Справа № 813/3451/14
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року

Справа № 876/6994/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Курильця А.Р.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів
Водолазського І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційні
скарги Державної митної служби
України, Львівської митниці Міндоходів
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Державної митної служби України,
Львівської митниці Міндоходів про
поновлення на державній службі та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 22.09.2011 року звернулася в суд з
адміністративним позовом до Державної
митної служби України, Львівської
митниці Міндоходів, в якому просила
визнати протиправним та скасувати
наказ Державної митної служби України
від 29.08.2011 року №1821-к «По особовому
складу Львівської митниці» в частині
припинення перебування на державній
службі в митних органах України ОСОБА_1,
інспектора відділу митного оформлення
№2 Митного поста «Краковець»
Львівської митниці, поновити її на
посаді державного інспектора відділу
митного оформлення №2 митного поста
"Краковець" Львівської митниці
Міндоходів з 30.08.2011 року, стягнути з
Львівської митниці Міндоходів
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 30.08.2011 року до
моменту прийняття постанови у справі,
виходячи з розміру середнього
заробітку.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано наказ
Державної митної служби України від
29.08.2011 року №1821-к «По особовому складу
Львівської митниці» в частині
припинення перебування на державній
службі в митних органах України ОСОБА_1,
інспектора відділу митного оформлення
№2 Митного поста «Краковець»
Львівської митниці. Поновлено ОСОБА_1
на посаді державного інспектора
відділу митного оформлення №2 Митного
поста «Краковець» Львівської митниці
Міндоходів з 30.08.2011 року. Стягнуто з
Львівської митниці Міндоходів
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 30.08.2011 року по 12.06.2014
року у розмірі 75 196 (сімдесят п'ять тисяч
сто дев'яносто шість) грн. 11 коп. на
користь ОСОБА_1. Постанову суду в
частині поновлення ОСОБА_1 на посаді
державного інспектора відділу митного
оформлення №2 Митного поста
«Краковець» Львівської митниці
Міндоходів і стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу за один
місяць в сумі 2759,10 грн. звернуто до
негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Державна митна служба
України, Львівська митниця Міндоходів
оскаржили його в апеляційному порядку.
В апеляційних скаргах просять рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Державна митна служба України
зазначила, що припинення державної
служби у зв'язку з порушенням Присяги
Державного службовця не є
дисциплінарним стягненням, а є
додатковою підставою, визначеною
Законом України «Про державну службу»
для припинення державної служби.
Підставами для видання оскаржуваного
наказу є результати проведеної
відповідно до наказу Державної митної
служби України від 25.06.2011 року №544
службової перевірки, яку призначено з
метою перевірки законності дій
посадових осіб Львівської митниці при
здійсненні митного контролю під час
перетину державного кордону України
певними транспортними засобами.
Результати такої службової перевірки
оформлені доповідною запискою на ім'я
Голови Державної митної служби.

В апеляційній скарзі Львівська митниця
Міндоходів вказала, що оскаржувана
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи. В підтвердження
вказаного зазначається, що окрім
іншого, судом першої інстанції також
порушено норми законодавства про
оплату праці, зокрема, згідно із
вимогами абз.5 п.6 постанови Пленуму
Верховного суду України від 24.12.1999 року
№13 «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»,
задовольняючи вимоги про оплату праці,
суд має навести в рішенні розрахунки, з
яких він виходив при визначенні сум, що
підлягають стягненню. Оскільки
справляння і сплата прибуткового
податку з громадян є відповідно
обов'язком роботодавця та працівника,
суд визначає зазначену суму без
утримання цього податку й інших
обов'язкових платежів, про що зазначає
в резолютивній частині рішення.

Представник відповідачів апеляційні
скарги в судовому засіданні підтримав,
просив такі задовольнити, а постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти рішення, яким в задоволенні
позову відмовити повністю.

Позивач в судовому засіданні заперечив
щодо задоволення апеляційної скарги,
вважає що рішення суду першої
інстанції відповідає обставинам
справи та нормам матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
та представника відповідачів,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
наказом Держаної митної служби України
№1142-к від 18.06.2010 року ОСОБА_1 як молодий
спеціаліст призначена з 02.08.2010 року на
посаду інспектора митного оформлення
№2 митного поста «Краковець»
Львівської митниці, спеціальне звання -
інспектор митної служби 4 рангу.

Наказом Державної митної служби
України від 29.08.2011 року №1821-к «По
особовому складу Львівської митниці»
за порушення Присяги державних
службовців, відповідно до п.6 ч.1 статті
30 Закону України «Про державну службу»
припинено з 29.08.2011 р. перебування на
державній службі в митних органах
України ОСОБА_1, старшого інспектора
відділу митного оформлення №2 митного
поста «Краковець» Львівської митниці.

Прийняттю наказу передувала перевірка,
проведена на виконання наказу
Держмитслужби від 25.06.2011р. №544 (із
змінами, внесеними наказом ДМСУ від
13.07.2011р. №596), висновки якої викладені в
доповідній записці та якою
встановлено, що протягом травня та
червня 2011 року з 46 транспортних
засобів, щодо яких здійснювалася
перевірка, особисто ОСОБА_1 здійснено
митний контроль 24 транспортних засобів
по смузі руху «червоний коридор», які
за інформацією митних органів
Республіки Польща переміщували товари
у значних кількостях та без
відповідного оподаткування та сплати
єдиного збору.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем конкретних
товаротранспортних та
товаросупровідних документів чи
належним чином завірених експортних
декларацій (митних квитанцій) на вимогу
суду першої інстанції надано не було,
тим самим відповідачем документально
не підтверджено правильність
інформації, внесеної до електронних
баз органів митного контролю
Республіки Польща, хоча, в силу вимог
Угоди між Урядом України і Урядом
Республіки Польща про співробітництво
і взаємодопомогу у митних справах від
18.12.1995 року, отримання відповідних
документів є можливим.

Окрім того, в силу приписів ст. 5
вказаної Угоди про співробітництво і
взаємодопомогу у митних справах від
18.12.1995 року «Розслідування при
порушеннях митного законодавства», на
запит митного органу однієї з
Договірних Сторін, митний орган іншої
Договірної Сторони проводить офіційне
розслідування стосовно дій, які
суперечать чи можуть суперечити
митному законодавству. Результати
такого розслідування повідомляються
митному органу, що звернувся із
запитом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
виявлення факту невідповідності між
інформацією, наявною в електронних
базах митних органів Республіки Польщі
та України, при відсутності можливості
вивчення та аналізу
товаротранспортних, товаросупровідних
та митних документів від офіційних
органів Республіки Польщі, є підставою
для призначення офіційного
розслідування, без отримання
результатів якого, висновок про
наявність порушень з боку службових
осіб митних органів України є
передчасним, заснованим на припущенні,
та як наслідок позбавленим доказового
значення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України «Про державну службу»
визначає загальні засади діяльності, а
також статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про
державну службу» визначено, що
регулювання правового становища
державних службовців, що працюють в
апараті органів митного контролю,
здійснюється відповідно до цього
Закону, якщо інше не передбачено
законами України.

Статтею 410 Митного кодексу України
визначено, що порядок і умови прийняття
на службу до митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, порядок та умови
проходження служби, просування
посадових осіб по службі, оплати та
стимулювання праці в митних органах,
спеціалізованих митних установах та
організаціях визначаються
законодавством України.

Згідно з преамбулою Закону України
«Про Дисциплінарний статут митної
служби України» регулювання правового
становища державних службовців, що
працюють у митних органах,
здійснюється з урахуванням вимог
Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
державну службу» громадяни України,
які вперше зараховуються на державну
службу, приймають Присягу. Державний
службовець підписує текст Присяги,
який зберігається за місцем роботи. Про
прийняття Присяги робиться запис у
трудовій книжці.

Як зазначено в мотивувальній частині
Рішення Конституційного суду України у
справі за конституційним поданням 53
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
Закону України «Про вищу раду юстиції»
присяга має правову природу
одностороннього, індивідуального,
публічно-правового, конституційного
зобов'язання державного службовця.
Вона є особистою обіцянкою про
вірність служби народові України. У
присязі знаходить вияв конституційне
положення про те, що джерелом влади є
народ України, і саме йому адресована
присяга, яку складає державний
службовець. Присяга має, насамперед
моральне, етичне значення, її окремі
елементи є етичними правилами
поведінки державного службовця.

А тому, колегія суддів наголошує на
тому, що припинення державної служби на
підставі п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про
державну службу» (порушення присяги) є
крайнім заходом відповідальності
державного службовця, який виходить за
межі дисциплінарної відповідальності,
а тому, якщо підставою для припинення
державної служби є порушення посадовою
особою митної служби службової
дисципліни, неможливість застосування
за таке порушення до посадової особи
заходів дисциплінарного впливу аж до
звільнення з митного органу, повинно
бути мотивовано.

Як видно з матеріалів справи, комісією
з проведення службової перевірки під
час проведення аналітично-пошукової
роботи здійснено вибірку вантажних та
вантажно-пасажирських транспортних
засобів, які протягом травня-червня 2011
року перетинали державний кордон
України через міжнародні автомобільні
пункти пропуску для автомобільного
сполучення на українсько-польському
кордоні в зонах діяльності Ягодинської
та Львівської митниць, та які,
відповідно до даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби, переміщувались без
вантажу.

З метою встановлення повноти
справляння єдиного збору,
передбаченого Законом України «Про
єдиний збір, який справляється у
пунктах пропуску через державний
кордон України», під час проведення
службової перевірки Держмитслужбою
України до МРЕВ ДАІ ГУ МВС України у
Львівській області направлено запит
від 25.07.2011 № 29/40-10619 про надання
інформації щодо типу транспортних
засобів (вантажний,
вантажопасажирський, легковий) та
одержано відповідь від 08.08.2011 №9/7530.

У ході службової перевірки
встановлено, що протягом травня та
червня 2011 року з 46 транспортних
засобів, щодо яких здійснювалася
перевірка, особисто ОСОБА_1 здійснено
митний контроль 24 транспортних засобів
по смузі руху «червоний коридор», вага
яких, згідно з листом Департаменту
Митно-Акцизного контролю та Контролю
Ігорної діяльності Республіки Польща
від 05.08.2011 року перевищує 100 кг., а тому
їх пропуск був здійснений без
відповідного оподаткування та сплати
єдиного збору.

За наслідком проведеної перевірки
комісія прийшла до висновку про
несумлінне виконання службових
обов'язків позивачкою та пропонувала
за порушення Присяги державного
службовця припинити її державну
службу.

Згідно зі ст. 408 Митного кодексу України
правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України, цим
Кодексом і лише в частині, що ним не
регулюється, - Законом України «Про
державну службу».

Відповідно до ч.2 ст.410 зазначеного
Кодексу у митній службі України діє
Статут, який затверджується законом.

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Разом з тим, порядок притягнення
посадової особи до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з митного органу за порушення
службової дисципліни чітко
врегульований Дисциплінарним статутом
митної служби України, в той час як
Законом України «Про державну службу»
процедура припинення державної служби
чітко не регламентована.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

На думку колегії суддів, при
кваліфікації дій посадової особи як
порушення Присяги державного
службовця (а не як порушення службової
дисципліни) та прийняття рішення про
припинення перебування на державній
службі у відповідному наказі митного
органу про звільнення посадової особи
має бути чітко зазначено, у чому саме
полягає порушення Присяги державного
службовця, чому такі дії не можуть бути
кваліфіковані як порушення службової
дисципліни, а також мотиви звільнення,
а не вжиття інших заходів
відповідальності. Проте, в наказі
Державної митної служби України від
29.08.2011 року №1821-к «По особовому складу
Львівської митниці» про припинення
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_1,
старшого інспектора відділу митного
оформлення №2 митного поста
«Краковець» Львівської митниці не
містять обґрунтування того, чому дії
позивача кваліфіковані відповідачами
саме як порушення Присяги державного
службовця, а не як порушення службової
дисципліни. Окрім того, Державною
митною службою України, Львівською
митницею Міндоходів не надано жодних
конкретних товаротранспортних та
товаросупровідних документів чи
належним чином завірених експортних
декларацій (митних квитанцій), які б
підтверджували достовірність
інформації, що вказана в доповідній
записці на ім'я Голови Держмитслужби
(вхід. №18581/20 від 19.08.2011), яка є основною
підставою видання наказу Державної
митної служби України від 29.08.2011 року
№1821-к «По особовому складу Львівської
митниці».

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про задоволення
адміністративного позову.

Також колегія суддів погоджується з
висновком щодо зобов'язання стягнути з
Львівської митниці Міндоходів
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 30.08.2011 року по 12.06.2014
року у розмірі 75 196 грн. 11 коп. на користь
ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Згідно ст.235 КЗпП України, у разі
звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи, але не більше як за
один рік. Якщо заява про поновлення на
роботі розглядається більше одного
року, не з вини працівника, орган, який
розглядає трудовий спір, виносить
рішення про виплату середнього
заробітку за весь час вимушеного
прогулу.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про
оплату праці», пункту 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100, середньомісячна заробітна плата
за час вимушеного прогулу працівника
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
виплата, тобто, що передують дню
звільнення працівника з роботи.

Як видно з довідки Львівської митниці
Міндоходів від 08.09.2011 року №28/13-627 про
середню заробітну плату ОСОБА_1 станом
на день звільнення середньомісячна
заробітна плата позивача становила
2759,10 грн., а середньоденна заробітна
плата - 134,59 грн.

Довідка Львівської митниці Міндоходів
від 22.05.2014 р. №13-70-05/13-177 конкретизує
певні суми заробітної плати ОСОБА_1.
Так, зокрема, зазначено, що станом на
день звільнення 29.08.2011 р.
середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_1 становила 2759,10 грн. (з
врахуванням обов'язкової сплати
податку на доходи фізичних осіб (15%) та
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (6,1%)
сума до виплати становила 2202,18 грн.),
середньоденна заробітна плата
становила 134,59 грн. (з врахуванням
обов'язкової сплати податку на доходи
фізичних осіб (15%) та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (6,1%) сума до
виплати становила 107,42 грн.).

З врахуванням відомостей про
середньомісячну та середньоденну
заробітну плату ОСОБА_1, зазначених в
довідці Львівської митниці Міндоходів
від 22.05.2014 р. №13-70-05/13-177, на думку колегії
суддів, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що за час
вимушеного прогулу позивачу належить
до виплати (700 (кількість днів
вимушеного прогулу)*107,42 грн.
(середньогодинна заробітна плата без
обов'язкових відрахувань) = 75196,11 грн.

Таким чином, на погляд колегії суддів,
посилання апелянтів на
невідповідність рішення суду першої
інстанції вимогам абз.5 п.6 постанови
Пленуму Верховного суду України від
24.12.1999 року №13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» є безпідставними.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального
права, а доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і така
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційні скарги Державної митної
служби України, Львівської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року у справі №813/3451/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
ухвали в повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.Р. Курилець

Ухвала у повному обсязі складена 02.12.2014
року.