Справа № 872/16709/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 рокусправа №
188/1653/13-а(2а/188/47/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.,

суддів:
Суховарова А.В., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового
засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області на
постанову Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 23
вересня 2013 року у справі
№188/1653/13-а(2а/188/47/2013) за позовом ОСОБА_1 до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними та
стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 серпня 2013 звернувся до суду з
позовом до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області згідно
якого просить суд визнати
бездіяльність головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області
протиправною (неправомірною) та
стягнути з відповідача на користь
позивача відшкодування моральної
шкоди в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що 10 квітня 2013 року
Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області прийняв
постанову якою позов ОСОБА_1 до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області задовольнив
частково, скасувавши постанову
відповідача про повернення
виконавчого документу стягувачу від
05.03.2013 року.

02.07.2013 року до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області
Петропавлівським районним судом
Дніпропетровської області була
направлена копія постанови від 10.04.2013
року, яку було отримано відповідачем
05.07.2013 року згідно поштового
відправлення.

Однак, державний виконавець не
відновив виконавче провадження у
відповідності до ч.1 ст. 51 Закону
України «Про виконавче провадження»,
чим проігнорував норми закону, виявив
своєю бездіяльністю зневагу до суду, до
стягувача та держави України та її
законодавства. Позивач вважає, що в
цьому випадку були порушені його
Конституційні права та завдана
моральна шкода незаконним рішенням
(діями) органом державної влади при
здійсненні ним своїх повноважень.

Постановою Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 23 вересня 2013 року позов
задоволено частково. Визнано
бездіяльність головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління
державного виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області
протиправною (неправомірною). Стягнуто
з відповідача, тобто відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області 5000 (п'ять
тисяч) грн. моральної шкоди. В іншій
частині вимог відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що у
відповідності до постанови
Петропавлівського районного суду від
10.04.2013 року відповідач вчинив
неправомірні дії щодо повернення
виконавчого листа без виконання, в
зв'язку з чим було скасовано постанову
відповідача про повернення
виконавчого документу стягувачу від
05.03.2013 року. Рішення суду набрало
законної сили, а тому виконавче
провадження повинно було бути
відновлене в строки передбачені чинним
законодавством. Однак, відповідач не
відновив виконавче провадження, а
відкрив, чим порушив норми Закон
України "Про виконавче провадження" та
порушив права та гарантії позивача,
адже в цій ситуації визначальним є
строки виконання судового рішення.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач оскаржив
її до апеляційного суду з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
суд першої інстанції не повно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, а саме не врахував те, що
постанова Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від
10.04.2013 року була оскаржена відповідачем
в апеляційному порядку, а отже у
державного виконавця не було підстав
для відновлення виконавчого
провадження на підставі постанови
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області від 10.04.2013
року, оскільки вказане судове рішення
не набрало законної сили. При цьому, в
доводах апеляційної скарги відповідач
посилається на те, що державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області 13.08.2013 року
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2а-125/10
виданого Петропавлівським районним
судом Дніпропетровської області від
11.10.2012 року на підставі заяви ОСОБА_1 від
08.08.2013 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що постановою
головного державного виконавця Джирук
О.О. відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області від 05.03.2013
року виконавчий документ - виконавчий
лист № 2-а-125/10 виданий 11.10.2012 року
Петропавлівським районним судом
Дніпропетровської області було
повернуто стягувачу (а.с.7-8).

Постановою Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 10.04.2013 року позов ОСОБА_1 до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
повернення виконавчого документа
стягувану. Визнати незаконною та
скасувати постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області від 05.03.2013
року про закінчення виконавчого
провадження ВП № 35183388.

08.08.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
відповідача з заявою про поновлення
виконавчого провадження №35183388, до якої
було додано оригінал виконавчого листа
№2а-125/10, виданого Петропавлівським
районним судом Дніпропетровської
області 11.10.2012 року.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області від 13.08.2013
року на підставі заяви ОСОБА_1 від 08.08.2013
року відкрито виконавче провадження
№39291481 по виконавчому листу №2-а-125/10
виданого 11.10.2012 року Петропавлівським
районним судом Дніпропетровської
області (а.с.4-5).

Суд апеляційної інстанції
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оскарженої постанови, виходить з
наступного.

Правомірність дій головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області є предметом
спору переданого на вирішення суду.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем було прийнято постанову
від 05.03.2013 року про повернення
виконавчого документу - виконавчого
листа № 2-а-125/10 виданого 11.10.2012 року
Петропавлівським районним судом
Дніпропетровської області стягувачу
на підставі п.9 ч.1, ч.5 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження».

У відповідності до частини 5 статті 47
Закону України «Про виконавче
провадження» повернення виконавчого
документа стягувачу з підстав,
передбачених цією статтею, не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону.

08.08.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
відповідача з заявою про поновлення
виконавчого провадження №35183388, до якої
було додано оригінал виконавчого листа
№2а-125/10, виданого Петропавлівським
районним судом Дніпропетровської
області 11.10.2012 року.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Отже відповідач, діючи на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законом
України «Про виконавче провадження» на
підставі заяви ОСОБА_1 від 08.08.2013 року
прийняв постанову про відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
листом № 2-а-125/10 виданого 11.10.2012 року
Петропавлівським районним судом
Дніпропетровської області.

Щодо висновку суду першої інстанції
про порушення відповідачем норм
частини 1 статті 51 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме не
поновлення виконавчого провадження на
підставі постанови Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 10.04.2013 року, суд апеляційної
інстанції зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що
постановою Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 10.04.2013 року було скасовано
постанову відповідача від 05.03.2013 року
про повернення виконавчого документу -
виконавчого листа № 2-а-125/10 виданого
11.10.2012 року Петропавлівським районним
судом Дніпропетровської області
стягувачу.

Копію постанови Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 10.04.2013 року відділом
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області було
отримано 05.07.2013 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с.9).

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі якщо постанова державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа стягувачу
визнана судом незаконною чи скасована
начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби, або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

відповідно до статті 124 Конституції
України - судові рішення ухвалюються
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 255
Кодексу адміністративного судочинства
України - постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Аналіз зазначених норм свідчать про
обов'язок державного виконавця
відновити виконавче провадження
протягом трьох робочих днів з дня
надходження рішення суду про визнання
судом незаконною постанови державного
виконавця про повернення виконавчого
документа стягувачу, яке набрало
законної сили, є обов'язковим і
підлягає виконанню на всій території
України.

Між тим, постанова Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 10.04.2013 року була оскаржена
відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду, а отже не
набрала законної сили (а.с.60-65).

Враховуючи те, що постанова
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області від 10.04.2013
року була оскаржена відповідачем в
апеляційному порядку та не набрала
законної сили, на час звернення ОСОБА_1
до відповідача з заявою про поновлення
виконавчого провадження №35183388,
підстав для відновлення виконавчого
провадження на підставі частини 1
статті 51 Закону України «Про виконавче
провадження» у відповідача не було.

Крім того, суд апеляційної інстанції
звертає увагу та те, що позивач не
зазначає в позові яку саме
бездіяльність головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області просить
визнати протиправною (неправомірною),
що суперечить положенням статті 105
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Отже, на думку суду апеляційної
інстанції вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача відшкодування
моральної шкоди в розмірі 10000 грн. є
безпідставними.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити,
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 198,
статтями 205, 207 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області -
задовольнити.

Постанову Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 23
вересня 2013 року у справі
№188/1653/13-а(2а/188472013) - скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений 28
листопада 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
О.О. Круговий