Справа № 820/6745/14
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 р.Справа № 820/6745/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

за участю секретаря судового засідання
Зарицької Т.В.

Позивач - ОСОБА_1

Представник позивача - ОСОБА_2

Представник відповідача та третьої
особи - Блудова О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 21.10.2014р.
по справі № 820/6745/14

за позовом ОСОБА_1

до Московського районного відділу
Харківського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Харківській
області , Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області ,
Харківського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Харківській
області

третя особа Начальник Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Московського районного відділу
Харківського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Харківській
області, Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області, Харківського
міського управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області,
третя особа - Начальник Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області, в
якому просив суд:

- скасувати наказ начальника Головного
управління МВС України в Харківській
області № 1230 від 09.10.2012р. про
притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ;

- скасувати наказ Головного управління
МВС України в Харківській області № 190
від 23.10.2012р. про звільнення ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді
оперуповноваженого СКР Московського
РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській
області;

- стягнути з Харківського міського
управління ГУ МВС України в
Харківській області на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, починаючи з 13.03.2014р. по день
винесення судом рішення по справі.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.10.2014 року
в задоволенні зазначеного
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального права, а саме:
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ, з обставин і
обґрунтувань, викладених в апеляційній
скарзі.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції позивач та представник
позивача, наполягаючи на порушенні
судом першої інстанції, при прийнятті
постанови, норм матеріального права,
просили скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позов, з обставин і
обґрунтувань, викладених в апеляційній
скарзі.

Представник відповідача та третьої
особи, наполягаючи на законності та
обґрунтованості постанови суду першої
інстанції, просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
прибули в судове засідання,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що з 01.08.2002 року проходив
службу в органах внутрішніх справ, з
21.12.2007 року позивач обіймав посаду
оперуповноваженого сектору карного
розшуку Московського РВ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області.

З матеріалів справи вбачається, що
28.09.2012 року в.о. начальника СКР
Московського РВ рапортом доповів
начальнику Московського РВ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області про те,
що в період з 11.09.2012 року по 24.09.2012 року
ОСОБА_1 знаходився на лікарняному,
однак листок тимчасової
непрацездатності станом на 28.09.2012 року
ним наданий не був, зі слів самого
ОСОБА_1 листок непрацездатності
знаходиться у поліклініці ГУМВС на
реєстрації (а.с.70).

На рапорті начальником Московського РВ
ХМУ ГУМВС України в Харківській
області накладено резолюцію про
необхідність проведення службового
розслідування та 29.09.2012 року ОСОБА_1 для
розгляду питання про його
відповідність займаній посаді був
запрошений на засідання атестаційної
комісії Московського РВ, яка повинна
була відбутися о 09:00 годині 01.10.2012 року.
З вказаним повідомленням ОСОБА_1 був
ознайомлений, що підтверджується його
особистим підписом. (а.с.73).

У призначений час ОСОБА_1 на засідання
атестаційної комісії не прибув, про
причини неприбуття не повідомив, у цей
день ОСОБА_1 на службі був відсутній, що
підтверджується витягом з протоколу
№28 засідання комісії Московського РВ
ХМУ ГУМВС України в Харківській
області. (а.с.78).

Як встановлено судом з дослідженого
рапорту від 01.10.2012 року, у зв'язку з
неприбуттям ОСОБА_1 на засідання
атестаційної комісії, позивач був
відвіданий заступником начальника
сектору карного розшуку (підрозділу
проходження служби) та старшим
інспектором сектору кадрового
забезпечення за місцем мешкання, яким
ОСОБА_1 повідомив, що з 01.10.2012 року
перебуває на лікарняному у лікарні № 3
з діагнозом «гострий бронхіт», однак
пояснення з цього приводу надати
відмовився, про що був складений
відповідний акт від 01.10.2012 року. (а.с.71-72).

Для перевірки того факту, що ОСОБА_1 з
01.10.2012 року перебуває на лікарняному у
лікарні № 3 з діагнозом «гострий
бронхіт» до Харківської міської
лікарні був зроблений запит.

Листом від 03.10.2012 року №1130 Харківська
міська лікарня №3 на запит начальника
Московського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області повідомлено, що
ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному
лікуванні з 10.09.2012 року по 24.09.2012 року та
25.09.2012 року виписаний до праці.

Як встановлено судом, 03.10.2012 року ОСОБА_1
повторно був відвіданий за місцем
мешкання старшим інспектором СКЗ
Московського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області, однак в ході
перевірки в присутності сусідів, двері
будинку домоволодіння за місцем
мешкання ОСОБА_1 ніхто не відчинив, що
підтверджується рапортом від 03.10.2012
року (а.с.76).

Крім того, за інформацією, наданою
поліклінікою ГУМВС України в
Харківській області листом від 05.10.2012
року №11/1-654 повідомлено, що з 01.08.2012 року
та на час надання відповіді, на
лікуванні в поліклініці Головного
управління року ОСОБА_1 не перебував.

Т.в.о. начальника сектору карного
розшуку Московського РВ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області майором
міліції Шевченко В.В. було проведено
службове розслідування за фактом
порушення службової дисципліни
капітаном міліції ОСОБА_1,
оперуповноваженим СКР Московського РВ
ХМУ ГУМВС України в Харківській
області та 03.10.2012 року складений
висновок, який цією ж датою
затверджений начальником Московського
РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській
області полковником міліції
І.В.Назаренко.

З висновку службового розслідування
від 03.10.2012 року встановлено вважати дні
відсутності на службі капітана міліції
ОСОБА_6 з 01.10.2012 року по теперішній час
за прогули та за грубе порушення
службової дисципліни капітаном
міліції ОСОБА_6, оперуповноваженим СКР
Московського РВ ХМУ ГУ МВС, що
виразилось у допущенні прогулів з
01.10.2012 року по теперішній час, порушення
вимог с.7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 року №3460-IV притягнути його до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ України.

Наказом ГУМВС України в Харківській
області від 09.10.2012 року №1230 «Про
покарання капітана міліції ОСОБА_1,
оперуповноваженого СКР Московського
РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській
області», за порушення службової
дисципліни, що виразилось у невиході на
службу без поважних причин - скоєння
прогулів з 01.10.2012 року по теперішній час
капітана міліції ОСОБА_1,
оперуповноваженого СКР Москвського РВ
ХМУ ГУМВС України в Харківській
області, з органів внутрішніх справ
звільнити.

Вказаний наказ та висновок службового
розслідування у зв'язку з відсутністю
позивача на службі 10.10.2012 року
направлено рекомендованим листом за
місцем мешкання ОСОБА_1 для
ознайомлення, що підтверджується
супровідним листом №67/36524 від 09.10.2012
року та копією фіскального чеку (а.с.80).

Не погоджуючись із вказаними наказами,
позивач звернувся до суду з вимогою про
їх скасування, а також з вимогами про
поновлення в органах внутрішніх справи
та стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, виходив з того, що
відповідач при прийнятті наказів № 1230
від 09.10.2012р. та № 190 від 23.10.2012р. діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноважень з метою, з якою ці
повноваження надано, обґрунтовано та
розсудливо, та як наслідок, позивач не
підлягає поновленню на роботі, а відтак
немає підстав для стягнення з
відповідачів грошового забезпечення у
розмірі середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Питання проходження публічної служби
особами рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ, їх
права і обов'язки врегульовані
спеціальними законами, зокрема,
Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990,
№ 565-XII, Положенням про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991 № 114.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень,
визначено Законом України "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України" від 22.02.2006 №
3460-IV ( по тексту - Дисциплінарний
статут).

Частиною 5 статті 21 Закону України "Про
міліцію" визначено, що працівник
міліції має право оскаржити до суду
прийняті щодо нього рішення службових
осіб органів внутрішніх справ, якщо
вважає, що вони ущемляють його гідність
і особисті права, які не пов'язані із
службовою діяльністю.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту
визначено, що службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного
статуту дисциплінарний проступок -
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Згідно з частиною 1 статті 5
Дисциплінарного статуту за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного
статуту службова дисципліна базується
на високій свідомості та зобов'язує
кожну особу рядового і начальницького
складу дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України.

Невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни є
дисциплінарним проступком.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту
визначено, що на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до вимог статті 14
Дисциплінарного статуту, з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування.

Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць.

Забороняється проводити службове
розслідування особам, які є підлеглими
порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника.

Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової
дисципліни накладається лише одне
дисциплінарне стягнення. У разі
порушення службової дисципліни
кількома особами дисциплінарне
стягнення накладається на кожного
окремо.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту
визначено, що службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного
статуту дисциплінарний проступок -
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

У відповідності до положень статті 14
Закону України "Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України", при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Відповідно до частини 5 статті 18
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України
дисциплінарне стягнення виконується
негайно, але не пізніше місяця з дня
його накладення, не враховуючи періоду
перебування особи рядового або
начальницького складу у відпустці,
відрядженні або її тимчасової
непрацездатності. Після закінчення
цього строку дисциплінарне стягнення
не виконується. Такі дисциплінарні
стягнення, як звільнення з посади,
пониження в спеціальному званні та
звільнення з органів внутрішніх справ,
вважаються виконаними після видання
наказу по особовому складу.

Згідно із пунктом 63 "є" Положенням про
проходження служби особовим складом
особи рядового і молодшого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за порушення
дисципліни.

З приводу посилання апелянта на те, що
оскаржувані накази є незаконними,
оскільки ОСОБА_1 з 01.10.2012 року перебував
на лікарняному, колегія суддів
зазначає наступне.

Позивачем до матеріалів справи
долучено копію листка
непрацездатності серії АВМ №195580,
виданого Комунальним закладом охорони
здоров'я «Харківська міська
поліклініка №20», яка знаходиться за
адресою пр. Московський, 179.

Під час відвідування заступником
начальника сектору карного розшуку
(підрозділу проходження служби) та
старшим інспектором сектору кадрового
забезпечення за місцем мешкання
позивача, що також відображено в
рапорті від 01.10.2012 року, позивач
повідомив, що з 01.10.2012 року перебуває на
лікарняному у лікарні № 3 з діагнозом
«гострий бронхіт», тобто за місцем
проживання ОСОБА_1

Однак, позивачем до матеріалів справи
долучено незакритий листок
непрацездатності, виданий
поліклінікою № 20, розташованою за
адресою: м. Харків, пр. Московський, 179.

Відповідно до п. 1.9. Інструкції про
порядок видачі документів, що
освідчують тимчасову непрацездатність
громадян, затверджену наказом
Міністерства охорони здоров'я від
13.11.2011 р. № 455, «листок непрацездатності
в амбулаторно-поліклінічних закладах
видається лікуючим лікарем переважно
за місцем проживання чи роботи. У разі
вибору громадянином лікуючого лікаря і
лікувально-профілактичного закладу не
за місцем проживання чи роботи,
документи, що засвідчують тимчасову
непрацездатність, видаються при
наявності заяви-клопотання
громадянина, погодженої з головним
лікарем обраного
лікувально-профілактичного закладу,
засвідченої його підписом та печаткою
лікувально-профілактичного закладу».

Таким чином, зазначений листок
непрацездатності виданий з порушенням
вимог вказаної Інструкції, оскільки не
засвідчений підписом головного лікаря
та печаткою.

Згідно з п. 3.13. Інструкції про порядок
заповнення листка непрацездатності,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України, Міністерства
праці та соціальної політики України,
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
03.11.2004 р. N 532/274/136-ос/1406 «у разі
продовження тимчасової
непрацездатності підкреслюється
"Продовжує хворіти" та зазначається
номер нового листка непрацездатності».

Із дослідженого листка
непрацездатності серії АВМ №195580
вбачається, що він не закритий з
відміткою продовжує хворіти, доказів
видачі нового листка непрацездатності
позивачем до матеріалів справи не
надано. (а.с.12).

Крім того, відповідно до пояснень
представника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області, листок
непрацездатності, копію якого позивач
додає до позову як доказ своєї хвороби,
не був наданий за місцем проходження
служби.

Згідно зі ст.15 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України, у
разі порушення дисципліни особами
рядового і начальницького складу в
період перебування у відрядженні,
відпустці, на відпочинку або в період
тимчасової непрацездатності начальник
органу чи підрозділу, у межах
відповідної території, де вчинено
дисциплінарний проступок, уживає
заходів щодо його припинення, збирає
первинні матеріали та надсилає їх для
розгляду за місцем проходження служби
порушника.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що притягнення
ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності та звільнення
відбулось з дотриманням чинного
законодавства, копія листка
непрацездатності серії АВМ №195580,
складеного з порушенням Інструкції про
порядок заповнення листка
непрацездатності та не пред'явленого
за місцем проходження служби, не може
вважатися належним та допустимим
доказом правомірності відсутності
ОСОБА_1 з 01.10.2014 року на службі.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно із
статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючі наведене та факт, що накази
№ 1230 від 09.10.2012р. та № 190 від 23.10.2012р. про
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ є правомірними,
колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції про те, що
останній не підлягає поновленню на
роботі, а відтак немає підстав для
стягнення з відповідачів грошового
забезпечення у розмірі середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
тобто позов задоволенню не підлягає.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 21.10.2014 року
по справі №820/6745/14 прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.10.2014р.
по справі № 820/6745/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С. Повний текст ухвали
виготовлений 08.12.2014 р.