Справа № 2а-7505/10/0470
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/44325/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Цуркана М.І. розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
квітня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2012
року у справі № 2а-7505/10/0470 за позовом
Контрольно-ревізійного управління в
Дніпропетровській області до
Державного міжрайонного підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Дніпро-Західний Донбас"
про стягнення суми, -

в с т а н о в и л а:

Контрольно-ревізійне управління в
Дніпропетровській області,
правонаступником якого є Державна
фінансова інспекція в
Дніпропетровській області, звернулось
в суд з позовом до Державного
міжрайонного підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Дніпро-Західний Донбас",
в якому просило стягнути з відповідача
у дохід держави кошти на загальну суму
194971,12 грн., одержані без встановлених
законом підстав та з порушенням
чинного законодавства, а саме, зайво
отримані кошти по відшкодуванню
заборгованості з різниці в тарифах, які
були отримані як субвенція відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 25.04.2008 року №440.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
ревізією фінансово-господарської
діяльності відповідача встановлені
порушення ним вимог пункту 8.1.2 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" та пункту 12 Порядку
формування тарифів на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2006 року № 959, шляхом включення
підприємством до складу витрат сум
нарахованої амортизації по основним
засобам, які у 2004 році були передані
Синельниківською міською радою
відповідачу на праві господарського
відання, а також внесення
недостовірних даних до Звітної
калькуляції собівартості води у 2005-2007
року, зокрема включення обсягів води
поставленої населенню, обсягу
реалізованої води садово-огороднім
товариствам, у зв'язку з чим
відповідачем отриману зайву субвенцію
на суму 194971,12 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
квітня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 грудня 2012 року, у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, Державна фінансова
інспекція в Дніпропетровській області
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративний
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що позивач
не допустив порушень, виявлених
ревізією.

Між тим такі висновки судами зроблено
без урахування та встановлення в
судовому рішенні всіх обставин, які
мають значення для правильного
вирішення спору.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, відповідно до
пункту 1.2.4.3 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Контрольно-ревізійного управління в
Дніпропетровській області на ІІІ
квартал 2009 року проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного міжрайоннного підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Дніпро-Західний Донбас"
за період з 01.04.2007 року по 30.06.2009 року, за
результатами якої складено акт від
14.08.2009 року № 920-24/24.

Ревізією формування фактичних витрат
по наданню підприємством послуг з
водопостачання населенню
Синельниківського району встановлено,
що в порушення вимог пункту 8.1.2 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" та пункту 12 Порядку
формування тарифів на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2006 року № 959, до складу витрат
зайво включені суми нарахованої
амортизації по безоплатно отриманим у
2001 році Державним міжрайонним
підприємством
водопровідно-каналізаційного
господарства "Дніпро-Західний Донбас"
основним засобам, а саме, водопровідні
мережі Синельниківського району, які
були передані на баланс підприємства
Дніпропетровською обласною державною
адміністрацією як цілісний майновий
комплекс Синельниківського групового
водопроводу.

Також, ревізією правильності
розрахунку обсягу заборгованості
різниці в тарифах, наданих населенню м.
Синельникове, встановлено включення
підприємством до складу витрат сум
нарахованої амортизації по основним
засобам, які у 2004 році були передані
Синельниківською міською радою
Державному міжрайонному підприємству
водопровідно-каналізаційного
господарства "Дніпро-Західний Донбас"
на праві господарського відання.

В акті ревізії від 14.08.2009 року
зазначено, що внесення підприємством
недостовірних даних до Звітної
калькуляції собівартості води
відповідно за 2005, 2006, 2007 роки, а саме
включення обсягів води, поставленої
населенню, обсягу реалізації води у 2005,
2006, 2007 роках садово-огороднім
товариствам та суми амортизації,
нарахованої по безоплатно отриманим
основним засобам, призвело до зайвого
відшкодування заборгованості з
різниці в тарифах на загальну суму
421300,19 грн., в тому числі отримані як
субвенція відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України №440 від
25.04.2008 року по Синельниківському району
- 111225,71 грн. та по м. Синельникове 83745,41
грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що
відповідачем вірно визначено у Звітній
калькуляції собівартості обсяги води
поставленої населенню, в тому числі
обсяги реалізованої води
садово-огороднім товариствам, та
включено суми амортизації, нарахованої
по безоплатно отриманим основним
засобам.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
висновки судів першої та апеляційної
інстанцій передчасними, виходячи з
наступного.

Згідно пунктами 22, 26, 30 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 7
"Основні засоби", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України №92 від
27.04.2000 року, об'єктом амортизації є
вартість, яка амортизується (окрім
вартості землі і незавершених
капітальних інвестицій).

Підприємство може застосовувати норми
і методи нарахування амортизації
основних засобів, передбачені
податковим законодавством.

Суму нарахованої амортизації всі
підприємства відображають збільшенням
суми витрат підприємства і зносу
основних засобів.

Відповідно до вимог Інструкції по
застосуванню плану розрахунків
бухгалтерського обліку активів,
капіталу, зобов,язань і господарських
операцій підприємств і організацій,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 30.11.1999 року № 291 у
бухгалтерському обліку у разі
нарахування амортизації на безоплатно
отримані необоротні активи одночасно з
її нарахуванням проведення Дт 13 «Знос
необоротних активів» Кт 745 «Дохід від
безоплатно отриманих доходів»
збільшуються інші доходи підприємства
у сумі, пропорційній сумі амортизації
відповідних активів.

Відповідно до п. 1.2 Порядку формування
тарифів на послуги централізованого
водопостачання та водовідведення ,
затвердженого Наказом Держкомбуду
України від 27.06.2001 року № 139, пункту 2
Порядку формування тарифів на послуги
з централізованого водопостачання та
водовідведення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 959 від 12.07.2006 року витрати на
здійснення капітальних вкладень - це
витрати, пов,язані з будівництвом,
реконструкцією, придбанням
матеріальних активів, які підлягають
амортизації згідно з чинним
законодавством ( Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств» ) .

Непогоджуючись з висновками судів
попередніх інстанції та посилаючись на
те, що підприємством безоплатно ( без
понесення витрат) отримано вже
побудовані водопроводні мережі по м.
Синельнікове і Синельниківському
району та беручи до уваги вимоги пункт
8.1.2 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», де визначено, що
амортизації підлягають витрати
підприємств на придбання основних
фондів та матеріальних активів,
Держфінінспекція в касаційній скарзі
зазначає, що нарахування протягом 2005,
2006 та 2007 років амортизації на ці
основні засоби з віднесенням витрат до
складу тарифу на водопостачання є
порушенням наведених нормативних
актів та призводить до незаконного
отримання підприємством суми
субвенції з Державного бюджету
місцевим бюджетам з відшкодуванням
різниці в тарифах.

В касаційній скарзі Держфінінспекція
також посилається на те, що судами
залишено поза увагою те, що відповідно
до п.п. 4, 5 Порядку перерахування у 2008
році з Державного бюджету субвенції
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги
водопостачання та водовідведення, що
вироблялися, транспортувалися і
постачалися населенню, яка виникла у
зв,язку з невідповідністю фактичної
вартості теплової енергії, послуг з
водопостачання та водовідведення
тарифам, затвердженим органам
державної влади чи органам місцевого
самоврядування , затвердженого
постановою КМУ від 25.04.2008 року № 440
розрахунок обсягу заборгованості з
різниці було проведено на підставі
документів, наданих відповідачем.

Та зауважує, що суди залишили без
перевірки той факт, що копії
документів, які надавалися до
територіальних комісій, а саме Звітна
калькуляція собівартості питної води
за 2005, 2006, 2007 роки, Розрахунок обсягів
заборгованості за минулі роки в
різниці тарифах, звіт про роботу
водопроводу, звіт про витрати з надання
послуг з водопостачання не містять
даних, щодо обсягів споживання води у
розрізі категорій споживачів та
інформації про безоплатно отримані
необоротні активи. Також вважає, що
порушення в сумі 194 971,12 грн. ( пункту 6
вимоги) не стосується садово-огородніх
товариств.

З огляду на наведене, колегія суддів не
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
відповідачем вірно визначено у Звітній
калькуляції собівартості води у 2005-2007
роках обсяги води, поставленої
населенню, в тому числі обсяги
реалізованої води садово-огороднім
товариствам, та включено суми
амортизації, нарахованої по безоплатно
отриманим основним засобам, а тому
відсутні підстави для відшкодування
отриманої субвенції на суму 194971,12 грн.

Матеріали справи свідчать, що
зазначені висновки судів зроблені без
урахування та належної оцінки всіх
обставин, які мають значення для
правильного вирішення спору, вимог
діючого на час прийняття вимоги
законодавства, чим позбавили
можливості суд касаційної інстанції
перевірити судові рішення щодо
законності дій відповідача.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судові рішення у даній
справі постановлені з порушенням норм
процесуального права, які не можуть
бути усунені в суді касаційної
інстанції.

Відповідно до статті 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того, чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанції
у межах касаційної скарги.

Відповідно до статті 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій і направлення справи на
новий судовий розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
квітня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2012
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:
(підписи)