Справа № 820/12373/14
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 р. Справа № 820/12373/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання
- Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові справу за
апеляційною скаргою Міністерства
доходів і зборів України Сумська
митниця Міндоходів на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2014 року по справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Міністерства доходів і зборів України
Сумська митниця Міндоходів про
визнання дій протиправними, -

В с т а н о в и л а:

01.07.2014 року позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФО-П
ОСОБА_1, позивач) - звернувся до суду з
позовом про скасування рішення
відповідача - Сумської митниці
Міндоходів (далі - Сумська митниця,
контролюючий орган, відповідач) від
18.06.2014 року № 3.1/1.1-10/3173 щодо сплати
митних платежів у загальній сумі 432.789,26
грн.

Позивач зазначає, що він фактично
став жертвою шахрайських дій третіх
осіб про що повідомив правоохоронні
органи та відповідача, однак останній
всупереч положень ч. 2 ст. 458 Митного
кодексу України (далі - МК України)
прийняв оспорюване рішення.

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від 17
вересня 2014 року позовні вимоги
задоволені в повному обсязі.

Судове рішення вмотивовано тим,
що з боку позивача не було допущено
строків доставки товару передбачених
положеннями ст. 95 МК України, так як
вантаж прибув у місце відвантаження
вчасно, а саме: 14.05.2014 року, що
підтверджується відтиском штампу
Київської митниці. Вина ФО-П ОСОБА_1 в
скоєнні правопорушення, передбаченого
ч. 3 ст. 470 МК України, не встановлена,
відтак, обов'язок позивача щодо сплати
митних платежів виключається.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в
апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, фактично на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2014 року з прийняттям нового судового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ФО-П ОСОБА_1 у повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників позивача та
представника відповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги щодо
дотримання правильності застосування
судом норм матеріального і
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі апеляційної скарги,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а оскаржувана
постанова, відповідно до приписів п.п. 1,
4 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
- скасуванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.05.2014 року до
Сумської митниці надійшла МД типу ТР80
(АА) № 805120000/2014/6350 (електронне
декларування) і заявлений митний режим
транзит для вантажу: 21 бочки руди
вольфрамової, що поставляється ВАТ
«Кіровоградський завод твердих
сплавів», РФ, на адресу республіки
Бурунді, Африка, через ІМТП, Україна.
21.05.2014 року вантаж через Південну
Митницю мав покинути територію України
(а.с. 45-46).

Міжнародне перевезення ватажу - 21 бочки
вольфрамової руди за маршрутом: 12.05.2014
м. Кіровоград, РФ, ТОВ «Кіровоградський
завод твердих сплавів» - 13.05.2014 року м. Б.
Церква, Україна, Київська обласна
митниця, здійснював позивач
(перевізник), в межах укладеного 30.04.2014
року між ним та ТОВ «Автотранспортна
компанія «АВС Автотранспорт» договору
№ 3004-П/2014 року (а.с. 16-18, 19).

Фактично перевезення здійснював водій
позивача ОСОБА_2 на автомобілі MAN з
причепом, державні номерні знаки:
НОМЕР_1/НОМЕР_2, що не заперечується
сторонами і відповідає п.п. 3.2.1 п.п. 3.2 п. 3
договору № 3004/П/2014 від 30.04.2014 року, а
також визначеному в заявці № 1 до цього
договору.

Згідно зі ст. 90 МК України, транзит - це
митний режим, відповідно до якого
товари та/або транспортні засоби
комерційного призначення
переміщуються під митним контролем між
двома митними органами України або в
межах зони діяльності одного митного
органу без будь-якого використання цих
товарів, без сплати митних платежів та
без застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
20.10.1999 року № 1172-XIV «Про транзит
вантажів» транзит вантажів - це
перевезення транспортними засобами
транзиту транзитних вантажів під
митним контролем через територію
України між двома пунктами або в межах
одного пункту пропуску через державний
кордон України, а транзитні послуги
(роботи) - безпосередньо пов'язана з
транзитом вантажів підприємницька
діяльність учасників транзиту, що
здійснюється в межах договорів
(контрактів) перевезення,
транспортного експедирування,
доручення, агентських угод тощо.

Згідно зі ст. 6 цього Закону транзит
вантажів супроводжується
товарно-транспортною накладною,
складеною мовою міжнародного
спілкування. Залежно від обраного виду
транспорту такою накладною може бути,
зокрема, міжнародна автомобільна
накладна (CMR).

Крім цього, транзит вантажів може
супроводжуватися (за наявності)
рахунком-фактурою (Invoice) або іншим
документом, що вказує вартість товару,
пакувальним листком (специфікацією),
тощо.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про
транзит вантажу» транзитні послуги
(роботи) надаються (виконуються) на
підставі відповідних дво- чи
багатосторонніх договорів (контрактів)
між учасниками транзиту.

При цьому учасники транзиту -
вантажовласники та суб'єкти
підприємницької діяльності
(перевізники, порти, станції,
експедитори, морські агенти,
декларанти та інші), які у
встановленому порядку надають
(виконують) транзитні послуги (роботи).

Пунктом 37 ч. 1 ст. 4 МК України визначено,
що перевізник це особа, яка здійснює
перевезення товарів через митний
кордон України та/або між органами
доходів і зборів на території України
або є відповідальною за такі
перевезення.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 293 МК України
встановлено, що у разі заявлення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення до митного
режиму транзиту, особами, на яких
покладається обов'язок із сплати
митних платежів, є особа, яка надала
зобов'язання щодо доставки цих товарів,
транспортних засобів до органу доходів
і зборів призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 МК України митні
платежі нараховуються декларантом або
іншими особами, на яких покладено
обов'язок із сплати митних платежів,
самостійно, крім випадків, якщо
обов'язок щодо нарахування митних
платежів відповідно до цього Кодексу,
Податкового кодексу України та інших
законів України покладається на органи
доходів і зборів.

За положеннями ч. 1 ст. 302 МК України
після закінчення встановлених цим
Кодексом та Податковим кодексом
України строків сплати митних платежів
на суму податкового боргу
нараховується пеня у розмірі та
порядку, визначених Податковим
кодексом України.

Частиною 1 ст. 303 МК України визначено,
що у разі несплати або неповної сплати
митних платежів у встановлений строк
такі платежі стягуються в порядку та
строки, визначені Податковим кодексом
України.

Відповідальність за порушення
встановленого порядку переміщення
товарів транзитом встановлена ст. 193 МК
України.

Так, за порушення встановленого
порядку переміщення товарів транзитом
перевізник притягується до
адміністративної відповідальності,
передбаченої цим Кодексом (ч. 1 ст. 193).

У разі втрати або видачі без дозволу
органу доходів і зборів товарів, що
перебувають під митним контролем і
переміщуються транзитом, перевізник
зобов'язаний сплатити митні платежі,
встановлені законом на імпорт
зазначених товарів. Порушення
перевізником встановлених цим
Кодексом строків доставки товарів,
якщо виконано всі інші вимоги, не
створює для нього зобов'язання щодо
сплати митних платежів (ч. 2 ст. 193).

За приписами ч. 3 ст. 193 МК перевізник
звільняється від зобов'язання щодо
сплати митних платежів лише у разі,
якщо товари, що перебувають під митним
контролем і переміщуються транзитом,
було знищено або безповоротно
пошкоджено внаслідок аварії, дії
обставин непереборної сили або
природних втрат за нормальних умов
транспортування, за умови
підтвердження факту аварії або дії
обставин непереборної сили.

Судом встановлено, що товар «руда
вольфрамова», який переміщувався по МД
типу ТР80 (АА) від 12.05.2014 року №
805120000/2014/6350 до зони діяльності ВМО № 4
м/п «Святошин» (м. Б. Церква) Київської
митниці Міндоходів з метою митного
оформлення не надходив (а.с. 58).

СВ Білоцерківського МВ (з
обслуговування м. Біла Церква та
Білоцерківського району) ГУМВС України
в Київській області 13.06.2014 року в
Єдиному реєстрі досудових
розслідувань зареєстрована заява
ОСОБА_2 про те, що 14.05.2014 року
невстановлена особа шахрайським
шляхом заволоділа вантажем - бочками з
вольфрамовою рудою (а.с. 14).

18.06.2014 року на адресу ФО-П ОСОБА_1
відповідачем направлений лист -
повідомлення щодо наявності у позивача
обов'язку із сплати митних платежів:
ввізне мито - 38.641,90 грн., ПДВ - 394.147,36 грн.
у зв'язку із допущенним порушенням
вимог ч. 2 ст. 193 МК України (а.с. 6-7).

Постановою Сумської митниці
Міндоходів від 30.07.2014 року в справі про
порушення митних правил № 0316/80500/14 гр.
ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470
МК України, - видачі без дозволу митного
органу товару - руди вольфрамової, в
бочках - 21 шт., і до останнього
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу (а.с. 241-244).

Суб'єктами адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил відповідно до ч. 2 ст. 459 МК
України можуть бути лише особи, які на
момент вчинення такого правопорушення
досягли 16-річного віку, а при вчиненні
порушень митних правил підприємствами
- посадові особи підприємств.

Перевірка законності зазначеної
постанови не є предметом спору, що
розглядається судом. Разом з тим,
колегія суддів зазначає, що об'єктивну
сторону правопорушення, передбаченого
ч. 3 ст. 470 МК України, окрім іншого,
складає правопорушення, яке полягає у
вчиненні особою дії, пов'язаної або з
видачею без дозволу митних органів
товарів, які знаходяться під митним
контролем.

Згідно з положенням ст. 321 МК України
митний контроль починається з моменту
перетину товарами та транспортними
засобами комерційного призначення
митного кордону України у разі їх
ввезення і перебувають під митним
контролем з моменту його початку і до
закінчення згідно із заявленим митним
режимом. Митний контроль закінчується
у разі ввезення на митну територію
України - після закінчення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, за винятком митних режимів,
які передбачають перебування під
митним контролем протягом усього часу
дії митного режиму.

За поясненнями водія позивача ОСОБА_2,
наданими останнім в.о. начальника
Сумської митниці Міндоходів та суду
першої інстанції, 12.05.2014 року він
особисто ватаж до митного органу не
доставляв, дозвіл на передачу вантажу
(товару) третій особі від митного
органу не отримував, а переклав цей
обов'язок на, так звану, «контактну»
особу.

Таким чином, дії водія ОСОБА_2, який
доставив товар не в митний орган
призначення, а отримувачу, номер засобу
зв'язку з яким, зазначений в заявці на
міжнародне перевезення вантажу (а.с. 55),
є його прямим волевиявленням та
свідомим порушенням митних правил, що
прямо забороняють видачу товару
(вантажу) будь-якій особі без отримання
дозволу митного органу.

Колегія суддів вважає, що подальші
звернення гр. ОСОБА_2 та позивача (через
представника) до правоохоронного
органу з повідомленням про злочин -
заволодіння шахрайським шляхом
вантажем, не впливають на
відповідальність позивача, яка
передбачена ч. 2 ст. 193 МК України.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
не погоджується із висновками суду
першої інстанції, оскільки зазначені
висновки не ґрунтуються на фактичних
обставинах справи та суперечать нормам
матеріального права, що є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції з прийняттям нового судового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог ФО-П ОСОБА_1

Інші доводи та заперечення сторін на
висновки колегії суддів не впливають.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п.п. 1, 4,
205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства
доходів і зборів України Сумська
митниця Міндоходів - задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2014 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання постанови у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 08 грудня 2014 року