Справа № 537/801/14-а
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/800/52348/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Загороднього А.Ф., Швеця
В.В. розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 6
червня 2014 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області про скасування
розпорядження міського голови міста
Кременчука Полтавської області про
звільнення, поновлення на публічній
службі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області з позовом до
Виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області про
скасування розпорядження міського
голови міста Кременчука Полтавської
області про звільнення, поновлення на
публічній службі.

Постановою Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 6 червня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року у задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове судове рішення, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач письмових заперечень до
Вищого адміністративного суду України
не надав.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 1 лютого 2013
року позивачем на ім'я міського голови
ОСОБА_5 було подано заяву, згідно якої
він просив надати два дні відпустки, а
саме 14 і 15 лютого 2013 року, без
збереження заробітної плати у зв'язку
із необхідністю проходження медичного
обстеження. Вказана заява 11 лютого 2013
року була погоджена начальником
управління контролю за станом
благоустрою та екологічної безпеки
ОСОБА_6, завідувачем сектором з питань
кадрової роботи ОСОБА_7, а також
заступником міського голови ОСОБА_8
Однак, згідно відмітки на заяві, 12
лютого 2013 року міським головою ОСОБА_5
затверджено резолюцію «не згоден».

1 березня 2013 року за вих. номером
09-18/100 на ім'я міського голови ОСОБА_5
начальником управління контролю за
станом благоустрою та екологічної
безпеки ОСОБА_6 було направлено
службову записку із інформацією про те,
що позивач був відсутній на робочому
місці 14 та 15 лютого 2013 року без
погодження заяви з міським головою, від
письмового пояснення щодо причин
відсутності відмовився на підставі
ст.63 Конституції України.

Факт відсутності позивача на
робочому місті 14 та 15 лютого 2013 року
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, які свідчать що
позивач у вказані дні відвідав медичні
установи та пройшов обстеження
(зокрема довідка лікаря від 14 лютого 2013
року, консультативний висновок ПП
«Латона» від 15.02.2013 року), а також
пройшов підготовку до професійної
атестації та склав відповідний іспит
(свідоцтво ІП-10-04 від 14 лютого 2013 року,
витяг із протоколу №41 засідання
екзаменаційної комісії, створеної
згідно графіку проведення іспиту
секції з професійної атестації
інженерів-проектувальників від 15
лютого 2013 року).

Протоколом спільного засідання
профспілкового комітету первинної
профспілкової організації виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради
Полтавської області та адміністрації
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області № 7
від 11 березня 2013 року констатовано факт
порушення позивачем трудової
дисципліни 14 та 15 лютого 2013 року та
рекомендовано вирішити питання
звільнення його з посади за згодою
сторін.

Згідно розпорядження міського
голови м. Кременчука № 22-к від 11 березня
2013 року позивача було звільнено із
займаної посади за прогул відповідно
до пункту 4 статті 40 Кодексу законів
про працю України на підставі
службової записки начальника
управління контролю за станом
благоустрою та екологічної безпеки
ОСОБА_6 від 1 березня 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суди попередніх інстанцій, з чим
погоджується колегія суддів, виходили
з того, що міський голова приймаючи
відповідне розпорядження не допустив
порушення вимог трудового
законодавства.

Відповідно до ст. 84 КЗпП України
за сімейними обставинами та з інших
причин працівнику може надаватися
відпустка без збереження заробітної
плати на термін, обумовлений угодою між
працівником та власником або
уповноваженим ним органом, але не
більше 15 календарних днів на рік.

При цьому для надання такої
відпустки в заяві на ім'я керівника
підприємства працівник зазначає
сімейні обставини або інші причини, які
обумовили потребу у відпустці, крім
випадків, зазначених у статті 25 Закону
України «Про відпустки». Перелік цих
причин чинним законодавством України
не встановлено, тому що поважність їх
залежить від конкретних обставин, що
склалися в того чи іншого працівника.

Підтвердних документів для надання
відпустки без збереження заробітної
плати за згодою сторін не потрібно.
Працівник може використовувати її
частинами з обмеженням сумарної
тривалості відпустки 15 календарними
днями на рік. Рішення про надання цієї
відпустки може прийматися лише
власником.

Як було вірно встановлено судами
попередніх інстанцій та що не
заперечується самим позивачем
відповідного розпорядження головою не
приймалось, а отже в даному випадку
подана ним заява є такою, що не
реалізована, а відтак не є підставою
для самовільного невиходу на роботу у
визначені дні. Крім того, на самій заяві
відсутнє погодження голови, що вказує
відповідна резолюція, думку щодо якої
позивач на час невиходу на роботу не
знав.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
40 Кодексу законів про працю України,
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку прогулу (в тому
числі відсутності на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Згідно п.10 ч.4 ст. 42 Закону «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
повноважень сільського, селищного,
міського голови відноситься в тому
числі призначення на посади та
звільнення з посад керівників
відділів, управлінь та інших
виконавчих органів ради, підприємств,
установ та організацій, що належать
до комунальної власності відповідних
територіальних громад, крім
керівників дошкільних,
загальноосвітніх та позашкільних
навчальних закладів. Відповідно до ст.
59 вказаного Закону сільський,
селищний, міський голова, голова
районної у місті, районної, обласної
ради в межах своїх повноважень видає
розпорядження.

Відповідно до частини 1 статті 43
Кодексу законів про працю України,
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

З матеріалів справи вбачається,
що факт звернення до відповідного
профспілкового комітету з даним
питанням та його розгляд був предметом
спільного засідання 11 березня 2013 року,
засвідчений протоколом № 7. Крім того,
протоколом спільного засідання
профспілкового комітету первинної
профспілкової організації виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради
Полтавської області та адміністрації
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області №11
від 26 травня 2014 надано згоду на
звільнення позивача з посади
завідуючого відділом екологічної
безпеки управління контролю за
станом благоустрою та екологічної
безпеки за пунктом 4 частини 1 статті 40
Кодексу законів про працю України.

Виходячи з зазначеного процедура
звільнення позивача з займаної ним
посади не була порушена, дії голови, як
роботодавця є співмірними з чинним
законодавством України, а відтак
спірне розпорядження не підлягає
скасуванню.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 6 червня 2014 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16 вересня
2014 року у справі № 537/801/14-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
А.Ф. Загородній

В.В. Швець