирічного віку.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до восьмирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на пенсію за віком після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 15
років із зарахуванням до стажу часу
догляду за дітьми. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років, які
мають право на одержання соціальної
пенсії.

Відповідно до п.3 розділу XV Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
тимчасово, до прийняття відповідного
закону жінки, які народили п'ятеро або
більше дітей і виховали їх до
шестирічного віку, і матері інвалідів з
дитинства, які виховали їх до цього
віку, мають право на призначення
дострокової пенсії за віком, але не
раніше ніж за 5 років до досягнення
пенсійного віку, передбаченого статтею
26 цього Закону, за наявності не менше 15
років страхового стажу. При цьому до
числа інвалідів з дитинства належать
також діти-інваліди віком до 16 років.

Вказаними законодавчими нормами не
встановлене право на призначення
дострокової пенсії виключно матерям,
дітям яких інвалідність встановлена до
досягнення ними шестирічного віку.

Відповідно до ст. 94 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", соціальні
пенсії призначаються в розмірі 100
процентів мінімального розміру пенсії
за віком дітям-інвалідам віком до 16
років.

Згідно пункту 24 постанови правління
Пенсійного фонду України від 25
листопада 2005 року № 22-1 «Про
затвердження Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» при призначені пенсій
жінкам, які народили п'ятеро або більше
дітей і виховували їх до восьмирічного
віку (чотирнадцятирічного), з 01.01.2006 -
шестирічного (чотирнадцятирічного)
віку, матерям інвалідів з дитинства,
які виховували їх до цього віку, а
також, у разі відсутності матері або за
її згодою, чоловікам, які здійснювали
виховання п'ятьох або більше дітей чи
дитини- інваліда, факт народження
дитини встановлюється на підставі
свідоцтва про народження, а їх
виховання до зазначеного віку - на
підставі свідоцтва про народження чи
паспорта дитини.

Пунктом 25 зазначеного Порядку,
визначено, що визнання особи інвалідом
з дитинства або дитиною-інвалідом
засвідчується випискою з акта огляду в
МСЕК, медичним висновком установи
охорони здоров'я, посвідченням
одержувача допомоги, довідкою органу,
що призначає допомогу, про період
призначення допомоги. У разі якщо
дитина визнана дитиною-інвалідом після
досягнення шестирічного віку, або
інвалідом з дитинства після досягнення
вісімнадцятирічного віку надається
висновок лікарсько-консультаційної
комісії про те, що вона мала медичні
показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку.

Таким чином, пенсійним
законодавством передбачено право на
призначення дострокової пенсії за
віком, зокрема, у випадку виховання
інваліда з дитинства. Наведені правові
норми не містять в якості обов'язкової
умови для призначення такого виду
пенсії встановлення дитині
інвалідності до досягнення нею певного
віку (6 років), що спростовує посилання
відповідача на встановлення
відповідного статусу дитині за межами
віку, з яким законодавство пов'язує
право на пенсії матерям інвалідів з
дитинства.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов*язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб*єкта владних
повноважень обов*язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Приймаючи до уваги, що позивач має
сина інваліда з дитинства, має вік та
стаж, необхідний для призначенні
пенсії на підставі ст.17 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», а також
враховуючи, що відповідачем не надано
належних доказів на підтвердження
правомірності прийнятого 24 липня 2014
року рішення, суд приходить до
висновку, що рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м.Макіївки
Донецької області від 24 липня 2014 року
слід скасувати, оскільки воно не
відповідає вимогам діючого
законодавства, а відповідача слід
зобов*язати призначити ОСОБА_1 пенсію
за віком відповідно до ст.17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
04 липня 2014 року.

В силу ст.94 КАСУ судові витрати по
справі слід віднести на рахунок
Державного бюджету України.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції
України, ст.ст.17,94 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», п.3 розділу XV
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", п.п.24, 25 постанови
правління Пенсійного фонду України від
25 листопада 2005 року № 22-1 «Про
затвердження Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст. 6, 71, 86, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Центрально-Міському районі м.Макіївки
Донецької області про визнання
незаконним рішення та зобов*язання
вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м.Макіївки
Донецької області від 24 липня 2014 року
про відмову ОСОБА_1 в призначенні
пенсії відповідно до ст.17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов*язати Управління Пенсійного
фонду України в Центрально-Міському
районі м.Макіївки Донецької області
призначити ОСОБА_1, як матері інваліда з
дитинства, пенсію на підставі ст.17
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з 04 липня 2014 року.

Судові витрати віднести на рахунок
Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку Донецького
Апеляційного адміністративного суду
через Костянтинівський міськрайонний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частини
постанови проголошені в судовому
засіданні 28 листопада 2014 року, повний
текст виготовлений 02 грудня 2014 року.

Суддя