Справа № 817/1928/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

03 грудня 2014 року м. Київ
К/800/41703/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О., Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в місті Кузнецовську
Рівненської області про визнання дій
протиправними та скасування вимоги, за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в місті
Кузнецовську Рівненської області (далі
- УПФ) на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 7
червня 2013 року і ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 23 липня 2013 року, -

встановив:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, в якому просила:

визнати протиправними дії УПФ щодо
нарахування їй заборгованості,
недоїмки зі сплати єдиного внеску
після 06.08.2011;

визнати протиправною та скасувати
вимогу УПФ про сплату недоїмки № Ф-117
від 04.04.2013 в сумі 4572,42 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона
одночасно є пенсіонером за віком та
фізичною особою-підприємцем, яка
обрала спрощену систему оподаткування,
а відтак згідно частини 4 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон № 2464-VI), у редакції на час
виникнення спору, звільнена від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 7 червня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2013
року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано
вимогу УПФ № Ф-117 від 04.04.2013. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій УПФ звернулося з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить їх скасувати як такі, що
ухвалені з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 КАС
України, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_4 є пенсіонером за
віком, знаходить на обліку в УПФ та
отримує пенсію за віком, призначену у
відповідності до статті 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(далі - Закон № 796-ХІІ).

З 01.01.2012 позивач як фізична
особа-підприємець знаходиться на
спрощеній системі оподаткування
відповідно до частини 4 статті 4 Закону
№ 2464-VІ.

04.04.2013 УПФ прийняло вимогу № Ф-117 про
сплату недоїмки із сплати єдиного
внеску в розмірі 4572,42 грн., яка є спірною
у цій справі.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
наступного.

Право на пенсійне забезпечення,
загальні умови призначення пенсій,
порядок їх нарахування та розміри
визначаються, зокрема, Законом України
«Про пенсійне забезпечення» (далі -
Закон № 1788-ХІІ) та Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону №
1058-ІV передбачено такий вид пенсій, як
пенсія за віком.

У пункті 13 Прикінцевих положень Закону
№ 1058-ІV зазначено, що у разі якщо особа
має право на отримання пенсії,
щомісячного грошового утримання,
зокрема й відповідно до Закону № 796-ХІІ,
призначається одна пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання за її
вибором.

Разом з тим відповідно до статті 15
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» ( далі - Закон № 1788-ХІІ)
умови, норми та порядок пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
від Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом № 796-ХІІ або їм
надається право на одержання пенсії на
підставах, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ передбачено
такі види пенсій: трудові пенсії (за
віком; по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років),
соціальні пенсії.

Частиною 1 статті 55 Закону № 796-XII
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4
Закону № 2464-VI платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, у
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

За приписами частини четвертої статті 4
зазначеного Закону (зі змінами та
доповненнями, внесеними Законом № 3609-VI,
які набрали чинності 6 серпня 2011 року)
особи, зазначені у пункті 4 частини 1
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 26 Закону № 1058-ІV та статтею 12
Закону № 1788-ХІІ для громадян України
встановлений загальний пенсійний вік,
з настанням якого вони можуть
претендувати на виплату пенсії за
віком. Відповідно до статті 55 Закону №
796-XII особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону №
1058-ІV.

Таким чином особи, яким призначені
пенсії зі зменшенням пенсійного віку
відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, є
пенсіонерами за віком, і це відповідає
Прикінцевим положенням Закону № 1058-ІV.
За таких обставин фізичні особи
-підприємці, які отримують зазначену
пенсію і які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі
частини 4статті 4 Закону № 2464-VI, проте не
позбавлені права сплачувати цей внесок
на добровільній основі.

Враховуючи, що висновок суду першої та
апеляційної інстанцій ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права, колегія суддів
Вищого адміністративного суду також
погоджується з таким висновком і
доводи касаційної скарги його не
спростовують.

Аналогічний висновок щодо
застосування вищезазначених норм
матеріального права міститься у
постанові Верховного Суду України №
21-149а14 від 20.05.2014.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Кузнецовську Рівненської області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 7 червня 2013
року і ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 23 липня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді