Справа № 802/3282/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3282/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

03 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Совгири Д.
І.

за участю секретаря судового
засідання: Марцісь Ю.А.

за участю:

представника позивача: Савченко Ж.В.

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління пенсійного Фонду у
Тростянецькому районні на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 01 жовтня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду в
Тростянецькому районі до ОСОБА_3 про
відшкодування надміру виплаченої
пенсії ,

В С Т А Н О В И В :

УПФ України у Тростянецькому районі
звернулось до Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування надміру виплаченої
пенсії. Позовні вимоги мотивовано тим,
що при інвентаризації пенсійних справ,
було виявлено, що ОСОБА_3 одночасно
отримує пільгову пенсію та пенсію по
втраті годувальника та надбавки на
непрацездатних утриманців. У зв'язку з
цим просили стягнути з неї на користь
УПФ України у Тростянецькому районі
надміру виплачену пенсії в розмірі 7171,30
грн.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 01.10.2014 року
у задоволенні позову відмовлено. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 01.10.2014 року,
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судовому засіданні представник
позивача (апелянта) апеляційну скаргу
підтримав у повному обсязі за обставин,
викладених у ній, просив постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 01.10.2014 року
скасувати, дав пояснення, аналогічні
доводам, викладеним в апеляційній
скарзі.

Відповідач в судовому засіданні
апеляційну скаргу не визнала у повному
обсязі, проти її задоволення
заперечила, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Просила
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції -
скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, відповідач ОСОБА_3
перебуває на обліку в УПФ України у
Тростянецькому районі та з 11.02.2003 року
та отримує пільгову пенсію відповідно
до пункту "д" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від
05.11.1991 року.

В червні 2014 року при інвентаризації
пенсійних справ, позивачем було
виявлено, що ОСОБА_3 одночасно отримує
пільгову пенсію, та пенсію по втраті
годувальника та надбавки на
непрацездатних утриманців з 17.11.2000
року, відповідно до пункту 2 статті 36
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Згідно розрахунку
переплати пенсії (надбавки на
непрацездатних утриманців) ОСОБА_3
отримала з лютого 2003 року по вересень
2011 року суму 7171,30 грн.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
заборгованість, про стягнення якої
просить позивач фактично є
матеріальною шкодою, і не підлягає
стягненню в порядку адміністративного
судочинства. При цьому судом не було
враховане наступне.

Відповідно до статті 22 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" пенсії за
віком призначаються довічно, незалежно
від стану здоров'я.

Статтею 76 Закону передбачено, що
надбавки до пенсій, встановлені для
непрацюючих пенсіонерів, які мають на
своєму утриманні непрацездатних
членів сім'ї, нараховуються на членів
сім'ї, зазначених у статтях 37, 38, 40 і 41
цього Закону. Ці надбавки не
нараховуються на тих членів сім'ї, які
одержують трудову або соціальну
пенсію. При наявності в сім'ї двох або
більше непрацюючих пенсіонерів кожний
непрацездатний член сім'ї, який
перебуває на їх спільному утриманні,
враховується для нарахування надбавки
тільки одному з пенсіонерів за їх
вибором.

Відповідно до ст. 102 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" пенсіонери
зобов'язані повідомляти органу, що
призначає пенсії, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати. У разі
невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 103 вказаного Закону
суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку (в результаті подання
документів з явно неправильними
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі членів сім'ї тощо),
стягуються на підставі рішень органу,
що призначає пенсії. У разі припинення
виплати пенсії (внаслідок відновлення
здоров'я тощо) до повного погашення
заборгованості решта заборгованості
стягується в судовому порядку.

Норми аналогічного змісту закріплено у
п. 3 Порядку відшкодування коштів,
надміру виплачених за призначеними
пенсіями, та списання сум переплат
пенсій та грошової допомоги, що є
безнадійними до стягнення, який
затверджений постановою правління
Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2004
року.

Статтею 51 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

З матеріалів справи встановлено, що
10.06.2014 року відповідач написала заяву
про повернення переплаченої суми
шляхом утримання 20% щомісячно із
пенсії, однак згодом подала заяву про
визнання недійсної заяви від 10.06.2014
року. Крім того, при зверненні 11.02.2003
року із заявою про призначення пенсії
за віком (а.с. 11) відповідач власним
підписом засвідчила, що повідомлена
про наявність права на один із видів
пенсії за власним вибором, а також
зобов'язання повідомляти орган
соціального захисту населення про
зміни обставин, які впливають на
призначення пенсії. У судовому
засіданні в апеляційному суді
відповідач підтвердила вчинення
підпису нею особисто. Оскільки про
раніше призначені виплати відповідач
ОСОБА_3 орган Пенсійного фонду не
повідомила, кошти у сумі 7171,30 грн.
отримані нею безпідставно, а отже
підлягають стягненню на користь
позивача.

УПФ у Тростянецькому районі в
заявленому адміністративному позові
просить суд постановити рішення про
зобов'язання відповідача відшкодувати
суми надміру виплаченої пенсії, проте
апеляційний суд вважає, що така вимога
не відповідає визначеному законом
способу звернення органом Пенсійного
фонду України з даним позовом до суду,
що зумовлює необхідність на підставі ч.
2 ст. 11 КАС України вийти за межі
позовних вимог для забезпечення
повного захисту прав та інтересів
позивача.

Доводи апеляційної скарги дають
підстави для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова не
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої
інстанції норм права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, колегія суддів
вбачає підстави для скасування
оскаржуваної постанови суду першої
інстанції та прийняття нової
постанови, якою адміністративний позов
необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління
пенсійного Фонду у Тростянецькому
районні задовольнити частково .

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду в
Тростянецькому районі до ОСОБА_3 про
відшкодування надміру виплаченої
пенсії скасувати .

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Управління пенсійного фонду України у
Тростянецькому районні суму надміру
виплаченої пенсії у розмірі 7171 (сім
тисяч сто сімдесят одна) грн. 30 коп.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі 08.12.2014 р.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Совгира Д. І.