Справа № 2а-6112/09
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"02" грудня 2014 р.
Справа № 2а-6112/09

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира
на постанову Овруцького районного
суду Житомирської області від "21"
квітня 2009 р. у справі за позовом ОСОБА_3
до Управління праці та соціального
захисту населення Богунської районної
ради м. Житомира про визнання
бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2009 року ОСОБА_3 звернувся до
Овруцького районного суду
Житомирської області з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Богунської районної
ради м. Житомира про визнання дій
відповідача неправомірними та
стягнення з відповідача на його
користь 59018,71 грн. невиплачених коштів,
передбачених ст.39 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.09.1996 року по 01.01.2008 року.

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 21 квітня 2009
року позов задоволено частково.

Визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира по
застосуванню постанови Кабінту
Міністрів України від 26.07.1996 року №836 в
частині визначення ОСОБА_3 розміру
доплати за ст.39 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.01.1997 року по 31.12.2003 року, з 01.02.2004 року
по 31.12.2005 року, з 01.07.2007 року по 31.12.2007
року неправомірними.

Стягнуто з Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира на
користь ОСОБА_3 доплату до заробітної
плати відповідно до ст.39 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.01.1997 року по 31.12.2003 року, з 01.02.2004 року
по 31.12.2005 року, з 01.07.2007 року по 31.12.2007
року в сумі 48282,96 грн. В решті позову
відмовлено.

Постановою апеляційного суду
Житомирської області від 28 березня 2011
року скасовано рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог та прийнято нове
рішення, яким відмовлено у задоволенні
позову за пропуском строку звернення
до суду. В решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20 червня 2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Постанову апеляційного суду
Житомирської області від 28 березня 2011
року скасовано, а справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року постанову Овруцького районного
суду Житомирської області від 21 квітня
2009 року скасовано в частині
задоволення позову і в цій частині
позовні вимоги залишено без розгляду. В
решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16 жовтня 2014 року постанову
апеляційного суду Житомирської
області від 29 жовтня 2013 року скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги відповідно до ст.195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

В своїх ухвалах Вищий адміністративний
суд України звертав увагу на те, що
статті 99-100 КАС України на момент подачі
позову передбачали можливість
застосування строку звернення до суду
лише за наполяганням однієї з сторін.

Також Вищий адміністративний суд
України вказував на необхідність
звернути увагу на те, що при розрахунку
доплати до пенсії застосуванню
підлягає розмір прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Що стосується строку звернення до суду,
то колегія суддів зазначає таке.

Позивач звернувся до суду 30 березня 2009
року та просив стягнути з відповідача
невиплачені йому кошти, передбачені
ст.39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 01.09.1996 року по
01.01.2008 року.

Відповідно до 2 ст. 99 КАС України (у
редакції чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України (у редакції
чинній на час звернення до суду із
вказаним позовом) пропущення строку
звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Однак, з матеріалів справи вбачається,
що відповідач в запереченнях на
позовну заяву (а.с.7) не наполягають на
питанні про застосування строку
звернення до суду, а тому колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність розгляду позовних вимог,
заявлених позивачем у повному обсязі.

Відповідач викликався також с судове
засідання суду апеляційної інстанції,
однак в судове засідання не з'явився,
будь-яких заяв, в тому числі і про
застосування строку звернення до суду,
не надсилав.

Встановлено, що ОСОБА_3 працював в
Державній інспекції з карантину рослин
по Житомирській області, є потерпілим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 3, і постійно проживає в
АДРЕСА_1 яке відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України №106 від
23.07.1991р. віднесено до зони безумовного
обов'язкового відселення, що
підтверджується копіями посвідчення
серії НОМЕР_1 від 27.06.1993 року та паспорта
громадянина України серії НОМЕР_2

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції,
що набрала чинності з 20.06.1996 року)
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах: у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати; у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати; у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- одна мінімальна заробітна плата.

Постановами Кабінету Міністрів
України №836 від 26.07.1996р., №987 від 20.06.200
року, №936 від 20.09.2005 року, всупереч
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
встановлено конкретні розміри доплат в
твердій грошовій сумі.

З огляду на це суд першої інстанції в
своїй постанові від 21.04.2009 року
правильно вказав на те, що зазначені
постанови не підлягають застосуванню
як такі, що суперечать вимогам закону,
який є нормативним актом вищого рівня.

Тобто, сума допомоги згідно зі ст.ст.39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
відповідачем мала розраховуватися,
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати.

Законом України "Про Держаний бюджет
України на 2006 рік" та "Про Держаний
бюджет України на 2007 рік" була зупинена
дія ст. 39 Закону в частині, що
стосується виплат в залежності від
розміру мінімальної заробітної плати,
однак рішенням Конституційного суду
України від 09.07.2007 р. №6-рп (справа про
соціальні гарантії громадян) п.30 ст. 71
Закону України "Про Держаний бюджет
України на 2007 рік" визнано таким, що не
відповідає Конституції України.

Визнані неконституційними положення
Законів України втрачають чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом
рішення, а тому з дня ухвалення
відповідних рішень відповідач мав
сплачувати позивачу надбавку до
заробітної плати в розмірі,
визначеному Законом.

Стосовно необхідності застосування
розміру прожиткового мінімуму для
розрахунку надбавки до пенсії
позивача, на що покликався суд
касаційної інстанції, то колегія
вважає за необхідне вказати, що у
позовній заяві позивач просить
стягнути на свою користь не надбавку до
пенсії, яка передбачена ст.51 Закону і
залежить від розмірі мінімальної
пенсії за віком, а надбавку згідно ст.39
Закону, яка визначається у
співвідношенні до мінімальної
зарплати.

З огляду на положення статей 21, 105, 162
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю.

З цих підстав суд мав би визнати дії
відповідача неправомірними
(незаконними) та зобов'язати провести
нарахування та виплатити належні суми
відповідно до закону, а не ухвалювати
рішення про стягнення конкретних сум.

Зазначена помилка суду першої
інстанції є підставою для скасування
прийнятого ним рішення та ухвалення
нового.

На підставі вищевикладеного, позовні
вимоги ОСОБА_3 підлягають до часткового
задоволення за період 01.09.1996 року по
31.12.2005 року та з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року.

Невідповідність висновків суду першої
інстанції обставинам справи, а так само
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання є підставою для скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення згідно ст.202 КАС України.

Враховуючи викладене, судове рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового - про
задоволення позову частково.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира
задовольнити частково, постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від "21" квітня 2009
р. скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м. Житомира
провести донарахування та виплатити
ОСОБА_3 щомісячну доплату, як
громадянину, що працює на території
радіоактивного забруднення, за період
з 01.09.1996 р. по 31.12.2005 р. та з 09.07.2007 по 31.12.2007
р. в розмірі, визначеному ст.39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", що
дорівнює трьом мінімальним заробітним
платам, з урахуванням виплачених
коштів.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління праці та соціального
захисту населення Богунської районної
ради м. Житомира
вул.Перемоги,55,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,