Справа № 265/3380/14-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 р.Справа № 265/3380/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя від 02.10.2014р. по справі №
265/3380/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
міста Маріуполя (далі - УПФУ) про
визнання дій протиправними, спонукання
зарахувати до пільгового стажу періоди
роботи в районах Крайньої Півночі та
зобов'язання зробити перерахунок
пенсії, посилаючись на те, що він
знаходиться на обліку у відповідача та
отримує пенсію за віком на пільгових
умовах.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що з метою перевірки
правильності нарахування та
обчислення його пенсії ним був
зроблений відповідний запит до УПФУ. З
отриманої у лютому 2014 року відповіді
йому стало відомо, що при обчисленні
розміру пенсії період його роботи в
районі Крайньої Півночі до 01.01.1991 року
не був зарахований до трудового стажу у
кратному обчислені 1:1,5 за нібито
відсутністю законних підстав.
Зазначені дії відповідача вважає
незаконними та такими, що порушують
його права.

Як вбачається з його трудової книжки, з
27.04.1982 року по 04.06.1984 року, з 11.09.1984 року
по 20.09.1985 року та з 13.07.1988 року по 01.01.1991
року він працював у «Корсаковській
базі океанічного рибальства
Сахалінрибпрому м.Корсакова».
Зазначений район віднесений до районів
Крайньої Півночі. Відповідно до п.5
Розділу ХV Прикінцевих Положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування «період
роботи до 1 січня 1991 року в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього Союзу РСР, а також
на острові Шпіцберген зараховується до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення
страхового стажу провадиться на
підставі трудоваї книжки, або письмово
трудового договору, або довідки, в яких
зазначено період роботи в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, та користування пільгами,
передбаченими вищезазначеними
нормативно - правовими актами. Вважає,
що стаж його роботи за періоди роботи в
районі Крайньої Півночі до 01 січня 1991
року, тобто з 27.04.1982 року по 04.06.1984 року, з
11.09.1984 року по 20.09.1985 року та з 13.07.1988 року
по 01.01.1991 року (5 років 07 місяців 7 днів)
повинен був бути врахований УПФУ ще при
первісному призначенні йому пенсії
відповідно до вищевказаних
нормативних актів та зараховуватися
як 8 років 01 місяць 19 днів.

Про той факт, що УПФУ невірно
розрахувало стаж його роботи йому
стало відомо тільки у лютому 2014 року
після звернення та отримання
розпорядження з розрахунком стажу та
деталізованої розшифровки призначеної
пенсії. У добровільному порядку
здійснити перерахунок його пенсії з
врахуванням відповідних періодів
роботи в районі Крайньої Півночі
відповідно до діючих норм права
відповідач відмовляється. Тому просить
суд, визнання дії відповідача
протиправними, спонукати зарахувати до
пільгового стажу періоди його роботи в
районах Крайньої Півночі та
зобов'язати зробити перерахунок
пенсії.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 02.10.14
року у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя Донецької області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
знаходиться на обліку в УПФУ з 03
березня 2012 року.

Як свідчать копії трудової книжки,
позивач працював в період з 27.04.1982 року
по 04.06.1984 року, з 11.09.1984 року по 20.09.1985
року та з 13.07.1988 року по 27.01.1993 року у
«Корсаковській базі океанічного
рибальства Сахалінрибпрому
м.Корсакова».

Він звертався 21 січня 2014 року до
відповідача із заявою про законність
призначення йому пенсії та її
нарахування.

На зазначене звернення, в межах Закону
України «Про звернення громадян»
позивачу надана письмова відповідь від
06.02.2014 року.

На момент звернення позивача із заявою
до УПФУ регулювання порядку
перерахунку пенсії з коштів Пенсійного
фонду здійснюється відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не дотримано процедуру
звернення до Пенсійного органу
відповідно до Порядку № 22-1, а тому дії
відповідача неможливо визначити як
неправомірні, оскільки рішення
відповідачем з цього питання
відповідно до ст.44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Порядку № 22-1 не
приймалося, а тому є передчасним
звернення позивача до суду з вимогами
про зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок пенсії, оскільки позивач
не позбавлений можливості звернутися
до УПФУ із заявою встановленого зразку.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-IV, заява про
призначення (перерахунок) пенсії та
необхідні документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним органу
чи уповноваженій особі в порядку,
визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
особисто або через представника, який
діє на підставі виданої йому
довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно п. 37 Порядку, орган, що призначає
пенсію, розглядає питання про
призначення пенсії, відстрочку часу її
призначення, перерахунок та
відновлення виплати раніше
призначеної пенсії, а також про
переведення з одного виду пенсії на
інший при зверненні особи з
відповідною заявою (додаток 4).

Додатком 4 Порядку затверджено форму
заяви, з якою необхідно звертатися за
призначенням (перерахунком), яка також
містить положення щодо поновлення
виплати пенсії.

Пунктами 39 та 43 Порядку передбачено, що
не пізніше 10 днів після надходження
заяви з необхідними для призначення,
перерахунку, переведення з одного виду
пенсії на інший та поновлення раніше
призначеної пенсії документами орган,
що призначає пенсію, розглядає подані
документи та приймає рішення щодо
призначення, перерахунку, переведення
з одного виду пенсії на інший та
поновлення раніше призначеної пенсії
без урахування періоду, за який
відсутня інформація про сплату
страхових внесків до Пенсійного фонду
України.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10
днів після винесення рішення видає або
направляє адміністрації або особі
повідомлення про призначення, відмову
в призначенні, перерахунку,
переведенні з одного виду пенсії на
інший із зазначенням причин відмови та
порядку його оскарження.

Аналіз наведених норм дає підстави
зробити висновок про те, що заява про
перерахунок пенсії подається особою
особисто або через представника, який
діє на підставі виданої йому
довіреності, посвідченої нотаріально,
до Пенсійного органу у затвердженій
Додатком 4 Порядку формі, та за
результатами розгляду якої Пенсійним
органом приймається відповідне
рішення.

Колегією суддів вставлено, що позивач
відповідно до вимог Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
25 листопада 2005 р. N 22-1 з заявою про
перерахунок пенсії не звертався та
рішення Пенсійним органом за
результатами розгляду заяви не
приймалося.

Подану заяву ОСОБА_1 до відповідача
колегія суддів розцінює як звернення в
порядку Закону України «Про звернення
громадян», а не як заяву про
перерахунок пенсії відповідно до
Порядку № 22-1.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивачем не
дотримано процедуру звернення до
Пенсійного органу відповідно до
Порядку № 22-1, а тому дії відповідача
неможливо визначити як неправомірні,
оскільки рішення відповідачем з цього
питання відповідно до ст.44 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
Порядку № 22-1 не приймалося, а тому є
передчасним звернення позивача до суду
з вимогами про зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
пенсії, оскільки позивач не
позбавлений можливості звернутися до
УПФУ із заявою встановленого зразку.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано відмовив у
задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 02.10.14 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 02.10.2014р.
по справі № 265/3380/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Ральченко І.М.