Справа № 804/18920/14
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 р. Справа № 804/18920/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі судді
Юркова Е.О., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративний позов
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогою -
стягнути кошти з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), що
знаходиться за адресою: 52100,
Дніпропетровська обл., Пятихатський
район, АДРЕСА_1, на суму боргу по єдиному
соціальному внеску в розмірі 3 538,06 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що у зв'язку з нарощуванням
податкового боргу та відсутністю
погашення самостійно задекларованих
податкових зобов'язань, утворився
зазначений податковий борг. Сума боргу
не сплачується відповідачем
добровільно, а тому підлягає
примусовому стягненню.

Представник позивача в судове
засідання не прибув. На адресу суду
направив заяву про здійснення розгляду
справи без участі уповноваженого
представника в порядку письмового
провадження.

Відповідач до суду не з'явився, про
дату, час та місце проведення судового
розгляду повідомлений належним чином,
що підтверджено матеріалами справи.
Правом на подання письмових пояснень
або заперечень не скористався.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі за
текстом - ФОП ОСОБА_1, або відповідач)
зареєстрований в якості суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи, що підтверджується Витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 01.10.2014р. та з 04.05.2006р. перебуває
на податковому обліку в органах
податкової служби.

В січні 2012 року ФОП ОСОБА_1 до
Верхньодніпровської об'єднаної ОДПІ
було подано заяву про право
застосування спрощеної системи
оподаткування, яка зареєстрована за
вхідним № 884/10, та відповідно,
відповідач є платником єдиного податку
відповідно до Податкового кодексу
України за спрощеною системою
оподаткування за ставкою 15 відсотків
до розміру мінімальної заробітної
плати.

Судом встановлено, що спрощена система
оподаткування була застосована до
відповідача протягом 2012-2014 року.

Так, податковий борг відповідача виник
в наслідок:

- несплати узгоджених податкових
зобов'язань з єдиного внеску (термін
сплати 20.01.2014р.) у сумі 746,67 грн.;

- несплати узгоджених податкових
зобов'язань з єдиного внеску (термін
сплати 22.04.2014р.) у сумі 1267,95 грн.;

- несплати узгоджених податкових
зобов'язань з єдиного внеску (термін
сплати 21.07.2014р.) у сумі 1267,95 грн.;

- несплати нарахованих Рішенням №
від 30.07.2014р. про застосування штрафних
санкцій та нарахування пені за
несплату єдиного внеску штрафних
санкцій у розмірі 74,2 грн. та пені у
розмірі 181,29 грн.

Зазначене рішення № від 30.07.2014р.
було отримано відповідачем, доказів
оскарження рішення останнім не було
надано.

Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
визначено правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

У відповідності до п.3 ст.7 визначеного
Закону для платників, зазначених у
пункті 4 частини першої статті 4 цього
Закону, які обрали спрощену систему
оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Згідно п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Згідно ст.9 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платники
єдиного внеску, зазначені у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний рік, до 10
лютого наступного року, крім фізичних
осіб - підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, та членів сімей
таких осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, які сплачують єдиний
внесок, нарахований за календарний
квартал, до 20 числа місяця, що настає за
кварталом, за який сплачується єдиний
внесок.

З 01.01.2011р. питання сплати грошового
зобов'язання, виникнення податкового
боргу платників податків та його
погашення тощо регулюються введеним у
дію Податковим кодексом України
(надалі - Кодекс).

Згідно п.31.3. ст. 31 Податкового кодексу
України, строк сплати податку та збору
встановлюється відповідно до
податкового законодавства для кожного
податку окремо. Зміна платником
податку, податковим агентом або
представником платника податку чи
контролюючим органом встановленого
строку сплати податку та збору
забороняється, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 36 Податкового кодексу України
(надалі - Кодекс) встановлено
податковий обов'язок платника податку
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом.

Згідно ст. 6 Податкового кодексу
України податком є обов'язковий,
безумовний платіж до відповідного
бюджету, що справляється з платників
податків відповідно цього Кодексу.

При несплаті зобов'язання у
встановлений строк виникає податковий
борг, який, згідно пп. 14.1.175 ст. 14 Кодексу,
становить сума грошового зобов'язання
(з урахуванням штрафних санкцій зі їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк.

Грошове зобов'язання платника податків
- сума коштів, яку платник повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію (п. І4.1.39).

Згідно ст. 59 Кодексу податкова вимога
надсилається (вручається) платникам
податків, які самостійно подали
податкові декларації, але не погасили
суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення(п.
59.4). У разі коли у платника податків,
якому надіслано вимогу, сума боргу
збільшується, погашенню підлягає всі
сума боргу, що виник після надіслання
(вручення) вимоги (п. 59.5).

Враховуючи положення вищевказаної
статті та положень Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»,
Верхньодніпровською об'єднаною ОДПІ
було складено податкову вимогу №92 від
05.05.2014 року та податкову вимогу №92 від
07.08.2014р. на суму боргу по єдиному внеску
станом на 01.08.2014р. у розмірі 4166,57 грн.,
яка була отримана відповідачем 16.08.2014р.,
що підтверджено матеріалами справи.

Доказів оскарження зазначених
податкових вимог відповідачем не
надано.

Визначення податкового боргу, надане у
пп. 14.1.175 ст. 14 Кодексу, свідчить, що
податковий борг - це сума узгодженого
грошового зобов'язання, але не
сплаченої платником податків у
встановлений строк. Відповідно до п. 5 9.5
у разі, коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу, що виник після
надіслання (вручення) вимоги.

Підстави ж для відкликання податкової
вимоги встановлені ст. 60 Кодексу, - такі
підстави для відкликання вимог у
даному випадку відсутні.

Відповідно п. 60.6 ст. 60 Кодексу якщо
нарахована сума грошового зобов'язання
або податкового боргу збільшується
внаслідок їх адміністративного
оскарження, раніше надіслане податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога не відкликаються. На суму
збільшення грошового зобов'язання
надсилається окреме податкове
повідомлення-рішення, а на суму
збільшення податкового боргу окрема
податкова вимога не надсилається. Отже,
Податковий кодекс не передбачає
направлення необмеженої кількості
податкових вимог в залежності від
будь-яких обставин., Направлення нової
податкової вимоги можливе виключно у
разі відкликання попередньої
відповідно до Кодексу, наприклад, у
зв'язку із погашенням боргу у повному
обсязі. Натомість існування боргу, який
виник раніше і має певну динаміку
часткового збільшення/зменшення,
унеможливлює прийняття інших вимог до
повного зменшення абсолютного
значення цього боргу на конкретну дату.

Погашенням податкового боргу є
зменшення абсолютного значення суми
такого боргу, підтверджене відповідним
документом (пп. 14.1.152 ст. 14 Кодексу).

Кодекс не містить також положень які б
визнавали недійсними вимоги прийняті у
попередніх періодах щодо боргу, який
існує на даний час.

Вимоги ст. 19 Конституції України
забороняють державним органам
вчинення дій, що не передбачені чинним
законодавством.

Таким чином, податкова вимога, що
надіслані відповідачу є чинною,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу, що виник після
надіслання цієї вимоги, а законодавчі
підстави для відкликання податкових
вимог або прийняття нових чи окремих
податкових вимог - відсутні.

Відповідно до ст. 67, 68 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом; кожен
зобов'язаний неухильно додержуватися
Конституції України та законів
України.

Порядок погашення податкового боргу
платника податків встановлено
Податковим кодексом. Так, згідно ст. 95
Кодексу орган державної податкової
служби здійснює за платника податків і
на користь держави заходи щодо
погашення податкового боргу такого
платника податків шляхом стягнення
коштів, які перебувають у його
власності, а в разі їх недостатності -
шляхом продажу майна такого платника
податків, яке перебуває у податковій
заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини (п.
95.1 - 95.3) .

Орган державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.
Стягнення готівкових коштів
здійснюється у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України (п. 95.4).

Згідно ст. 41 Кодексу органи державної
податкової служби, які уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах їх повноважень, є
органами стягнення (виключно) (орган
стягнення - державний орган,
уповноважений здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу в межах повноважень,
встановлених ПК або іншими законами
України (п. 14.1.137).

Рішення суду щодо надання вказаного
дозволу є підставою для прийняття
органом Державної податкової служби
рішення про погашення усієї суми
податкового боргу. Рішення органу
державної податкової служби
підписується його керівником та
скріплюється гербовою печаткою органу
державної податкової служби. Перелік
відомостей, які зазначаються у такому
рішенні, встановлюється центральним
органом державної податкової служби.

Відповідно до положень, закріплених ст.
11 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості, а згідно з ч. 1 ст. 71
КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Таким чином, позов Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути кошти з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), що
знаходиться за адресою: 52100,
Дніпропетровська обл., Пятихатський
район, АДРЕСА_1, на суму боргу по єдиному
соціальному внеску в розмірі 3 538,06 грн.

Копію постанови направити
сторонам по справі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та в
строки, встановленні статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя Е.О. Юрков