Справа № 275/389/14-а
Суддя: Коваленко В. К.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2014 року
смт. Брусилів

Брусилівський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого - судді
Коваленко В. К.,

при секретарі - Марієвській
Н.А.,

з участю:

позивачки ОСОБА_2

представника
позивачки ОСОБА_1

представників
відповідача Корженка О.К. Києнка
Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Брусилів
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Ставищенської сільської
ради Брусилівського району
Житомирської області про визнання
незаконною бездіяльність суб»єкта
владних повноважень та зобов»язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

16 травня 2014 року ОСОБА_2 (далі
позивачка) звернулась в суд з
адміністративним позовом до
Ставищенської сільської ради
Брусиловського району Житомирської
області (далі відповідач) про визнання
незаконною бездіяльність суб»єкта
владних повноважень та зобов»язання
вчинити певні дії, мотивуючи тим, що
вона в 2013 році, звернувшись в архів
Брусиловської районної державної
адміністрації Житомирської області,
для отримання архівних копій окремих
документів, а саме вирішила отримати
копію рішення про виділення її матері
ОСОБА_3 земельної ділянки

дізналася, що у 1993 році Виконавчий
комітет Ставищанської сільської ради
Брусиловського району Житомирської
області прийняв рішення про передачу у
власність ОСОБА_3 0,75 га, у тому числі
0,50га для ведення підсобного
господарства та 0,25 га для будівництва
та обслуговування будівель. Її мати
ОСОБА_3 разом із своїм чоловіком ОСОБА_4
проживала та була зареєстрована з 1955
року за адресою с. Ставище
Брусиловського району Житомирської
області, їм у користування для
господарства було виділено земельну
ділянку розміром 0,51 га, що складається
з 0,01 га - зайнята будівлею та 0,50 га -
земельна ділянка з якої обчислювався
земельний податок. 12 вересня 1996 року
матері позивачки було видано
державний акт на право власності на
землю площею 0,6577 га для ведення
особистого підсобного господарства
обслуговування житлових будівель та
споруд. Невідомо чи бачила її мати
рішення Виконкому Ставищенської
сільської ради про надання їй 0,75 га.
для таких цілей, відомо лише ,що
земельну ділянку її мати ніколи не
міряла спеціальними технічними
засобами, а тому отримавши державний
акт на землю, мабуть була впевнена, що
їй віділили стільки, скільки було
прописано у рішенні Виконкому. 29
травня 2007 року вона( позивачка) та її
рідні прийняли спадщину після смерті
їхньої матері ОСОБА_3, як
правонаступник вона звернулась до
Ставищанської сільської ради
Житомирської області для з»ясування
підстав зменшення розмірів земельних
ділянок, що належали її матері . У листі
- відповіді Ставищанської сільської
ради Брусиловського району їй було
повідомлено, що її мати отримала те, що
хотіла, і вони успадкували те, що їхня
мати отримала. Так як державний акт на
право власності на землю є похідним
документом від рішення про надання
такої земельної ділянки у приватну
власність, то ми ставимо питання про
приведення похідної документації у
відповідність до рішення № 95 від 17
грудня 1993 року Виконкому
Ставищанської сільської ради
Брусиловського району Житомирської
області про передачу у власність
ОСОБА_3 0,75 га, у тому числі 0,50 га для
ведення підсобного господарства та 0,25
га для будівництва та обслуговування
будівель. Державним актом на землю на
сьогодні було встановлено їхнє право
власності на 0,6577 га землі, але так як
вони дізналися, що мають право на
збільшення своїх часток за рахунок

збільшення розміру материної
спадщини, то вважають за необхідне
відновити їхні порушенні праві та
отримати у власність 0,0923 га, а тому
просить встановити діяння Виконавчого
комітету Ставищенської сільської ради
Брусиловського району Житомирської
області щодо ненадання у власність
ОСОБА_3 земельної ділянки розміром 0,75
га як бездіяльність, зобов»язати
відповідача визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 право власності на 0,0923
га , зобов»язати відповідача
розглядати спори про порушення меж
земельних ділянок, що знаходяться на
території с. Ставище, та здійснювати
контроль за використанням і охороною
земель на території села.

В судовому засіданні позивачка та
представник позивачки позов
підтримали повністю з підстав,
зазначених в адміністративному позові.

Представники відповідача Корженко
О.К. та Киянко Д.О. позов не визнали і
подали до суду письмове заперечення на
позов, в якому зазначено, що на момент
передачі у власність земельної ділянки
померлій ОСОБА_3 виконавчий комітет
сільської ради мав право приймати
рішення щодо передачі громадянам у
власність земельних ділянок,
відповідно до вимог Земельного
кодексу України 1991 року, мати позивачки
при отриманні державного акта на право
приватної власності на землю була
згодна з розмірами земельних ділянок,
визначеними в державному акті та
ніяких претензій до сільської ради не
пред»являла. Крім того їй була
виділена земельна ділянка більша ніж
вона користувалася згідно по
господарських книг.Так як сільська
рада не вимірювала, технічними
приладами, землю ОСОБА_3, в рішенні
написала 0,75 га. , а коли землю виміряли
технічними приладами для отримання
Державного акту виявилося,що земельна
ділянка становить 0,6577 га.

Вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши та
оцінивши докази, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає повністю з
таких підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України ,
ст. 24 Закону України " Про місцеве
самоврядування в Україні " органи
місцевого самоврядування діють лише
на підставі в межах повноважень та у
спосіб , передбачені Конституцією і
законами України та керуються у своїй
діяльності Конституцією ті законами
України . Відповідно до ст. 26 цього
закону виключно на пленарних
засіданнях селищної ради вирішуються
питання про вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Копія архівного
витягу з протоколу № 12 засідання
Виконкому Ставищенської сільської
ради народних депутатів від 17 грудня 1993
року № 95 свідчить, що ОСОБА_3 передано
у користування земельну ділянку
розміром 0,75 га.(а.с.5).

Довідка Ставищанської сільської
ради від 07.11.2013 року видана позивачці,
підтверджує, що її мати дійсно
проживала разом зі своїм чоловіком за
адресою с. Ставище, Брусиловського
району Житомирської області з 1955 року
(а.с.6).

Витяги по господарських книг
підтверджують, що померла ОСОБА_3 мала
у особистій власності жилий будинок та
землю , яка знаходилась в особистому
користуванні господарства загальною
площею спочатку 0,51 га,а у 2000 році 0,65га.
і саме за зазначену площу сплачувала
податок.

Державний акт про право власності
на землю Серії ЖТ 23-16 № 000260 від 12.09.1996
року підтверджує, що матері позивачки
ОСОБА_3 передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0,6577 га (а.с.12).

Свідоцтво про право на спадщину за
законом від 29 травня 2007 року
підтверджує , що позивачка після смерті
матері прийняла спадщину (а.с.13) та є є
власником земельних ділянок площею
0,0758 га,та 0.25 га , про що свідчать
державні акти на право власності на
земельні ділянки від 20 січня 2012 року
(а.с.15-16).

Заява ОСОБА_2 від 17.01.2014 до
Ставищанської сільської ради
Житомирської області свідчить , про
звернення позивачки про надання
інформації про скорочення розміру
земельних ділянок (а.с. 17).

З повідомлення Ставищенської
сільської ради від 20 січня 2014 року
вбачається, що рішення про передачу у
приватну власність земельних ділянок
приймалось рішенням Виконавчого
комітету сільської ради на підставі
записів у по господарських Книг, де
були вказані величини земельних
ділянок, закріплених за господарством
ОСОБА_3.

Рішення 2 сесії 6 скликання
Ставищанської сільської ради
Житомирської області від 23 листопада
2010 року про затвердження Положення про
постійні комісії сільської ради
підтверджує , що

Відповідно до ст.88 ЦПК України
понесені позивачем судові витрати з
відповідачів не відшкодовуються.

Враховуючи
вищевикладене керуючись
ст.ст.2,10-12,20,69,99,158-163,167,171-2,186 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

У позові ОСОБА_2 до
Ставищенської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області про визнання незаконною
бездіяльність суб»акта владних
повноважень та зобов»язання вчинити
певні дії відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з
дня її проголошення. У разі
застосування судом частини 3 статті
160 КАС України, а також прийняття
судом у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Коваленко В. К.