Справа № 308/7436/14-а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 р.
Справа № 876/7827/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Ужгородському районі
Закарпатської області на ухвалу судді
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 04.07.2014 року
про відмову у відкритті провадження у
справі №308/7436/14-а за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області до ОСОБА_1 про стягнення
переплати пенсії,

встановив:

В червні 2014 року управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області звернулося до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення переплати пенсії в сумі 2 364,15
грн.

Ухвалою судді Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 04.07.2014 року відмовлено у
відкритті провадження по
адміністративній справі.

Позивач, не погодившись із
судовим рішенням, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану ухвалу, направити справу
до суду першої інстанції для
продовження розгляду. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги позивач
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Вказує, що
відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд дійшов помилкового
висновку про те, що даний спір належить
розглядати в порядку цивільного
судочинства.

Відповідач - ОСОБА_1 направив на
адресу суду клопотання від 24.11.2014 року
(вх. №К32295/14 від 27.11.2014 року) про
залишення позовної заяви управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області без розгляду. Вказує на те, що
на момент відкриття апеляційного
провадження (14.08.2014 року) в провадженні
Ужгородського міськрайонного суду
перебувала адміністративна справа
№308/6289/14-а про спір між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав. Так, постановою
Ужгородського міськрайонного суду від
17.10.2014 року (справа №308/6289/14-а)
адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі задоволено
повністю, рішення управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі від 05.12.2013 року
«Про припинення виплати з 01.12.2013 року
пенсії ОСОБА_1» скасовано як
неправомірне та зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі поновити та
виплатити ОСОБА_1 пільгову пенсію з
01.12.2013 року.

На підставі ч.1 ст.197 КАС України
справа розглядається в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
в задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та
матеріалами справи підтверджується
наступне.

15.10.2013 року управлінням
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області відповідно до заяви ОСОБА_1
призначено пенсію із зниженням
пенсійного віку відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Відповідно до вказаної
статті право на призначення пенсії із
зменшенням пенсійного віку на 8 років
мають учасники ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987
році в зоні відчуження не менше 14
календарних днів.

Управлінням Пенсійного фонду
України в Ужгородському районі
Закарпатської області було проведено
перевірку достовірності архівної
довідки управління хімічних військ
Прикарпатського військового округу
№24/18950 від 22.10.1993 року, в ході якої
отримано довідку з галузевого
державного архіву Міністерства
оборони України 27752 від 08.11.2013 року, в
якій період роботи відповідача в зоні
відчуження становить 9 днів.

25.03.2014 року комісією по
призначенню пенсій управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області розглянуто Протокол №14 про
відмову в призначенні пенсії позивачу
із зниженням пенсійного віку.

Рішенням комісії про утримання
сум пенсій, надміру виплачених
пенсіонерам внаслідок зловживань з їх
сторони від 25.04.2014 року №253, визначено
суму переплати пенсії за період з 13.10.2013
року у розмірі 2364,15 грн. Оскільки
відповідач добровільно не відшкодував
зазначену суму, вказане є підставою для
стягнення її в судовому порядку.

Відмовляючи у відкритті
провадження по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що в даному
випадку має місце цивільно-правовий
спір про відшкодування шкоди,
заподіяної з вини відповідача державі
в особі управління Пенсійного фонду
України в Ужгородському районі
Закарпатської області, який підлягає
розгляду за правилами цивільного
процесуального законодавства.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних
судів щодо вирішення адміністративних
справ передбачена ст. 17 КАС України.

Так, згідно з ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Ч.2 ст.4 КАС України встановлено, що
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори. Крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 50
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» визначено, що
пенсіонери зобов'язані повідомляти
органу, що призначає пенсії, про
обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсії або припинення її
виплати. У разі невиконання цього
обов'язку і одержання у зв'язку з цим
зайвих сум пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Приписами ч.ч. 1, 4 ст. 103
зазначеного Закону встановлено, що
суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку (в результаті подання
документів з явно неправильними
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі членів сім'ї тощо),
стягуються на підставі рішень органу,
що призначає пенсії. У разі припинення
виплати пенсії (внаслідок відновлення
здоров'я тощо) до повного погашення
заборгованості решта заборгованості
стягується в судовому порядку.

Разом з тим, згідно з ч. 4 статті 50
КАС України громадяни України,
іноземці чи особи без громадянства, їх
об'єднання, юридичні особи, які не є
суб'єктами владних повноважень, можуть
бути відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень: 1) про тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян; 2)
про примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; 3) про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства з України; 4) про обмеження
щодо реалізації права на мирні
зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); 5) в інших випадках,
встановлених законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 КАС
України вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз наведеної норми дає
підстави для однозначного висновку про
те, що адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди, яка була завдана лише суб'єктом
владних повноважень, а також такі
вимоги мають бути поєднанні з вимогою
про визнання протиправними рішення,
дій чи бездіяльності останнього.

Зазначене кореспондується з
правовою позицією, висловленою
Верховним Судом України у постанові
від 18.06.2013 року по справі № 21-204а13.

Частиною 2 ст. 161 КАС України
встановлено, що при виборі правової
норми, яка підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

В свою чергу, у справах за позовом
УПФУ до фізичної особи (пенсіонера) про
стягнення шкоди, заподіяної державі з
вини пенсіонера, відповідач не є
суб'єктом владних повноважень і такі
позовні вимоги не поєднані із вимогою
про визнання протиправними рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Крім того, спір щодо стягнення
суми надміру сплаченої пенсії
законодавцем не віднесено до
вичерпного переліку підстав,
визначених КАС України, що надають
право суб'єкту владних повноважень на
звернення з адміністративним позовом.

Виходячи із системного аналізу
вищенаведених правових норм, в даному
випадку фактично має місце
цивільно-правовий спір про
відшкодування шкоди, заподіяної з вини
пенсіонера державі в особі Пенсійного
фонду України, який підлягає розгляду
за правилами цивільного
процесуального законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Таким чином, відмовляючи у
відкритті провадження по справі, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що вказаний спір
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Щодо клопотання відповідача про
залишення позовних вимог без розгляду,
колегія суддів вважає, що у задоволенні
такого слід відмовити з наступних
мотивів.

Підставою для залишення
адміністративного позову без розгляду
відповідач вказує наявність постанови
Ужгородського міськрайонного суду від
17.10.2014 року (справа №308/6289/14-а), якою
вирішено спір між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Як вбачається із зазначеної вище
постанови, предметом
адміністративного позову було
визнання протиправним та скасування
рішення управління Пенсійного фонду
України в Ужгородському районі від
05.12.2013 року «Про припинення виплати з
01.12.2013 року пенсії ОСОБА_1» та
зобов'язання поновити та виплатити
ОСОБА_1 пільгову пенсію з 01.12.2013 року.

Предметом спору, що
розглядається, є стягнення суми
переплати пенсії, отриманої ОСОБА_1, без
законних на те підстав.

Незважаючи не те, що сторонами у
зазначених спорах є управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області та ОСОБА_1, предмети спорів є
відмінними.

Відтак, відсутні передбачені ст.
155 КАС України підстави для залишення
позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала
судді Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 04.07.2014
року в справі №308/7436/14-а відповідає
вимогам ст. 159 КАС України, а тому
відсутні підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта - позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з
наведених вище підстав, висновків суду
не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Ужгородському районі Закарпатської
області залишити без задоволення, а
ухвалу судді Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 04.07.2014 року про відмову у
відкритті провадження у справі
№308/7436/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.
Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.