Справа № К/9991/52600/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/52600/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Донгорбанк» на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22 липня 2011 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Донгорбанк» до Калінінського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції Головного управління
Міністерства юстиції України в
Донецькій області про визнання дій
неправомірними, скасування постанови
та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а
н о в и л а :

У травні 2011 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом до
відповідача. Уточнивши позовні вимоги,
просив визнати незаконними дії
відповідача щодо повернення
виконавчого напису нотаріуса
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 від 12 березня 2009 року №
366, скасувати постанову відповідача від
31 травня 2011 року про повернення
вказаного виконавчого напису та
зобов'язати відповідача здійснити
примусову реалізацію будинку,
розташованого за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовував тим,
висновок державного виконавця про
відсутність у боржника майна є
помилковим, оскільки вбудоване
приміщення за адресою АДРЕСА_1, яке було
предметом договору іпотеки, належить
боржнику на підставі договору
купівлі-продажу будинку від 16 квітня 2008
року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 9 червня 2011
року позов задоволено частково.
Скасовано постанову відповідача від 31
травня 2011 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві.
Зобов'язано відповідача здійснити
примусову реалізацію нежитлового
приміщення, розташованого за адресою
АДРЕСА_1, в рамках виконавчого
провадження з виконання виконавчого
напису нотаріуса Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 від 12
березня 2009 року № 366. В решті позову
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2011
року скасовано постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 9
червня 2011 року та прийнято нову
постанову про відмову у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду
апеляційної інстанції з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права та залишення в
силі постанови суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_5 згідно договору
купівлі-продажу від 16 квітня 2008 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Горлівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим № 682 та
зареєстрованого в Державному реєстрі
правочинів 16 квітня 2008 року за № 2839297,
придбав вбудоване приміщення по
АДРЕСА_1.

Згідно договору іпотеки від 16 квітня 2008
року № 80/08/И ОСОБА_5 передав Публічному
акціонерному товариству «Донгорбанк»
в іпотеку придбане приміщення.
Приватний нотаріус Горлівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
посвідчив вказаний договір та наклав
заборону відчуження зазначеного в
договорі приміщення до повернення
ОСОБА_5 кредиту в повному обсязі. Однак,
в результаті неналежного виконання
грошового зобов'язання у ОСОБА_5
виникла заборгованість.

12 березня 2009 року приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 вчинила виконавчий напис
№ 366 на зазначеному договорі іпотеки,
за яким звернула стягнення на нерухоме
майно - вбудоване приміщення,
розташоване за адресою АДРЕСА_1.

10 листопада 2010 року відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого напису нотаріуса № 366 від 12
березня 2009 року.

31 травня 2011 року постановою старшого
державного виконавця Калінінського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції Головного управління
Міністерства юстиції України в
Донецькій області спірний виконавчий
напис нотаріуса повернуто стягувачеві,
оскільки згідно інформаційної довідки
Комунального підприємства «Горлівське
міське бюро технічної інвентаризації»
від 4 квітня 2011 року за ОСОБА_5 вбудоване
приміщення за адресою АДРЕСА_1, не
зареєстроване, а згідно акту
державного виконавця від 15 квітня 2011
року у ОСОБА_5 відсутнє майно, на яке
може бути звернуто стягнення.

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки чинним законодавством
передбачена можливість укладення
договору іпотеки до моменту оформлення
встановленого законодавством
документа про право власності
іпотекодавця на нерухомість, то право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки не
залежить від дотримання іпотекодавцем
обов'язку щодо державної реєстрації
права власності на предмет іпотеки.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відповідач не має
можливості здійснити примусову
реалізацію спірного нерухомого майна,
оскільки це нерухоме майно не
зареєстроване у передбаченому законом
порядку.

Проте погодитися з такими висновками
суду апеляційної інстанції не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставіповно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону
висновки суду апеляційної інстанції не
ґрунтуються на законі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в
разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Частиною 1 ст. 12 вказаного Закону
передбачено, що у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно ч. 6 ст. 55 Закону України «Про
нотаріат» іпотечні договори, предметом
іпотеки за якими є нерухомість, яка
належить третім особам і стане
власністю іпотекодавця після
укладання такого договору,
посвідчуються до моменту оформлення
встановленого законодавством
документа про право власності
іпотекодавця на нерухомість.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, зокрема, з договору
купівлі-продажу ОСОБА_5 вбудованого
приміщення (а.с. 31), вбудоване
приміщення за адресою АДРЕСА_1,
належало продавцю на підставі договору
купівлі-продажу від 29 вересня 2007 року
за реєстром № 4047, посвідченого
приватним нотаріусом Горлівського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
зареєстрованого в Комунальному
підприємстві «Горлівське міське бюро
технічної інвентаризації» 27 березня 2008
року згідно витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно, в
книзі № 260, номер запису 1456,
реєстраційний номер 11733526.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов помилкових висновків
про правомірність оскаржуваних дій
відповідача, а відтак помилково
скасував рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до статті 226 КАС суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Оскільки суд апеляційної інстанції
помилково скасував постанову суду
першої інстанції, яка
ухвалена відповідно до закону, то
колегія суддів на підставі ст. 226 КАС
України скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі постанову
суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Донгорбанк»
задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2011
року скасувати, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 9
червня 2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк