Справа № 2а-463/249/13
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року м.
Львів
Справа № 876/3042/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Качмара В.Я., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Личаківського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради на
постанову Личаківського районного
суду міста Львова від 28 листопада 2013
року по справі № 463/5125/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Личаківського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про стягнення виплат
сім'ям з дітьми,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до Личаківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради, в якому, з
урахуванням заяви про зміну та
уточнення позовних вимог, просила
визнати неправомірною відмову
відповідача в проведенні перерахунку
та виплати їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі не меншому від
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, та зобов'язати відповідача
здійснити нарахування та виплату
вказаної допомоги у відповідному
розмірі за період з 17 листопада 2010 року
по 18 вересня 2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовувала
посиланням на норму статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Постановою Личаківського районного
суду міста Львова від 28 листопада 2013
року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії
відповідача щодо нарахування та
виплати позивачу допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 17 листопада
2010 року по 18 вересня 2013 року,
зобов'язано відповідача здійснити
нарахування та виплату позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, передбаченому статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», за період з 17
листопада 2010 року по 18 вересня 2013 року з
урахуванням виплачених сум. В решті
позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказує на те, що фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій здійснювалось в розмірах,
передбачених законами України про
Державний бюджет України на
відповідний рік та постановами
Кабінету Міністрів України, в межах
передбачених на це видатків.

Оскільки особами, які беруть участь у
справі, не подано клопотання про
розгляд справи за їх участю, суд
відповідно до пункту 1 частини 1 статті
197 КАС України розглядає справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційну скаргу
позивача слід залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
суду першої інстанції без змін, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_1 є особою, яка застрахована в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, а
відтак, на неї поширюється норма статті
43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Допомога по догляду за
дитиною їй виплачувалась в розмірі,
передбаченому частиною 1 статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Відповідно до статті 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку мала застрахована
особа (один із батьків дитини,
усиновитель, баба, дід, інший родич або
опікун), яка фактично здійснює догляд
за дитиною. Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованим особам у
формі матеріального забезпечення у
період відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку і частково компенсує втрату
заробітної плати (доходу) у період цієї
відпустки.

Статтею 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» встановлено, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» низку
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», у тому числі й статтю 43,
було виключено. Водночас пунктом 23
зазначеного розділу Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» положення
статті 13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» щодо
поширення його дії лише на осіб, не
застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, виключено,
статтю ж 15 цього Закону викладено у
редакції, відповідно до якої допомога
по догляду за дитиною надається у
розмірі, що дорівнює різниці між
прожитковим мінімумом, встановленим
для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
грн.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 у зв'язку
з порушенням порядку прийняття змін та
внесення доповнень до чинних законів
визнав неконституційним пункт 25
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо зміни
визначеного Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» правового регулювання
відносин, пов'язаних із правом осіб,
застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, на
матеріальне забезпечення у разі
народження дитини та необхідності
догляду за нею. У зазначеному Рішенні
Конституційний Суд України вказав на
те, що застосований законодавцем у
цьому випадку порядок прийняття змін
та внесення доповнень до чинних
законів створює протиріччя у
законодавстві і, як наслідок, -
скасування та обмеження прав та свобод
людини і громадянина.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, з часу проголошення
Конституційним Судом України Рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», зокрема і статті 42-44, щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
особі, яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи те, що в даній справі спір
виник з приводу виплати допомоги особі,
яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що на
вказані правовідносини поширюються
норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», а відтак, допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 17 листопада
2010 року по 18 вересня 2013 року позивачу
повинна нараховуватись та
виплачуватись у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, що відповідно до частини 1 статті
200 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду - без
змін.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Личаківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради залишити без
задоволення, а постанову Личаківського
районного суду міста Львова від 28
листопада 2013 року по справі №
463/5125/13-а - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.Я. Качмар

Д.М. Старунський