Справа № 813/7499/13-а
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2014 року
Справа № 813/7499/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді
секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління юстиції
у Львівській області, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Самбірське міськрайонне управління
юстиції Львівської області, Відділ
державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області
про скасування наказів, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,-
ОСОБА_1 звернулась у Львівський
окружний адміністративний суд з
позовом до Головного управління
юстиції у Львівській області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Самбірське міськрайонне
управління юстиції Львівської області,
Відділ державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області
в якому, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, просить:
- визнати незаконним та скасувати наказ
Головного управління юстиції у
Львівській області № 1515-к від 27.08.2013
року «Про відклик з відпустки ОСОБА_1»;
- визнати незаконним наказ Головного
управління юстиції у Львівській
області № 1549/к від 04.09.2013 року «Про
звільнення ОСОБА_1»;
- поновити ОСОБА_1 на посаді спеціаліста
1-ї категорії відділу державної
виконавчої служби Самбірського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області з 05.09.2013 року, тобто
з часу незаконного звільнення її з
роботи та стягнути з відповідача на її
користь середній заробіток за весь час
В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що наказом
Головного управління юстиції у
Львівській області № 1515-к від 27.08.2013
року ОСОБА_1 було відкликано з щорічної
основної відпустки з 27.08.2013 року. З
вказаним наказом позивач ознайомилась
04.09.2013 року. При цьому, в тексті наказу
не вказано підстав відкликання з
відпустки, а лише зазначено про
виробничу необхідність такого. Згоди
на відкликання з відпустки вона не
давала, а тому вказаний наказ винесено
з порушенням вимог Кодексу законів про
працю України (надалі - КЗпП України) та
Закону України «Про відпустки», у
зв'язку з чим підлягає скасуванню.
Окрім цього, позивач зазначає, що
наказом відповідача № 1549/к від 04.09.2013
року її було звільнено з посади
спеціаліста першої категорії відділу
державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції за систематичне
невиконання своїх посадових обов'язків
згідно з п.3 ст.40 КЗпП України. Серед
підстав для звільнення позивача з
займаної посади були накази Головного
управління юстиції у Львівській
області № 130/Д від 22.05.2013 року «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_1» та № 168/Д від
04.07.2013 року «Про оголошення догани
ОСОБА_1». Позивач зазначає, що на момент
прийняття вказаного наказу про
звільнення її з посади, накази про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності були скасовані
Львівським окружним адміністративним
судом, відтак позивач вважає, що у
відповідача відсутні були підстави для
звільнення її з посади з цих підстав.
Вказане в подальшому було підтверджено
комісією Міністерства юстиції України
за результатами проведеного
службового розслідування. На виконання
вказівок комісії з проведення
службового розслідування, викладених в
акті від 22.07.2014 року, відповідач наказом
від 12.08.2014 року поновив ОСОБА_1 на
займаній посаді. Крім цього, вказаним
наказом скасовано наказ відповідача №
1549/к від 04.09.2013 року. Однак, зважаючи на
те, що поновлення на посаді відбулось
лише 12.08.2014 року, позивач вважає, що для
належного відновлення порушених прав,
її необхідно поновити на посаді з 05.09.2014
року, тобто з часу незаконного
звільнення та стягнути з відповідача
на її користь середній заробіток за час
Позивач та її представник в судовому
засіданні позов підтримали повністю з
підстав викладених у позовній заяві та
додаткових поясненнях. Просили
задовольнити такий в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення даного
адміністративного позову заперечив.
Вказав, що наказом Головного
управління юстиції у Львівській
області № 1262/к від 12.08.2014 року скасовано
наказ Головного управління юстиції у
Львівській області від 04.09.2013 року №
1549/К «Про звільнення ОСОБА_1» та
поновлено її на посаді спеціаліста 1
катогорії відділу державної
виконавчої служби Самбірської
міськрайонного управління юстиції
Львівської області. Вказаним наказом
відновлено порушені права позивача.
ОСОБА_1 не зверталась до Головного
управління юстиції у Львівській
області з заявою про виплату їй
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, а тому відсутні підстави для
задоволення позову. З цих підстав
просив в задоволенні позовних вимог
Треті особи - Самбірське міськрайонне
управління юстиції Львівської області
та Відділ державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області
участі повноважних представників в
судовому засіданні не забезпечили,
хоча належним чином були повідомленні
про час та місце проведення такого.
За таких обставин суд ухвалив
розглянути справу за наявними у ній
Дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне:
Щодо позовної вимоги про визнання
протиправним та скасування наказу
Головного управління юстиції у
Львівській області № 1515-к від 27.08.2013
року «Про відклик з відпустки ОСОБА_1».
ОСОБА_1 з 2001 року перебувала на посаді
спеціаліста 1-ї категорії відділу
державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області.
Наказом № 7-в від 07.08.2013 року їй надано
щорічну основну відпустку за період
роботи з 26.11.2011 року по 25.11.2012 року
тривалістю 30 календарних днів та
додаткову відпустку за вислугу років
тривалістю 7 календарних днів, всього -
37 календарних дні з 27.08.2013 року по 02.10.2013
року з виплатою матеріальної допомоги
на оздоровлення. На час перебування у
відпустці ОСОБА_1 виконання її
обов'язків покладено на ОСОБА_4
державного виконавця відділу ДВС
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області.
З вказаним наказом позивач ознайомлена
27.08.2013 року начальником відділу
державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції внесено подання
начальнику Головного управління
юстиції у Львівській області № 09-13/6233
від 27.08.2013 року щодо відкликання ОСОБА_1
з відпустки у зв'язку з виробничою
Підставами для відкликання позивача з
відпустки були неналежне
перерахування коштів, які перебувають
на депозитному рахунку відділу ДВС
Самбірського міськрайонного
управління юстиції та невиконання
доручення начальника управління
державної виконавчої служби ГУ юстиції
у Львівській області про необхідність
доопрацювання Книги депозитних сум
відділу ДВС Самбірського
міськрайонного управління юстиції у
зв'язку з виявленими порушеннями
Інструкції з організації примусового
виконання рішень та невідповідністю
поданої інформації щодо залишку коштів
не витребуваних стягувачем протягом
одного року, а також невиконання
доручення про проведення перевірки
Книги обліку депозитних сум за липень
На підставі вказаного подання, наказом
Головного управління юстиції у
Львівській області № 1515-к від 27.08.2013
року ОСОБА_1 відкликано з щорічної
основної відпустки з 27.08.2013 року у
зв'язку з виробничою необхідністю. При
цьому спірним наказом перенесено
невикористану відпустку тривалістю 37
календарних днів на інший час.
З таким наказом позивач ознайомилась
04.09.2013 року, зазначивши при цьому, що
вона перебуває на лікарняному з 04.09.2013
року, про що свідчить відповідний напис
на наказі та особистий підпис ОСОБА_1
Суд зазначає, що позивача відкликано
лише з основної відпустки. Рішення про
відкликання позивача з додаткової
відпустки відповідачем не приймалось.
День прийняття відповідачем наказу про
відкликання збігається з першим днем
Відповідно до ч.8 ст.79 КЗпП України
відкликання з щорічної відпустки
допускається за згодою працівника лише
для відвернення стихійного лиха,
виробничої аварії або негайного
усунення їх наслідків, для відвернення
нещасних випадків, простою, загибелі
або псування майна підприємства,
установи, організації з додержанням
вимог частини шостої цієї статті та в
інших випадках, передбачених
законодавством. У разі відкликання
працівника з відпустки його працю
оплачують з урахуванням тієї суми, що
була нарахована на оплату
невикористаної частини відпустки.
Аналогічні за змістом норми містить ст.
12 Закону України «Про відпустки».
Таким чином, суд зазначає, що для
відкликання працівника з основної чи
додаткової відпустки з ініціативи
власника законодавством передбачені
виключні підстави, які повинні бути
вагомими та належним чином
обґрунтованими. При цьому,
законодавством передбачено
обов'язкову згоду працівника на
відкликання його з відпустки.
Судом встановлено, що позивач не давала
згоди на відкликання її з відпустки, а
тому відповідачем при винесенні
спірного наказу порушено вказані вище
норми Кодексу законів про працю та
Закону України «Про відпустки».
Крім цього, відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами
поважності причин для відкликання
ОСОБА_1 з відпустки. Відсутні такі і у
спірному наказі № 1515-к від 27.08.2013 року.
Неналежне обґрунтування підстав для
відкликання ОСОБА_1 з відпустки
підтверджується також і актом
службового розслідування від 22.07.2014
року, проведеного комісією
Міністерства юстиції України стосовно
начальника відділу державної
виконавчої служби Самбірського
міськрайонного управління юстиції
Судом враховано, що за положеннями ст. 11
Закону України «Про відпустки» щорічна
відпустка за ініціативою власника або
уповноваженого ним органу, як виняток,
може бути перенесена на інший період
тільки за письмовою згодою працівника
та за погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником) або
іншим уповноваженим на представництво
трудовим колективом органом у разі,
коли надання щорічної відпустки в
раніше обумовлений період може
несприятливо відбитися на нормальному
ході роботи підприємства, та за умови,
що частина відпустки тривалістю не
менше 24 календарних днів буде
використана в поточному робочому році.
У разі перенесення щорічної відпустки
новий термін її надання встановлюється
за згодою між працівником і власником
або уповноваженим ним органом. Якщо
причини, що зумовили перенесення
відпустки на інший період, настали під
час її використання, то невикористана
частина щорічної відпустки надається
після закінчення дії причин, які її
перервали, або за згодою сторін
переноситься на інший період з
додержанням вимог статті 12 цього
Відповідачем не подано доказів
дотримання ним при прийнятті спірного
наказу передбаченого вказаними
нормами порядку перенесення позивачу
відпустки на інший період.
З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що наказ відповідача № 1515-к
від 27.08.2013 року винесений з порушенням
вимог законодавства, є протиправним та
підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про визнання
незаконним наказу Головного
управління юстиції у Львівській
області № 1549/к від 04.09.2013 року «Про
звільнення ОСОБА_1».
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
Судом встановлено, що наказом
Головного управління юстиції у
Львівській області № 1549/к від 04.09.2013
року звільнено ОСОБА_1 з посади
спеціаліста першої категорії відділу
державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області
за систематичне невиконання своїх
посадових обов'язків (п.3 ст.40 КЗпП
України). В обґрунтування
систематичності невиконання ОСОБА_1
посадових обов'язків відповідач у
наказі вказує на факти неодноразового
притягнення її до дисциплінарної
відповідальності за порушення
службової дисципліни.
Так, наказом відповідача № 130/д від
22.05.2013 року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_1» за невиконання доручення
Головного управління юстиції у
Львівській області № 08-21/750 від 23.04.2013
року її було притягнено до
дисциплінарної відповідальності та
оголошено догану за неналежне
виконання своїх посадових обов'язків
щодо ведення табеля обліку
використання робочого часу
працівників структури Самбірського
міськрайонного управління юстиції за
другу половину березня 2013 року.
В подальшому, наказом Головного
управління юстиції у Львівській
області № 168/Д від 04.07.2013 року «Про
оголошення догани ОСОБА_1» за порушення
п.12.4.1 Інструкції з організації
примусового виконання рішень
виявлених при перевірці депозитних
книг відділу державної виконавчої
служби Самбірського міськрайонного
управління юстиції за травень 2013 року
ОСОБА_1 - спеціалісту першої категорії
відділу державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції оголошено догану.
Вказані накази оскаржено ОСОБА_1 в
судовому порядку.
Постановами Львівського окружного
адміністративного суду від 05.07.2013 року
у справі № 813/4862/13-а та від 16.04.2013 року у
справі № 813/6415/13-а накази про
притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності та оголошення їй
доган визнані протиправними та
скасовані. За результатами
апеляційного та касаційного
оскарження вказаних постанов
Львівського окружного
адміністративного суду, такі залишені
без змін ухвалами Вищого
адміністративного суду України від
12.06.2014 року у справах № К/800/65299/13 та №
К/800/61123/13.

Крім цього, судом встановлено, що на
підставі наказу Державної виконавчої
служби України № 32/5 від 23.05.2014 року «Про
проведення службового розслідування»,
комісією у складі представників
Міністерства юстиції України та
Державної виконавчої служби України
проведено службове розслідування щодо
перевірки фактів, викладених у
зверненні ОСОБА_1 на неправомірні дії
та перевищення своїх повноважень
начальником відділу державної
виконавчої служби Самбірського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області Ханас І.І.
Результати службового розслідування
оформлені актом від 22.07.2014 року.

Комісією з проведення службового
розслідування досліджено всі
обставини, які стали підставою для
звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, не
підтверджено наявності факту
систематичного невиконання нею
посадових обов'язків, а також
встановлено, що звільнення ОСОБА_1
відбулось з порушенням вимог п.п. 9.3 п.9
Положення про районний, районний у
місті, міський, міськрайонний,
міжрайонний відділ державної
виконавчої служби - без погодження з
начальником Управління державної
виконавчої служби. Крім цього, ОСОБА_1
звільнена з займаної посади під час
перебування у відпустці.

За результатами службового
розслідування комісія, серед іншого,
рекомендувала начальнику Головного
управління юстиції у Львівській
області Кадикалу М.О. скасувати наказ
Головного управління юстиції у
Львівській області від 04.09.2013 року №
1549/к «Про звільнення ОСОБА_1» та
поновити останню на посаді спеціаліста
1 категорії (бухгалтера) відділу
державної виконавчої служби
Самбірського міськрайонного
управління юстиції Львівської області.

У зв'язку з скасуванням наказів
Головного управління юстиції у
Львівській області № 130Д від 22.05.2013 року
та № 168Д від 04.07.2013 року щодо
притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_1, які були
підставою звільнення її з роботи та
згідно з рекомендаціями комісії з
проведення службового розслідування
Державної виконавчої служби України
від 22.07.2014 року, наказом Головного
управління юстиції у Львівській
області № 1262К від 12.08.2014 року скасовано
наказ Головного управління юстиції у
Львівській області від 04.09.2013 року №
1549К «Про звільнення ОСОБА_1» та
поновлено її на посаді спеціаліста 1
категорії відділу державної
виконавчої служби Самбірського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області.

Таким чином, наявні в матеріалах справи
постанови Львівського окружного
адміністративного суду від 05.07.2013 року
у справі № 813/4862/13-а та від 16.04.2013 року у
справі № 813/6415/13-а, які набрали законної
сили, та акт службового розслідування
стосовно начальника відділу державної
виконавчої служби Самбірського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області від 22.07.2014 року,
спростовують факт систематичного
невиконання позивачкою своїх
посадових обов'язків та, відповідно,
підтверджують протиправність її
звільнення. Вказане підтверджується
також наказом відповідача № 1262К від
12.08.2014 року «Про поновлення ОСОБА_1».

Крім цього, судом встановлено, що
ОСОБА_1 з 04.09.2013року по 13.09.2013 року
перебувала на лікарняному, що
підтверджується наявним у справі
листком непрацездатності Серії АВД №
959612. Про вказану обставину було відомо
відповідачу.

Відповідно до ч.2 п.17 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 06.11.1992
року (зі змінами і доповненнями) «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» розірвання трудового договору
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не може бути
визнано обґрунтованим, якщо в день
звільнення працівнику видано
лікарняний листок (довідку в
установлених законом випадках) про
його тимчасову непрацездатність.

Отже, своїми протиправними діями щодо
звільнення ОСОБА_1 без достатніх на це
підстав, відповідач порушив
гарантоване Конституцією України
право позивачки на працю. При цьому, для
відновлення порушеного права їй
довелось докласти значних зусиль.

Скасування відповідачем наказу № 1549К
від 04.09.2013 року «Про звільнення ОСОБА_1»
призвело до припинення його дії на
майбутнє, тобто скасування юридичних
та фактичних наслідків такого, однак
лише з 12.08.2014 року.

Разом з цим, з огляду на встановлені
судом обставини, чинність такого
наказу протягом періоду з 04.09.2013 року по
12.08.2014 року не свідчить про його
законність. Іншими словами скасування
спірного наказу про звільнення з
мотивів протиправності обставин, які
послужили підставою для його
прийняття, підтверджує протиправність
самого наказу з моменту набрання ним
чинності.

