Справа № 872/14487/13
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2014 рокусправа № 804/10578/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Олефіренко Н.А.

суддів: Ясенової
Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
вересня 2013 року

по справі № 804/10578/13-а за
адміністративним позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1

до Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, в якому просив визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення від 08 травня 2013
року № та № .

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що висновки податкового
органу в акті перевірки є
безпідставними, протиправними і
такими, що не ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства. Позивачем
виконано усі передбачені законом умови
щодо формування податкового кредиту,
що підтверджуються належним чином
складеними первинним документами, а
тому, винесені спірні податкові
повідомлення - рішення підлягають
скасуванню.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
вересня 2013 року даний позов задоволено.

Не погодившись з даним рішенням суду,
Дніпропетровська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення, в
якому у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі. Апелянт
зазначає, що судом першої інстанції не
повно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, постанову
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, до судового засідання не
з'явились, клопотань про розгляд справи
за їх участі до суду не надходило, а
тому, відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що у
період з 23 березня 2013 року по 04 квітня
2013 року посадовими особами
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань
документального підтвердження
господарських відносин з ПП «АТМ», їх
реальності та повноти відображення в
обліку за червень, серпень, вересень та
жовтень 2012 року, за результатами якої
складено акт №373/А2/НОМЕР_3 від 11 квітня
2013 року.

В зазначеному акті зроблено висновки
про порушення позивачем: ст. 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», п. 198.1,
п. 198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
суму податку на додану вартість , яка
віднесена до складу податкового
кредиту в розмірі 26 550,0 грн.; п.177.2, п. 177.4
ст. 177 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності у сумі 20
925,84 грн. Крім того, перевіркою
встановлена «нереальність» проведення
господарських операцій між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 і Приватним
підприємством «АТМ» та юридичну
дефектність первинних документів.
Зокрема, таких висновків, податковий
орган дійшов з огляду на акт перевірки
контрагента позивача - ПП «АТМ»
№7198/22-а/2406641 від 21 грудня 2012 року, яким
встановлено, що даний контрагент,
відповідно до досудового
розслідування у кримінальному
провадженні фактично являється
«транзитним» підприємством та надає
послуги по незаконному формуванню
податкового кредиту з ПДВ для інших
підприємств.

На підставі акту перевірки
№373/А2/НОМЕР_3 від 11 квітня 2013 року
Дніпропетровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області 08 травня 2013
року винесено податкові повідомлення -
рішення № та № .

Вирішуючи спірні правовідносини та
задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з підстав
недотримання посадовими особами
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області вимог п. 58.4
ст.58 Податкового кодексу України.

Колегія суддів, виходячи з фактичних
обставин справи, не погоджується з
такими висновками суду з огляду на
наступне.

Згідно вимог пп.54.3.2, пп.54.3.4 п.54.3 ст.54
Податкового кодексу контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму грошових зобов'язань,
зменшення суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
передбачених ПКУ або іншим
законодавство, якщо: дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
деклараціях, уточнюючих розрахунках;
рішенням суду, що набрало законної
сили, особу визнано винною в ухиленні
від сплати податків.

Відповідно до п. 58.4 ст. 58 Податкового
кодексу України у разі коли судом за
результатами розгляду кримінального
провадження про кримінальне
правопорушення, предметом якого є
податки, збори, винесено обвинувальний
вирок, що набрав законної сили, або
винесено рішення про закриття
кримінального провадження за
нереабілітуючими підставами,
відповідний контролюючий орган
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена судовим рішенням, та
прийняти податкове
повідомлення-рішення про нарахування
платнику таких податкових зобов'язань
і застосування стосовно нього штрафних
(фінансових) санкцій у розмірах,
визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику
податків податкового
повідомлення-рішення за податковими
зобов'язаннями платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена судовим рішенням,
забороняється до набрання законної
сили судовим рішенням у кримінальному
провадженні або винесення ухвали про
закриття такого кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами. З аналізу наведених
норм вбачається, що за результатами
перевірок платників податків,
призначених в рамках порушеної
кримінальної справи про злочини,
предметом якої є податки та збори,
контролюючий орган визначає суми
грошових зобов'язань, але податкове
повідомлення - рішення не приймає. В
інших випадках, коли за результатами
перевірок платників податків відносно
яких кримінальну справу не порушено,
відповідно, визначається грошове
зобов'язання та приймається податкове
повідомлення - рішення.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що кримінальне провадження
порушено відносно посадових осіб
контрагента позивача (ПП «АТМ»), а не
відносно Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, а тому, суд першої інстанції у
оскаржуваному рішенні помилково
посилався на порушення посадовими
особами податкового органу вимог п.58.4
ст.58 ПКУ.

Крім того, судом першої інстанції при
винесені судового рішення не
досліджувались та не надавалась
належна юридична оцінка доказам
позивача, а саме: договору про надання
послуг № 20, податковим накладним, актам
прийому - передачі виконаних робіт.

Колегія суддів зазначає, що з наданих
вищезазначених документів позивача на
підтвердження формування податкового
кредиту по операціям з ПП «АТМ»
неможливо встановити фактичне
здійснення господарської операції,
визначальною ознакою якої є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків з
огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що не враховуються при
визначені оподатковуваного прибутку,
визначені ст.139 Податкового кодексу
України.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г) в
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з системного аналізу норм
чинного податкового законодавства, про
відсутність реального характеру
відповідних операцій можуть свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема, про
наявність таких обставин: неможливість
здійснення платником податку
зазначених операцій з урахуванням
часу, місця знаходження майна або
обсягу матеріальних ресурсів,
економічно необхідних для виробництва
товарів, виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності; відсутність у платника
податку необхідних умов для досягнення
результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів; облік для цілей оподаткування
тільки тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
права на податковий кредит або
бюджетне відшкодування, якщо для
даного виду діяльності також потрібне
здійснення і облік інших господарських
операцій; здійснення операцій з
товарно-матеріальними цінностями, які
не вироблялися або не могли бути
вироблені в обсязі, зазначеному
платником податку в документах обліку.

При цьому, підтвердження фактичного
виконання умов укладених, платником
податку договорів, мають виступати не
лише первинні документи, що є підставою
для віднесення сум податку до
податкової звітності підприємства,
такі як податкові накладні, а й
документи, що відображають зміст,
характер, періодичність, умови, обсяг
здійсненої господарської операції.

Однак, позивачем не надано таких
документів бухгалтерського обліку як
графіки надання послуг з прибирання
приміщень, видаткових накладних на
товарно - матеріальні цінності, що було
використано контрагентом при наданні
послуг (купівля моючих засобів - за
договором про надання послуг з
прибирання).

Таким чином, надані позивачем до суду
податкові накладні та акти приймання -
передачі робіт/послуг, втрачають силу
первинних документів, не можуть
слугувати належним підтвердженням
права позивача на формування
податкової звітності за наслідками
господарських операцій, оскільки
вказані операції не породжують
наслідків, ними обумовлених, їх зміст
завідомо суперечить інтересам держави
та суспільства, а тому вони є
недійсними в силу Закону.

Отже, з огляду на викладене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
щодо неправомірності віднесення
позивачем до складу податкового
кредиту відповідних сум ПДВ, а також
формування податку на прибуток за
рахунок договору, укладеного ФОП
ОСОБА_1 з його контрагентом, оскільки
позивачем не доведено у встановленому
законом порядку реальності здійснення
господарських правовідносин,
обумовлених договором з ПП «АТМ».

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає, що оскаржувані
податкові повідомлення - рішення є
законними та обґрунтованими,
прийнятими на підставі та в межах
повноважень передбачених Конституцією
та Законами України, а тому підстави
для їх скасування відсутні.

З огляду на те, що судом першої
інстанції рішення прийняте з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
колегія суддів доходить висновку, що
оскаржуване рішення слід скасувати та
прийняти нове, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Керуючись ч.3 ст.160,ст.195,
ст.196,ст.198,ст.202,ст.205,ст.207 КАС України
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
вересня 2013 року по справі № 804/10578/13-а -
скасувати.

Адміністративного позов Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст судового рішення
виготовлено 05 грудня 2014 року.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
Т.І. Ясенова

Суддя:
А.В. Суховаров