Справа № 127/9899/13-а (2а/127/413/13)
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

03 грудня 2014 року
м. Київ К/800/41925/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Чумаченко
Т.А.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в місті Вінниці (далі - УПФ) про
перерахунок пенсії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 31 травня 2013 року і ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року, -

встановив:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії УПФ щодо
прийняття рішення оформленого
протоколом № 8 від 28.03.2013 про стягнення
з нього переплати пенсії в розмірі 5480,32
грн. за період з 03.01.2006 по 10.07.2006, 17.07.2006 по
18.09.2006;

- визнати незаконним та скасувати
рішення Комісії для розгляду спірних
питань, пов'язаних з призначенням
(перерахунком) та виплатою пенсії
відповідно до чинного законодавства
України про пенсійне забезпечення УПФ,
оформлене протоколом № 8 від 28.03.2013 про
стягнення з нього переплати пенсії в
розмірі 5480,32 грн. за період з 03.01.2006 по
10.07.2006, 17.07.2006 по 18.09.2006.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що УПФ
протиправно прийняло рішення про
стягнення з нього зайво виплаченої
пенсії в сумі 5480,32 грн. за період з 03.01.2006
по 10.07.2006, 17.07.2006 по 18.09.2006, яка виникла в
зв'язку з тим, що він, отримуючи пенсію
за віком, призначену з урахуванням
підпункту «г» частини 1 статті 26 Закону
України «Про зайнятість населення»,
чинного на час призначення пенсії, був
працевлаштований та отримував
заробітну плату. Вказує, що такими
діями порушені його законні права.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 31 травня
2013 року, залишеною без змін
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся
з касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить їх скасувати як такі, що
ухвалені з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

У запереченні на касаційну скаргу УПФ,
посилаючись на законність судових
рішень, просить залишити їх без змін.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів прийшла до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що відповідно до
пенсійного посвідчення № 14742 ОСОБА_4 є
пенсіонером, якому призначено пенсію з
урахуванням підпункту «г» частини 1
пункту 1 Закону України «Про зайнятість
населення», чинного на час призначення
пенсії.

28.03.2013 Комісією для розгляду спірних
питань, пов'язаних з призначенням
(перерахунком) та виплатою пенсії
відповідно до чинного законодавства
України про пенсійне забезпечення
вирішено утримати з позивача переплату
пенсії в розмірі 5480,32 грн. по 20% від
розміру пенсії щомісячно. Приймаючи
вказане рішення комісія виходила з
того, що позивач не повідомив УПФ про
факт свого працевлаштування у період з
25.12.2005 по 10.07.2006, 17.07.2006 по 18.09.2006.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері
пенсійного забезпечення громадян
регулюються Законами України «Про
пенсійне забезпечення» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Частиною 1 статті 50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Відповідно статті 102 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
пенсіонери зобов'язані повідомляти
органу, що призначає пенсії, про
обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсії або припинення її
виплати.

За змістом частини 1 статті 103 цього
Закону суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку (в результаті подання
документів з явно неправильними
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі членів сім'ї тощо),
стягуються на підставі рішень органу,
що призначає пенсії.

Відповідно до норм Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» достроково призначена пенсія
за віком з урахуванням підпункту «г»
частини першої пункту 1 статті 26 Закону
України «Про зайнятість населення» у
період до досягнення пенсійного віку,
встановленого статтею 26 цього Закону,
працюючим пенсіонерам не виплачується.

Згідно вказаних норм закону, на весь
період роботи особам, яким достроково
призначена пенсія з урахуванням
підпункту «г» частини першої пункту 1
статті 26 Закону України «Про
зайнятість населення», та до
досягнення ними пенсійного віку
виплата пенсії припиняється.

Постановою Правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 № 22-1, яка
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 27.12.2005 року №1566/11846, затверджено
Порядок подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі-Порядок).

Пунктом 12 вказаного Порядку у разі
працевлаштування особи, якій
призначено пенсію, такою особою
протягом 10 днів надається органу, що
призначає пенсію, довідка про
прийняття на роботу.

Механізм повернення коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання органами Пенсійного фонду
України сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, визначає Порядок
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, затверджений Постановою
правління Пенсійного фонду України від
21 березня 2003 року №6-4 (далі - Порядок №
6-4).

Так, відповідно до пункту 3 Порядку № 6-4,
повернення коштів, надміру виплачених
за призначеними пенсіями, проводиться
відповідно до статті 103 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» у випадках
виявлення подання громадянами
недостовірних відомостей про
заробітну плату чи інший дохід, стаж
роботи, несвоєчасного подання
відомостей про зміни у складі сім'ї
тощо.

Встановлено, що згідно записів
трудової книжки ОСОБА_4 28.12.2005 згідно
наказу № 10 від 28.12.2005 по Приватному
малому торгово-комерційному
підприємстві № 7 "Дарніс" прийнятий на
посаду електрика 3 розряду з виконанням
робіт слюсаря.

10.07.2006 згідно наказу № 5 від 10.07.2006 по
Приватному малому
торгово-комерційному підприємстві № 7
"Дарніс" ОСОБА_4 звільнений за статтею
40-1 КЗпПУ за скороченням штату.

17.07.2006 згідно наказу № 153-к від 17.07.2006 по
стоматологічній поліклініці
«Замостянський клінічний
стоматологічний центр» ОСОБА_4
прийнятий на посаду
монтажника-сантехніка систем та
обладнання.

18.09.2006 згідно наказу № 215-к від 18.09.2006 по
стоматологічній поліклініці
«Замостянський клінічний
стоматологічний центр» позивач
звільнений з посади
монтажника-сантехніка систем та
обладнання за власним бажанням (стаття
38 КЗпПУ).

З 01.04.2007 ОСОБА_4 працював на посаді
охоронця і звільнений з вказаної
посади 01.02.2011 за власним бажанням.

Таким чином, враховуючи
неповідомлення позивачем УПФ про факт
працевлаштування в період з 03.01.2006 по
10.07.2006, 17.07.2006 по 18.09.2006, що призвело до
необґрунтованої виплати коштів в сумі
5480,32 грн., а також норми пенсійного
законодавства України суди, попередніх
інстанцій прийшли до правильного
висновку, що відповідач прийняв
рішення на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачено
Конституцією та законами України, а
тому відсутні й правові підстави для
задоволення позову.

З таким висновком погоджується колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України і доводи касаційної скарги
його не спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Вінницького міського суду
Вінницької області від 31 травня 2013 року
і ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 липня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді