Справа № 826/7085/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року м. Київ
К/800/10757/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Кравцова О.В.,Чумаченко
Т.А.,

секретаря судового засідання:
Носенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ЗАТ «Сонат» до КП «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна» про визнання
протиправними дій, за касаційною
скаргою КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 16 серпня 2013 року і
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 4 лютого 2014
року,-

в с т а н о в и в:

У травні 2013 року ЗАТ «Сонат» звернулось
до суду з позовом, у якому просило
визнати протиправними дії КП «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна» під час
виконання рішення Господарського суду
міста Києва від 03.04.2007 у справі № 12/732
щодо перереєстрації 18.05.2007 на іншу
особу нерухомого майна, що належало
приватному підприємству «Русь-95».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 серпня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 4 лютого 2014 року, позов задоволено.
Визнано протиправними дії КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»
під час виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
03.04.2007 у справі № 12/732 щодо
перереєстрації 18.05.2007 на іншу особу
нерухомого майна, що належало
приватному підприємству «Русь-95».

У касаційній скарзі КП «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна», посилаючись
на порушення судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить Вищий
адміністративний суд України
скасувати судові рішення та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у справі № 12/732 рішенням
Господарського суду міста Києва від
07.03.2007, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 19.04.2007 та
постановою Вищого господарського суду
України від 17.07.2007, частково задоволено
позов ЗАТ «Сонат» до ПП «Русь-95», ТОВ
«Святослав» про стягнення 4000000,00 грн.
Стягнуто з ПП «Русь-95» на користь ЗАТ
«Сонат» 6991236,00 грн. доходів від
використання майна,25000,00 грн.
державного мита, 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.04.2007 у справі
№ 12/732 вжито заходи забезпечення позову
та накладено арешт на нерухоме майно ПП
«Русь-95».

Рішенням Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 27.04.2007
задоволено позов ТОВ «Святослав»:
визнано дійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна від
18.01.2007, укладений між позивачем та ПП
«Русь-95», визнано за ТОВ «Святослав»
право власності на ряд нежитлових
приміщень, зобов'язано ДП «Броварське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» зареєструвати за
товариством право власності на
нерухоме майно.

07.05.2007 ЗАТ «Сонат» звернулось до КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації» із заявою, у якій
просило не вчиняти дії по
перереєстрації права власності на
нерухоме майно, що належить боржнику ПП
«Русь-95», і на яке накладено арешт.

На виконання судового рішення від
07.03.2007 Господарським судом міста Києва
видано наказ від 24.05.2007 про його
примусове виконання, на підставі якого
постановою головного державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у місті Києві від 05.06.2007 № 149/5
відкрито виконавче провадження № 3894794.

Постановою Головного державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у місті Києві від 11.06.2007 на все
нерухоме майно, що належить ПП «Русь-95»,
накладено арешт.

Постановою Головного державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у місті Києві від 27.12.2007
стягувачеві повернуто виконавчий
документ з підстав відсутності у
боржника майна, на яке може бути
звернено стягнення.

15.01.2013 на запит Господарського суду
міста Києва відповідачем повідомлено,
що на підставі рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 27.04.2007 нежилі приміщення № 1, 3 на
першому поверсі загальною площею 411,8 м2,
які належали ПП «Русь-95», 18.05.2007
зареєстровано за ТОВ «Святослав».

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
згідно з вимогами пункту 3.5.7 чинного на
час здійснення спірної реєстраційної
дії Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.02.2002, реєстратор БТІ відмовляє у
проведенні державної реєстрації прав,
якщо право власності та інші речові
права на нерухоме майно виникли на
підставі правочинів за наявності в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна відомостей
про накладення заборони та/або арешту
нерухомого майна, що підтверджується
відповідним витягом.

Вказано, що з копії витягу № 11976073 від
05.04.2007 з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
вбачається наявність на підставі
ухвали Київського апеляційного
господарського суду від 03.04.2007
вчиненого 05.04.2007 реєстраційним органом
реєстраційного запису щодо заборони
відчуження нежилих приміщень, що
належать на праві власності ПП
«Русь-95».

За таких обставин, посилаючись на те, що
на час проведення 18.05.2007 реєстраційної
дії вказане майно знаходилось під
забороною відчуження, суди дійшли
висновку про відсутність у КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»
правових підстав для перереєстрації
цього майна на іншого власника.

Крім того, посилаючись на
підтвердження протиправності дій
відповідача судами зазначено про
обізнаність відповідача про наявність
обтяжень згаданого нерухомого майна,
оскільки позивачем на його адресу було
направлено заяву з проханням не
вчиняти по перереєстрації права
власності в зв'язку з накладенням на
майно арешту. Також вказано про
наявність постанови Головного
управління юстиції у місті Києві про
накладення арешту на це ж нерухоме
майно.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками судів
попередні інстанцій з огляду на
наступне.

Порядок проведення державної
реєстрації права власності та на
об'єкти нерухомого майна на час
вчинення спірної реєстраційної дії
визначало Тимчасове положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затверджене Наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.02.2002 (далі - Положення).

У пункті 1.2 Положення міститься поняття
державної реєстрації прав - це офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, а також
права власності на об'єкти
незавершеного будівництва шляхом
внесення відповідного запису до
Реєстру прав власності на нерухоме
майно.

Згідно з пунктами 2.1 та 2.2 Положення
для проведення державної реєстрації
виникнення, переходу або припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно власник (власники),
інший правонабувач (правонабувачі) або
уповноважена ним (ними) особа подає
реєстратору БТІ заяву про державну
реєстрацію прав за формою, визначеною у
додатку 1.

До заяви про державну реєстрацію прав
додаються правовстановлювальні
документи (додаток 2), їх нотаріально
засвідчені копії, документи, що
підтверджують оплату за проведення
державної реєстрації прав та видачу
витягу про державну реєстрацію прав, а
також інші документи, визначені
Положенням.

Так, у пункті 10 додатку 2 до Положення
визначено, що до правовстановлювальних
документів відноситься, зокрема,
рішення суду про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна.

Як зазначалось, на підставі рішення
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 27.04.2007, яким за
ТОВ «Святослав» визнано право
власності на нерухоме майно, 18.05.2007 КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»
зареєстровано за вказаним товариством
право власності на це майно.

Визнаючи дії державного реєстратора
протиправними, суди виходили з того, що
відповідачем здійснено державну
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно при наявності заборон відчуження
об'єкту нерухомого майна, який був
предметом державної реєстрації на
підставі ухвали Київського
апеляційного господарського суду від
03.04.2007.

За змістом вимог частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В порушення вказаних вимог відповідач
не довів факту відсутності заборони на
відчуження нерухомого майна на час
здійснення його державної реєстрації
18.05.2007.

З урахуванням описаного суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, дійшов висновку про
відсутність у КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» правових підстав для
здійснення перереєстрації майна
вказаного товариства на ТОВ
«Святослав», а відтак визнав дії
відповідача протиправними.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу КП «Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 серпня 2013 року і ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 4 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: