Справа № 802/2588/14-а
Суддя: Жернаков Михайло Володимирович
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 листопада 2014 р.
Справа № 802/2588/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жеранкова М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Дмитрука В. В.,

представника позивача:
Бондаренка А. В.,

відповідача:
Вітенка Д. Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: профспілки первинної
профспілкової організації
"Кирнасівський цукровий завод"

до: прокурора прокуратури
Тульчинського району Вінницької
області Вітенка Дмитра Григоровича

про: визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулася
профспілка первинної профспілкової
організації "Кирнасівський цукровий
завод" з адміністративним позовом до
прокурора прокуратури Тульчинського
району Вінницької області Вітенка
Дмитра Григоровича про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії.

19.09.2014 на адресу суд від представника
позивача надійшла заява про зміну
позовних вимог, в якій позивач просить
суд:

- визнати дії прокурора Тульчинського
району Вінницької області Бондара
Андрія Вікторовича, які полягають у
наведенні недостовірної інформації в
листі за № 84-595 вих. 14, відісланої
старшому слідчому в особливо важливих
справах Генеральної прокуратури
України старшому раднику юстиції
Павлію Д. В., про те, що за адресою: с.
Кирнасівка, вул. Заводська 1
Тульчинського району Вінницької
області зберігається цукор-пісок, який
належить Аграрному фонду,
протиправними;

- визнати дії прокурора Тульчинського
району Вінницької області Бондара
Андрія Вікторовича, які полягають в
опечатуванні складських приміщень
Кирнасівського цукрового заводу та
навішуванні замків на двері складських
приміщень за адресою: смт. Кирнасівка,
вул. Новозаводська 1 Тульчинського
району Вінницької області
протиправними;

- зобов'язати прокурора Тульчинського
району Вінницької області Бондара
Андрія Вікторовича зняти замки зі
складських приміщень Кирнасівського
цукрового заводу за адресою: смт.
Кирнасівка, вул. Новозаводська 1
Тульчинського району Вінницької
області;

зобов'язати прокурора Тульчинського
району Вінницької області Бондара
Андрія Вікторовича повідомити у
письмовому вигляді старшого слідчого в
особливо важливих справах
Генерального прокуратури України
старшого радника юстиції Павлія Д. В.
про те, що за адресою: смт. Кирнасівка,
вул. Новозаводська 1 Тульчинського
району Вінницької області відсутній
цукор-пісок, який належить Аграрному
фонду.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав подану заяву про
зміну позовних вимог. На підставі ст. 137
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) суд прийняв
указану заяву як таку, що відповідає
вимогам ст. 106 КАС України.

В судовому засіданні 25.11.2014 суд ухвалою,
постановленою без виходу до нарадчої
кімнати, замінив неналежного
відповідача у справі - прокурора
прокуратури Тульчинського району
Вінницької області Бондара Андрія
Вікторовича на належного Вітенка
Дмитра Григоровича.

У зв'язку зі зміною позовних вимог суд
поставив на розгляд питання про
можливість розгляду змінених позовних
вимог у порядку адміністративного
судочинства.

Представник позивача в судовому
засіданні наполягав на підсудності
змінених позовних вимог суду
адміністративної юрисдикції,
зазначивши, що якщо Кримінальним
процесуальним кодексом України не
передбачений порядок оскарження
рішень і дій суб'єкта владних
повноважень (постанова слідчого про
надання доручення про проведення
слідчих дій), які порушують
конституційні права особи, то такі
рішення мають бути розглянуті в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідач в судовому засіданні
наполягав на закритті провадження у
справі у зв'язку з непідсудністю позову
суду адміністративної юрисдикції.

Вирішуючи питання чи поширюється
компетенція адміністративного суду на
вказаний публічно-правовий спір, суд
виходив з такого.

Згідно з частиною 1 статті 2 цього
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 17 КАС
України компетенція адміністративних
судів поширюється, зокрема, на спори
фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктами владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії) дій чи
бездіяльності.

Частиною 2 ст.2 КАС України визначено, що
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з положеннями ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється, зокрема, на спори фізичних
чи юридичних осіб із суб'єктами владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії) дій
чи бездіяльності. Компетенція
адміністративних судів не поширюється
на публічно-правові справи, що належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

Як зазначає Конституційний Суд України
у своєму рішенні №6-рп/2001 від 23.05.2001
кримінальне судочинство - це
врегульований нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України порядок діяльності органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду (судді) щодо
порушення, розслідування, розгляду і
вирішення кримінальних справ, а також
діяльність інших учасників
кримінального процесу підозрюваних,
обвинувачених, підсудних, потерпілих,
цивільних позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод та законних інтересів. Захист
прав і свобод людини не може бути
надійним без надання їй можливості
оскаржити до суду окремі процесуальні
акти, дії чи бездіяльність органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду. Але таке оскарження
може здійснюватись у порядку,
встановленому
Кримінально-процесуальним кодексом
України, оскільки така діяльність
посадових осіб прокуратури має свої
особливості і не належить до
управлінської сфери.

Спільним листом Вищого
адміністративного суду України та
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 березня 2011 року № 334/8/13-11
(259/0/4-11) наголошено, що при визначенні
судової юрисдикції щодо вирішення
справи необхідно виходити з характеру
спірних правовідносин, прав та
інтересів, за захистом яких звернувся
позивач, суб'єктного складу сторін,
предмета спірних правовідносин. Органи
дізнання, слідства та прокуратури під
час перевірки заяви про злочин та її
вирішення, виконують не владні
управлінські функції, а владні
процесуальні функції, відтак, такі
спори не випливають із здійснення
суб'єктом владних повноважень своїх
владних управлінських функцій, а тому
не належать до юрисдикції
адміністративних судів.

Згідно з вимогами частини 1 статті 1
Кримінального процесуального кодексу
України (далі - КПК України) порядок
кримінального провадження на
території України визначається лише
кримінальним процесуальним
законодавством України. Кримінальне
процесуальне законодавство України
складається з відповідних положень
Конституції України, міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, цього
Кодексу та інших законів.

Завданнями кримінального провадження,
відповідно до статті 2 КПК України, є
захист особи, суспільства та держави
від кримінальних правопорушень,
охорона прав, свобод та законних
інтересів учасників кримінального
провадження, а також забезпечення
швидкого, повного та неупередженого
розслідування і судового розгляду з
тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне
правопорушення, був притягнутий до
відповідальності в міру своєї вини,
жоден невинуватий не був обвинувачений
або засуджений, жодна особа не була
піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура.

Отже, правовідносини, що виникають з
приводу досудового розслідування,
вчинені в межах порушених кримінальних
проваджень, не є управлінськими, а
повноваження цих органів та їхніх
посадових осіб регламентовані
Кримінальним процесуальним кодексом
України.

Стаття 303 КПК України встановлю
перелік, рішень, дій чи бездіяльності
слідчого або прокурора, які можуть бути
оскаржені під час досудового
розслідування, та право на оскарження.

Відповідно до статті 306 КПК України
скарги на рішення, дії чи бездіяльність
слідчого чи прокурора розглядаються
слідчим суддею місцевого суду згідно з
правилами судового розгляду,
передбаченими статтями 318 - 380 цього
Кодексу, з урахуванням положень цієї
глави.

Отже, суб'єкти, визначені в цих нормах, є
носіями спеціальних владних
процесуальних повноважень і тому
виконують функції, обумовлені
завданнями кримінального судочинства

У рішенні 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011
Конституційний суд України наголошує,
що: "здійснюючи перевірку заяв і
повідомлень про злочини, прокурор,
слідчий, орган дізнання діють до
порушення кримінальної справи, однак
вдаються до тих же способів і прийомів,
що й під час збирання доказів у
кримінальній справі. Отже,
правовідносини, що мають місце під час
розгляду заяв про злочини, за своєю
правовою природою є
кримінально-процесуальними. Тому
перевірка скарг на рішення, дії чи
бездіяльність вказаних суб'єктів
владних повноважень має відбуватися у
тому ж процесуальному порядку і тим же
судом, на який відповідно до закону
покладені повноваження щодо перевірки
й оцінки доказів у кримінальній справі,
тобто судом із розгляду кримінальних
справ. До того ж імперативний припис
пункту 2 частини третьої статті 17 КАС
України виключає юрисдикцію
адміністративних судів щодо справ,
які належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства. Зазначене
обумовлює висновок, що компетентним
національним судом, до юрисдикції
якого належить розгляд скарг щодо
прийняття рішень, вчинення дій або
допущення бездіяльності суб'єктом
владних повноважень стосовно заяв і
повідомлень про вчинені або
підготовлювані злочини, є суд, який
спеціалізується на розгляді
кримінальних справ".

Таким чином, компетенція
адміністративного суду не поширюється
на вказаний публічно-правовий спір,
оскільки справа має розглядатися в
порядку кримінального судочинства
судом загальної юрисдикції.

Крім цього, суд зауважує, що зазначаючи
про неможливість розгляду вказаної
справи в порядку кримінального
судочинства, представник позивача не
надає доказів звернення з таким
позовом до загального суду та
наявність відповідних рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України
суд закриває провадження у справі: якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства. Згідно з 2 цієї статті якщо
провадження у справі закривається з
підстави, встановленої пунктом 1
частини першої цієї статті, суд повинен
роз'яснити позивачеві, до юрисдикції
якого суду віднесено розгляд таких
справ.

Керуючись ст.ст. 157, 165, 186, 254 КАС України,
суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі закрити.

Роз'яснити представникові позивача, що
оскарження дій, рішень і бездіяльності
слідчого і прокурора відбувається у
тому процесуальному порядку і тим
самим судом, на який відповідно до
закону покладені повноваження щодо
перевірки і оцінки доказів у
кримінальній справі, тобто загальним
судом, який розглядає кримінальну
справу, в межах якої здійснена
відповідна процесуальна дія чи
прийняте процесуальне рішення.

Ухвала набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 цього
Кодексу, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Жернаков Михайло Володимирович