Справа № 2а-0370/1342/11
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року Справа №
51375/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Прокурора міста Луцька на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 01 червня 2011
року по справі за позовом Прокурора
міста Луцька до Луцької міської ради,
третя особа ОСОБА_1 про визнання
незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор м. Луцька звернувся з
адміністративним позовом до Луцької
міської ради, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_1 про
визнання незаконним та скасування
рішення Луцької міської ради № 6/70 від
28.02.2011 року «Про надання земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування цегляного гаража
громадянину ОСОБА_1 на АДРЕСА_1».

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що відповідач, як
суб'єкт владних повноважень діяв не в
межах повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України. Зазначаючи, що згідно
п.1.1 Державних будівельних норм
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень»
затверджених наказом
Держкоммістобудування від 17.04.1992 року
№ 44 проектування міських і сільських
поселень повинне ґрунтуватися на
законах України, які мають основне
значення для містобудування, і
регіональних програм щодо вирішення
найважливіших соціальних, екологічних
та економічних проблем. Відповідно до
Додатку № 3.1 вищезазначених
будівельних норм протипожежні
відстані від житлових, громадських,
адміністративно-побутових будівель до
виробничих будинків промислових
підприємств, сільськогосподарських
будівель і споруд має бути вісім
метрів.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 01 червня 2011
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю. Суд виходив із
того, що міська рада на час прийняття
рішення діяла у відповідності до
Земельного кодексу України та Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні». Проект відведення земельної
ділянки погоджено всіма спеціальними
службами. Що стосується відкликання
висновку державного управління
охорони навколишнього природного
середовища із-за наявності на
земельній ділянці дерев, то такий
висновок на час прийняття рішення був
чинний. Крім того, дерева насаджені
саме третьою особою і перед
будівництвом гаража він не позбавлений
можливості відшкодувати збитки в сумі -
2037 грн.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням сторона позивача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким задоволити позовні
вимоги.

Покликання маються на те, що погоджено
матеріали вибору земельної ділянки на
підставі матеріалів, які містили
неправду інформацію. Щодо насаджень
дерев позивачем, то дане не
підтверджено жодним чином, крім того,
не врахована відстань при винесенні
оспореного рішення відповідача між
житловим будинком і плановим гаражем.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року № 2453-VI), що є достатнім
для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вбачає її
аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
зокрема неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 21.04.2010 року
громадянин ОСОБА_1, ветеран Великої
Вітчизняної війни та інвалід 1 групи
(посвідчення мерії НОМЕР_1), звернувся з
заявою до міського голови м. Луцька з
проханням виділити йому земельну
ділянку на АДРЕСА_2 площею 0,0030 га. для
будівництва та обслуговування
цегляного гаража.

07.07.2010 року рішенням Луцької міської
ради № 62/112 надано ОСОБА_1 дозвіл на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
цегляного гаража на АДРЕСА_1, площею 0,003
га. при виконанні умов визначених
власником землі або землекористувачем,
державним інспектором по використанню
і охорони земель міста та іншими
державними виконавчими органами при
погодженні місця розташування об'єкта.

Відповідно до проекту землеустрою щодо
відведення вищевказаної земельної
ділянки, погодженого управлінням
Держкомзему у м. Луцьку 17.09.2010 року,
передбачено відведення ОСОБА_1
земельну ділянку площею 0,0030 га. на
умовах оренди терміном на 5 років для
будівництва та обслуговування
цегляного гаража по АДРЕСА_1.

Статтею 39 Земельного кодексу України
передбачено, що використання земель
житлової та громадської забудови
здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм,
регіональних та місцевих правил
забудови.

Поняття «зелені насадження загального
користування» надано у наказі
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України, від 10.04.2006 року, № 105 «Про
затвердження Правил утримання зелених
насаджень у населених пунктах
України», зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 27 липня 2006 року за
№880/12754 (далі - Правила). Зелені
насадження загального користування -
зелені насадження, які розташовані на
території загальноміських і районних
парків, спеціалізованих парків, парків
культури та відпочинку; на територіях
зоопарків та ботанічних садів, міських
садів і садів житлових районів,
міжквартальних або при групі житлових
будинків; скверів, бульварів,
насадження на схилах, набережних,
лісопарків, лугопарків, гідропарків і
інших, які мають вільний доступ для
відпочинку.

Пунктом 7.3 Правил встановлюється, що
генеральний план розвитку населених
пунктів України розробляється і
реалізується з урахуванням вимог
захисту зелених насаджень.
Містобудівна діяльність у населених
пунктах проводиться з дотриманням
вимог охорони зелених насаджень (пункт
7.4).

Крім того, судом першої інстанції не
перевірено, чи узгоджується оскаржене
у цій справі рішення із вимогами
Державних будівельних норм
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень ДБН 360-92»
щодо відстаней від наземних гаражів до
житлових і громадських будинків.

Згідно з Додатком №10 до Держаних
санітарних правил планування та
забудови населених пунктів,
затверджених наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 19.06.1996 року
№173 відстань від гаражів до житлових
будинків при кількості легкових
автомобілів 10 та менше повинна
становити не менше 10 м. Вказана
відстань для гаражів 1-2 ступеня
вогнестійкості дозволяється
скорочувати на 25%. Тобто, ця відстань
має становити не менше 8 м. Вказана
норма при винесенні Луцькою міською
радою оскаржуваного рішення не
дотримана

Також, не встановлено обставини щодо
відповідності оскарженого рішення
Генеральному плану з урахуванням вимог
Правил щодо охорони зелених насаджень
загального користування.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідачем
не враховано положення Державних
будівельних норм «Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень ДБН 360-92, а саме, що
гараж до будинку буде знаходитись на
відстані ближче ніж 8 метрів та на
земельній ділянці є багаторічні
насадження.

Вказана позиція не суперечить практиці
суду касаційної інстанції, що мається в
матеріалах справи.

За таких обставин, проаналізувавши
вищевикладене, судова колегія вважає,
що доводи апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч. 4, 197, 198 п.3 ч.1, 202,
205, 207, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Прокурора міста
Луцька задоволити, скасувати постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 01 червня 2011
року по справі № 2а-0370/1342/11 та прийняти
нову постанову, якою позовні вимоги
Прокурора міста Луцька до Луцької
міської ради, третя особа ОСОБА_1 про
визнання незаконним та скасування
рішення задоволити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Луцької міської ради від 28
лютого 2011 року №6/70 «Про надання
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування цегляного гаража
ОСОБА_1 на АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів, шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Н.Г.
Левицька

В.П. Сапіга