Справа № 275/654/14-а
Суддя: Грищенко М. В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 275/654/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2014 року

смт.Брусилів

Брусилівський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді Грищенко М.
В. ,

при секретарі -
Дубчак Н.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача -
Біланенко Н.М., Медведєвої Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Брусилів Житомирської
області адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Брусилівському районі Житомирської
області про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2014 року ОСОБА_1 через
свого представника ОСОБА_2 звернулася
до суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного донду України в
Брусилівському районі Житомирської
області про визнання протиправним та
скасування рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Брусилівському районі Житомирської
області (протокол №37 від 15.07.2014 року)
про відмову в призначенні ОСОБА_1
пенсії за віком, зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Брусилівському районі Житомирської
області призначити ОСОБА_1 пенсію за
віком з ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позов обгрунтований тим, що
позивачка, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1,
має доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є
інвалідом з дитинства. Відповідно до
вимог ст.17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до восьмирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на пенсію за віком після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 15
років із зарахуванням до стажу часу
догляду за дітьми.

12 квітня 2014 року позивачка
звернулася до Управління Пенсійного
фонду України в Брусилівському районі
Житомирської області із заявою про
призначення пенсії за віком як матері
інваліда з дитинства із зниженням
пенсійного віку відповідно до ст.17
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Листом №1752/02 від 16.07.2014
року позивачці було повідомлено, що
рішенням №37 від 15.07.2014 року комісії по
призначенню пенсій УПФУ в
Брусилівському районі відмовлено в
призначенні пенсії за віком, оскільки
для призначення пенсії не надано
висновок ЛКК про те, що дитина мала
медичні показання для визнання її
дитиною інвалідом до досягнення
шестирічного віку, визначеного п.25
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України N 22-1 від 25 листопада 2005 року.

В позовній заяві зазначено, що
доводи відповідача про те, що вони
керувалися Постановою правління
Пенсійного фонду України N 22-1 від 25
листопада 2005 року «Про затвердження
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», не можуть бути
підставами для відмови, оскільки норми
Закону не містять таких застережень, а
сама Постанова правління Пенсійного
фонду України N 22-1 від 25 листопада 2005
року є підзаконним нормативним актом.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали
повністю з підстав, зазначених в
позовній заяві, просили позов
задовольнити і зобов'язати відповідача
призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з
ІНФОРМАЦІЯ_3.

.

Представники відповідача позовні
вимоги не визнали, мотивуючи тим, що
ОСОБА_1 не надала до Управління
Пенсійного фонду України в
Брусилівському районі Житомирської
області у визначений тримісячний
строк висновок
лікарсько-консультаційної комісії про
те, що дитина мала медичні показання
для визнання її дитиною інвалідом до
досягнення шестирічного віку. Надання
такого висновку передбачено п.25
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України N 22-1 від 25 листопада 2005 року.
Ними також надсилалися запити з метою
отримання такого висновку до
Брусилівської центральної районної
лікарні, комунального закладу «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
Брусилівської районної ради»,
Департаменту охорони здоров'я
Житомирської обласної державної
адміністрації, голови обласної дитячої
ЛКК, Житомирської обласної
психіатричної лікарні №1. Вказані
установи висновку не надіслали. Лише 30
жовтня 2014 року ОСОБА_1 надала виписку з
протоколу №126 засідання ЛКК
Брусилівської ЦРЛ про те, що ОСОБА_5
мала медичні покази для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення нею
шестирічного віку. На підставі
наданого висновку ОСОБА_1 має право на
призначення пенсії за віком, але з дати
повтрного звернення, так як з дати
попереднього звернення пройшло більше
трьох місяців, протягом яких не було
надано зазначених в заяві документів.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши та
оцінивши надані докази, дійшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Згідно із частиною 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завдання адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
відповідно до вимог частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законодавством
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийнятті рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особі зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачено Конституцією та
Законами України.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішені справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі,
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України, та принципом рівності усіх
учасників адміністративного процесу
перед законом і судом, відповідно до
якого усі учасники адміністративного
процесу є рівними перед законом і
судом.

Згідно із частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та
інші нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про
пенсійне забезпечення"
застосовуються в частині визначення
права на пенсію за віком на пільгових
умовах і за вислугу років.

Статтею 17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» визначено, що
жінки, які народили п'ятеро або більше
дітей і виховали їх до восьмирічного
віку, і матері інвалідів з дитинства,
які виховали їх до цього віку, мають
право на пенсію за віком після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 15 років із зарахуванням до
стажу часу догляду за дітьми.

В пункті 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» зазначено: Тимчасово, до
прийняття відповідного закону: жінки,
які народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком після досягнення 50 років та за
наявності не менше 15 років страхового
стажу. При цьому до числа інвалідів
з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно частини першої статті
44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» заява про призначення
(перерахунок) пенсії та необхідні
документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним
органу чи уповноваженій особі в
порядку, визначеному правлінням
Пенсійного фонду за погодженням із
центральним органом виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної політики у сферах трудових
відносин, соціального захисту
населення, особисто або через
представника, який діє на підставі
виданої йому довіреності, посвідченої
нотаріально.

Частиною третьою статті 44 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
передбачено, що органи Пенсійного
фонду мають право вимагати відповідні
документи від підприємств, організацій
і окремих осіб, видані ними для
оформлення пенсії, а також в
необхідних випадках перевіряти
обґрунтованість їх видачі та
достовірність поданих відомостей про
осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню, умови їх
праці та інших відомостей,
передбачених законодавством для
визначення права на пенсію.

Статтею 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що пенсія
призначається з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсія призначається з більш раннього
строку: пенсія за віком призначається з
дня, що настає за днем досягнення
пенсійного віку, якщо звернення за
пенсією відбулося не пізніше трьох
місяців з дня досягнення особою
пенсійного віку.

Пунктом 4 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Порядок),
затвердженого Постановою правління
Пенсійного фонду України від 25
листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 27
грудня 2005 р. за N 1566/11846, передбачено, що
звернення за призначенням пенсії може
здійснюватися в будь-який час після
виникнення права на пенсію, але не
раніше, ніж за місяць до досягнення
пенсійного віку.Пенсії за віком і по
інвалідності призначаються незалежно
від того, припинена робота на час
звернення за пенсією чи продовжується.

Відповідно до пункту 5 Порядку
днем звернення за пенсією вважається
день приймання органом, що призначає
пенсію, заяви про призначення,
перерахунок, відновлення або
переведення з одного виду пенсії на
інший.Якщо заява пересилається поштою
(крім випадків призначення (поновлення)
пенсій), днем звернення за пенсією
вважається дата, що зазначена на
поштовому штемпелі місця відправлення
заяви.У разі, якщо до заяви про
призначення, відновлення пенсії додані
не всі необхідні документи, орган, що
призначає пенсію, письмово повідомляє
заявника про те, які документи
необхідно подати додатково, про що в
заяві про призначення пенсії робиться
відповідний запис. Якщо вони будуть
подані не пізніше трьох місяців із дня
повідомлення про необхідність подання
додаткових документів, то днем
звернення за пенсією вважається день
приймання заяви про призначення пенсії
або дата, зазначена на поштовому
штемпелі місця відправлення заяви.
Якщо документи, які необхідно подати
додатково, протягом трьох місяців не
подані, пенсія призначається,
відновлюється за наявними документами.
У подальшому при надходженні
додаткових документів пенсія
перераховується зі строків,
передбачених пунктом четвертим статті
45 Закону.

Пунктом 25 Порядку передбачено, що
визнання особи інвалідом з дитинства
або дитиною-інвалідом засвідчується
випискою з акта огляду в МСЕК, медичним
висновком установи охорони здоров'я,
посвідченням одержувача допомоги,
довідкою органу, що призначає допомогу,
про період призначення допомоги. У разі
якщо дитина визнана дитиною-інвалідом
після досягнення шестирічного віку,
або інвалідом з дитинства після
досягнення вісімнадцятирічного віку
надається висновок
лікарсько-консультаційної комісії про
те, що вона мала медичні показання для
визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.

На час вирішення справи судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 має
право на призначення пенсії за віком
на пільгових умовах відповідно до
пункту 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
статті 17 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Таке право визнається
відповідачем, про що зазначено в
поданих до суду письмових
запереченнях, підтверджено
представниками відповідача у судовому
засіданні.

Разом з тим, відповідачем
заперечується вимога позивача
призначити їй пенсію за віком з
ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі заяви про
призначення пенсії, яка була подана
позивачем 14 квітня 2014 року.

Відповідач вважає, що призначення
пенсії можливе лише з дати повторного
звернення за пенсією, оскільки з дати
попереднього звернення пройшло більше
трьох місяців, протягом яких не було
надано висновку
лікарсько-консультаційної комісії про
те, що дитина мала медичні показання
для визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.

Суд вважає такі твердження
відповідача помилковими, зважаючи на
наступне.

З досліджених у судовому засіданні
матеріалів пенсійної справи
вбачається, що відповідач не в повній
мірі використав власні можливості,
передбачені частиною третьою статті 44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», вимагати відповідні
документи від підприємств,
організацій, оскільки не вживав
достатньо активних заходів щодо
витребування відповідного висновку з
медичних установ, зокрема,
листи-прохання відповідача до до
Брусилівської центральної районної
лікарні, комунального закладу «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
Брусилівської районної ради» взагалі
були залишені без відповіді. На час
прийняття рішення про відмову в
призначенні пенсії відповідач не мав
висновку лікарсько-консультаційної
комісії про те, що дитина не мала
медичні показання для визнання її
дитиною-інвалідом до досягнення
шестирічного віку.

Разом з тим, до заяви про призначення
пенсії були додані довідка до акта
огляду МСЕК, якою підтверджувалося, що
дитина позивача ОСОБА_5 є інвалідом з
дитинства, довідка №10 від 07.03.2014 року
голови ЛКК Брусилівської центральної
районної лікарні, якою
підтверджувалося, що 20.12.2005 року
рішенням ЛКК Брусилівської ЦРЛ згідно
РХ п.1 пп.1.6 наказу МОЗ України №454/471/516
від 08.11.2001 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
визначені підстави для отримання
державної соціальної допомоги як на
дитину-інваліда у віці до вісімнацяти
років.

Суд вважає, що за наявності таких
документів, відповідач мав врахувати
визначення, яким було доповнено пункт 3
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», про те, що до
числа інвалідів з дитинства належать
також діти-інваліди віком до 16 років,
оскільки до заяви про призначення
пенсії була додана довідка №10 від
07.03.2014 року голови ЛКК Брусилівської
центральної районної лікарні, з якої
вбачалося, що ОСОБА_5 була визнана
рішенням ЛКК дитиною-інвалідом до
досягнення нею 16 років.

Суд схиляється до того, що за таких
обставин, відповідач відповідно до
пункту 5 Порядку мав можливість
призначити пенсію за наявними
документами і в подальшому пр и
надходженні додаткових документів
провести перерахунок пенсії.

Також суд звертає увагу на те, що
позивач звернулася із заявою про
призначення пенсії не пізніше трьох
місяців з дня досягнення нею
пенсійного віку, а тому відповідно до
статті 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» позивачу пенсія за віком
має бути призначена з дня, що настає
за днем досягнення пенсійного віку.

Позивач ОСОБА_1 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1, досягла пенсійного віку
ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому пенсія за віком має
бути призначена з 11 квітня 2014 року.

Відповідно до ст.94 КАС України
підлягають стягненню з Управління ПФУ
в Брусилівському районі на користь
позивачки 73,08 гривень на відшкодування
понесених нею судових витрат по оплаті
судового збору.

Враховуючи викладене, на
підставі пункту 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та статті 17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
керуючись ст.ст.7-12, 71, 94, 159-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
в Брусилівському районі Житомирської
області про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення № 37
комісії про призначення пенсій від 15
липня 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Брусилівському районі
Житомирської області про відмову
ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком
у відповідності до пункту 3
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та статті 17
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Брусилівському районі
Житомирської області призначити
ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових
умовах відповідно до пункту 3
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та статті 17
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», починаючи з 11 квітня 2014
року.

Стягнути з Управління Пенсійного
фонду України в Брусилівському районі
Житомирської області на користь
ОСОБА_1 73,08 гривень на відшкодування
понесених нею судових витрат по оплаті
судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Брусилівський районний суд
Житомирської області протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
проголошення судом вступної та
резолютивної частин рішення, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Суддя
Грищенко М. В.