Справа № 2а-3765/11
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-3765/11
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Файдюка В.В.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Управління праці
та соціального захисту населення
Ніжинської міської ради Чернігівської
області на постанову Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської
області від 22 серпня 2011 року та на
ухвалу Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 28
грудня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ніжинської міської
ради Чернігівської області про
визнання дій протиправними, та
зобов'язання виплати щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ніжинської міської
ради Чернігівської області про
визнання дій протиправними, та
зобов'язання виплати щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня.

Постановою Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 22
серпня 2011 року вимоги позивача
задоволено частково.

В подальшому, відповідач звернувся до
суду з заявою про відстрочку виконання
постанови суду від 22 серпня 2011 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 28
грудня 201 року в задоволенні заяви про
відстрочку виконання судового рішення
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеними
судовими рішеннями, відповідач подав
апеляційні скарги, в якій просить
скасувати постанову та ухвалу суду
першої інстанції як такі, що
постановлені з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
з підстав викладених в апеляційних
скаргах.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про
часткове задоволення вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
відповідач виплатив позивачу
зазначену допомогу за 2011 році в розмірі
510 грн..

Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 22.10.1993 №3551-XII, який набрав
чинності 01.01.1994, визначає правовий
статус ветеранів війни, забезпечує
створення належних умов для їх
життєзабезпечення, сприяє формуванню в
суспільстві шанобливого ставлення до
них. Стаття 13 наведеного закону
передбачає пільги інвалідам війни.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV
статтю 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» доповнено
частиною четвертою такого змісту:

«Щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у
розмірах: інвалідам I групи - десять
мінімальних пенсій за віком; II групи -
вісім мінімальних пенсій за віком; III
групи - сім мінімальних пенсій за
віком».

У зв'язку із прийняттям Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 4 липня 2002
року №52-IV, частину четверту слід
вважати п'ятою.

Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
№107-VI, який набрав чинності 01.01.2008, текст
ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» змінено та
викладено в новій редакції: «Щорічно до
5 травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 зміни, внесені
підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) та
відповідно до п. 5 резолютивної частини
рішення втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення, тобто з 22 травня
2008 року.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів
України від 04.04.2011 року № 341 «Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується у 2011 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» установлено, що у 2011
році виплата разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», ветеранам
війни-інвалідам ІІ групи здійснюється
у розмірі 900 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами
колегія суддів вважає, що при
розв'язанні таких спорів застосуванню
підлягають положення Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» в редакції яка
діяла до внесення змін Законом України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
№107-VI.

Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» має вищу юридичну силу в
порівняні з постановою Кабінету
Міністрів України від 04.04.2011 № 341 «Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується у 2011 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань», та є пріоритетним у
застосуванні.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на отримання щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня у розмірі
семи мінімальних пенсій за віком як
інвалід ІІІ групи за 2011 рік.

При цьому, розмір мінімальної пенсії за
віком визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Положення ч. 5 ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» містять пряму
вказівку, що під час визначення розміру
такої пенсії за основу їх обчислення як
розрахункова величина береться
мінімальна пенсія за віком.

Будь-яким іншим законом, крім Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
мінімальний розмір пенсії не
встановлений, у зв'язку з чим відсутні
підстави не застосовувати для
розрахунку пенсії розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Обґрунтування вимог апеляційної
скарги, щодо скасування ухвали суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні заяви про відстрочку
виконання судового сушення не
заслуговують на увагу, зважаючи на
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 22
серпня 2011 року, вимоги позивача
задоволено частково, визнано дії
Управління праці та соціального
захисту населення Ніжинської міської
ради Чернігівської області в частині
недоплати в 2011 році разової грошової
допомоги інваліду війни 3-ї групи
ОСОБА_3 до 5 травня відповідно до ч. 5 ст.
13 Закону України «Про статус ветеранів
війни та гарантії їх соціального
захисту» у розмірі семи мінімальних
пенсій за віком протиправними.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Ніжинської міської ради Чернігівської
області перерахувати та виплатити
ОСОБА_3, інваліду війни 3-ї групи, разову
грошову допомогу до 5-го травня за 2011
рік відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни і
гарантії їх соціального захисту» у
розмірі семи мінімальних пенсії за
віком, встановлених відповідно до ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням вже
виплаченої щорічної разової грошової
допомоги.

Згідно ст. 263 Кодексу адміністративного
судочинства України, за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду. Суд розглядає
питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду. У разі прийняття
рішення про відстрочення чи
розстрочення виконання постанови в
адміністративній справі суд змінює
строк подання суб'єктом владних
повноважень звіту про виконання такої
постанови.

Підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

Колегія суддів вважає висновок суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення заяви про
відстрочку виконання судового рішення
правомірним, оскільки не надано
доказів про неможливість виконати
рішення суду, а посилання відповідача
на відсутність бюджетних коштів є
необґрунтованим.

Судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судові
рішення ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права
і підстав для скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41, 158, 160, 167, 195, 196, 199, 200,
205, 206, 212, 254, 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги відповідача
Управління праці та соціального
захисту населення Ніжинської міської
ради Чернігівської області - залишити
без задоволення.

Постанову Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 22
серпня 2011 року - залишити без змін.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 28
грудня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
06.11.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Сорочко Є.О.

Файдюк В.В.

оловуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Сорочко Є.О.

Файдюк В.В.