Справа № 2а-67/10
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-67/10
1-й інстанції: Скляренко В.М.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Старової Н.Е., Чаку Є.В., при
секретарі - Войтковській Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Київської
міської ради та товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпроекологія» на
постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 вересня 2010 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Київської
міської ради, треті особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Ай Сі Ем»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Славутич»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ласпі», Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Дніпроекологія» про визнання
протиправним та нечинним рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до
суду з позовом до Київської міської
ради, треті особи без самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ай Сі Ем»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Славутич»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ласпі», Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Дніпроекологія» про визнання
протиправним рішення Київської
міської ради №1447/4280 від 12.12.2007р. «Про
внесення змін до Генерального плану
міста Києва та проекту планування його
приміської зони на період до 2020 року,
щодо вилучення території навколо
Видубицького озера на
Набережно-Печерській дорозі, 4-10 у
Печерському районі м. Києва із зони
зелених насаджень загального
користування і переведення її за
функціональним призначенням до
житлової та громадської забудови».

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 вересня 2010 року
вимоги адміністративного позову було
задоволено.

Київська міська рада та товариство з
обмеженою відповідальністю
«Дніпроекологія», посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове, яким
відмовити в задоволені позовних вимог.

08 грудня 2014 року від представника ТОВ
«Дніпроекологія» надійшло клопотання
про залучення в якості третіх осіб
Філію теплові мережі «Київенерго»,
Філія енергосервіс «Київенерго», КП по
ремонту і утриманню мостів і шляхів м.
Києва «Київшляхміст». Розглянувши
означене клопотання, колегія суддів
зазначає, що надані в обґрунтування
клопотання документи не були завірені
належним чином, у зв'язку з чим їх не
можна вважати належними та допустимими
доказами, а тому в задоволенні
клопотання слід відмовити.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що
Рішенням Київської міської ради, від
13.12.2007р. №1447/4280 «Про внесення змін до -
генерального плану міста Києва, та
проекту планування його приміської
зони на період до 2020 року, щодо
вилучення території навколо
Видубицького озера на
Набережно-Печерській дорозі, 4-10 у
Печерському районі м. Києва із зони
зелених насаджень загального
користування і переведення її за
функціональним призначенням до
житлової та громадської забудови»:

- затверджено містобудівне
обґрунтування щодо внесення змін до
містобудівної документації для
розміщення об'єкта інвестування у
складі офісно-готельного комплексу з
торговельно-розважальним центром,
яхт-клубом, спортивно-оздоровчими
спорудами і приміщеннями громадського
призначення та підземними
автостоянками на Набережно-Печерській
дорозі, 4 -10 (Видубицьке озеро) у
Печерському районі м. Києва;

- внесено зміни до Генерального плану
міста Києва та проекту планування його
приміської зони на період до 2020 року,
затверджених рішенням Київради від
28.03.02р. N» 370/1804, а саме: переведено
територію навколо Видубицького озера
Набережно-Печерський дорозі, 4-10 у
Печерському районі м. Києва у
визначених містобудівним
обґрунтуванням, із зони зелених
насаджень загального користування до
території житлової та громадської
забудови.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Ст. 60 Земельного кодексу України
встановлено, що вздовж річок, морів і
навколо озер, водосховищ та інших
водойм з метою охорони поверхневих
водних об'єктів від забруднення і
засмічення та збереження їх водності у
межах водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги. Прибережні захисні
смуги встановлюються по берегах річок
та навколо водойм уздовж урізу води (у
меженний період) шириною:

а) для малих річок, струмків і потічків,
а також ставків площею менш як 3 гектари
-

25 метрів;

б) для середніх річок, водосховищ на
них, водойм, а також ставків площею
понад 3

гектари - 50 метрів;

в) для великих річок, водосховищ па них
та озер - 100 метрів.

Пунктом б ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу
України встановлено, що землі зайняті
прибережними захисними смугами вздовж
морів, річок та навколо водойм, крім
земель, зайнятих лісами відносяться до
земель водного фонду, а відтак мають
свої особливості правового
регулювання їх використання, визначені
не лише нормами Земельного, але й
нормами Водного кодексів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Земельного
кодексу України встановлено, що
прибережні захисні смуги (навколо озер
шириною 100м) - є природоохоронною
територією з режимом обмеженої
господарської діяльності, а ч. 2 цієї
статті встановлено, що - у прибережних
захисних смугах уздовж річок, навколо
водойм та на островах забороняється.

а) розорювання земель (крім підготовки
ґрунту для залуження і залісення), а
також

садівництво та городництво;

б) зберігання та застосування
пестицидів і добрив;

в) влаштування літніх таборів для
худоби;

г) будівництво будь-яких споруд
(крім, гідротехнічних, гідрометричних
та лінійних), у тому числі баз
відпочинку, дач, гаражів та стоянок
автомобілів;

Зазначені обмеження у використанні
прибережних захисних смуг містяться у
відповідних положеннях Водного
кодексу України.

Так статтею 88 Водного кодексу України
встановлено, що з метою охорони,
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності вздовж річок, морів і
навколо озер, водосховищ та інших
водойм в межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги
встановлюються по обидва береги річок
та навколо водойм.

Статтею 89 Водного кодексу України
також встановлено, що прибережні
захисні смуги є природоохоронною
територією з режимом обмеженої
господарської діяльності.

У прибережних захисних смугах уздовж
річок, навколо водойм та на островах
забороняється:

- розорювання земель (крім підготовки
ґрунту для залуження і залісення), а
також садівництво та городництво;

- зберігання та застосування
пестицидів і добрив;

- влаштування літніх таборів для
худоби;

- будівництво будь-яких споруд (крім,
гідротехнічних, гідрометричних та
лінійних), у тому числі баз відпочинку,
дач, гаражів та стоянок автомобілів.

Статтею 86 Водного Кодексу України
встановлено, що на земельних ділянках
дна річок, озер, водосховищ, морів та
інших водних об'єктів можуть
проводитися роботи, пов'язані, з
будівництвом гідротехнічних споруд,
поглибленням, дна для судноплавства,
видобуванням корисних копалин (крім,
піску, гальки і гравію в руслах малих та
гірських річок), прокладанняям кабелів,
трубопроводів, інших комунікацій, а
також бурові - та геологорозвідувальні
роботи. Місця і порядок проведення
зазначених робіт визначаються
відповідно до проектів, що
погоджуються з державними органами
охорони навколишнього природного
середовища, водного господарства та
геології.

Крім того, забудова водних акваторій
заборонена п. 6.1. Державних санітарних
правил планування та забудови
населених пунктів, затверджених
наказом Міністерства Охорони здоров'я
України, N 173 від 19.06.96.

В матеріалах справи міститься витяг з
проекту прибережних захисних смуг
Печерського району, який було
затверджено рішенням Київської
міської ради від 15 березня 2007 року №
253/914. Даними графічних матеріалів
підтверджено, що озеро «Видубицьке»
має конкретні, чітко встановлені межі
прибережної захисної смуги.

Доказів того, що рішення Київради від 15
березня 2007 року № 253/914 відмінялось, або
що до нього вносились зміни, якими
скасовувалась прибережна захисна
смуга навколо озера «Видубицьке»
матеріали справи не містять.

Із затвердженої оскаржуваним рішенням
Київської міської ради від 13.12.2007р.
№1447/4280 містобудівної документації, та
наявних у матеріалах справи графічних
матеріалів вбачається, що об'єкт
інвестування, у складі
офісно-готельного комплексу, з
торговельно-розважальиим центром, яхт
клубом, спортивно-оздоровчими
спорудами і приміщеннями громадського
харчування та підземними
автостоянками буде розміщуватися у
затвердженій прибережній захисній
смузі озера «Видубицьке» та частково
на території його нинішнього дна.

Отже, з досліджених судом доказів,
судом встановлено, що Київська міська
рада прийнявши рішення, яким
затвердила містобудівне обґрунтування
для розміщення об'єкта інвестування в
складі офісно-готельного комплексу, з
торгівельно-розважальним центром, яхт
клубом, спортивно оздоровчими
спорудами і приміщеннями громадського
призначення на території прибережних
захисних смуг озера «Видубицьке» та за
рахунок його акваторії та змінивши
цільове призначення вказаної
земельної ділянки, перевівши її у землі
громадської та житлової забудови,
прийняла його всупереч обмеженням
встановленим статтями 58, 60, 61
Земельного кодексу України, статтями 86,
88, 89 Водного кодексу України, п 6.1.
Державних санітарних правил
планування та забудови населених
пунктів та всупереч власному рішенню
від 15 березня 200" року № 253/914, яким сама ж
Київрада встановила прибережну
захисну смугу навколо озера
«Видубицьке», вийшовши, тикам чином, за
межі наданих повноважень.

Таким чином, як вірно зазначено судом
першої інстанції, вилучення території
навколо Видубицького озера із зони
зелених насаджень загального
користування і переведення її за
функціональним призначенням до
житлової та громадської забудови, а тим
більше будівництво офісно-готельних
комплексів, з
торгівельно-розважальиими центрами та
спортивно оздоровчими, спорудами, на
території прибережних захисних смуг
озер, до яких відноситься, і озеро
«Видубицьке» та за рахунок їх
акваторій є незаконним.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову,

Відповідач всупереч ч. 2 ст. 71 КАС
України не надав до суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
правомірності прийнятого Київською
міською радою рішення від 12.12.2007р.
№1447/4280 «Про внесення змін до
Генерального плану міста Києва та
проекту планування його приміської
зони на період до 2020 року, щодо
вилучення території навколо
Видубицького озера на
Набережно-Печерській дорозі.,4-10 у
Печерському районі м. Києва із зони
зелених насаджень загального
користування і переведення її за
функціональнім призначенням, до
житлової та громадської забудови», а
тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач приймаючи оскаржуване
рішення діяв всупереч діючому
законодавству, а тому рішення
Київської міської ради від 13.12.2007 року
№ 1447/4280 є протиправним та підлягає
скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Київської міської
ради та товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпроекологія»
залишити без задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 20 вересня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя

Є.І.Мєзєнцев

суддя

Н.Е.Старова

суддя

Є.В.Чаку

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Старова Н.Е.

Чаку Є.В.