У зв'язку з цим вимогу про визнання
незаконним наказу Головного
управління юстиції у Львівській
області № 1549/к від 04.09.2013 року суд
вважає обґрунтованою та такою, що слід
задовольнити.

При цьому, суд враховує, що відповідно
до ст. 162 Кодексу адміністративного
судочинства України одним з способів
захисту порушеного права, який може
застосувати суд є визнання
протиправним рішення органу владних
повноважень.

Щодо вимоги про поновлення ОСОБА_1 на
посаді спеціаліста 1-ї категорії
відділу державної виконавчої служби
Самбірського міскрайонного управління
юстиції Львівської області з 05.09.2013
року, тобто з часу її незаконного
звільнення з роботи та стягнення на її
користь середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу
роботу, у тому числі у зв'язку з
повідомленням про порушення вимог
Закону України "Про запобігання
корупції" іншою особою, працівник
повинен бути поновлений на попередній
роботі органом, який розглядає
трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Ця норма передбачає гарантію виплати
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу для працівника, у випадку
незаконного його звільнення. З аналізу
вказаної норми можна зробити висновок,
що вимушеним прогулом є час, протягом
якого працівник з вини роботодавця був
позбавлений можливості працювати.
Вимушений прогул має місце, в тому
числі, у випадку незаконного
звільнення працівника з займаної
посади.

Згідно з ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У зв'язку з встановленням судом
відсутності підстав для звільнення
ОСОБА_1 з займаної посади та
протиправності наказу відповідача №
1549/К від 04.09.2013 року з моменту його
прийняття, період з 05.09.2013 року по 12.08.2014
року слід вважати вимушеним прогулом.
Тому, суд вважає можливим вказати дату
поновлення ОСОБА_1 з 05.09.2013 року та
стягнути на її користь середній
заробіток за період з 05.09.2013 року, тобто
з часу незаконного її звільнення по
дату фактичного її поновлення на
займаній посаді - 12.08.2014 року. Оскільки,
на переконання суду, саме у такий
спосіб буде найбільш повно відновлене
порушене право позивача на працю та
забезпечено їй гарантії, що пов'язані
зі здійсненням трудової діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 100 від 08.02.1995 року (зі змінами і
доповненнями) затверджено Порядок
обчислення середньої заробітної плати,
який застосовується у випадку виплати
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу, або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи.

Згідно з наявною в матеріалах справи
довідкою № 804 від 24.11.2014 року розмір
заробітної плати ОСОБА_1 за фактично
відпрацьовані дні в липні 2013 року
становив 1807,95 грн., в серпні 2013 року 412,12
грн. У липні та серпні 2013 року позивач
фактично працювала протягом 22 робочих
днів. Таким чином, середньоденний
заробіток позивача становив 100,91 грн.
(1807,95 грн.+412,12 грн. : 22). З урахуванням
кількості робочих днів вимушеного
прогулу за період з 05.09.2013 року по 11.08.2014
року, розмір середньої заробітної
плати, що підлягає виплаті позивачу
становить 23612,99 грн.

Розмір середньої заробітної плати за
один місяць, обрахованої відповідно до
п.8 Порядку, та стягнення якої підлягає
до негайного виконання у зв'язку з
поновленням на посаді, становить 1110,03
грн.

Відповідно до ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судовий збір зі сторін не стягується.

Керуючись статтями. 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління юстиції у
Львівській області № 1515-к від 27.08.2013
року «Про відклик з відпустки ОСОБА_1».

Визнати протиправним наказ Головного
управління юстиції у Львівській
області № 1549/к від 04.09.2013 року «Про
звільнення ОСОБА_1».

Поновити ОСОБА_1 на посаді спеціаліста 1
категорії відділу державної
виконавчої служби Самбірського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області з 05.09.2013 року.

Стягнути з Головного управління
юстиції у Львівській області 23612
(двадцять три тисячі шістсот
дванадцять) грн. 99 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
відрахуванням податків, зборів та
обов'язкових платежів.

Постанову в частині стягнення на
користь ОСОБА_1 середнього заробітку у
межах суми стягнення за один місяць в
розмірі 1110 (одну тисячу сто десять) грн.
03 коп. звернути до негайного виконання.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, виготовленої в
повному обсязі. Апеляційна скарга
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Кузан Р.І.