Справа № 674/866/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 674/866/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Артемчук В.М.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

04 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області на постанову
Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 13 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити дії
та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Дунаєвецького районного суду
Хельницької області з позовом до
відділу примусового виконання рішень
Головного управління юстиції в
Хмельницькій області про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії.

Дунаєвецький районний суд
Хмельницької області постановою від
13.10.2014 року вказаний позов задовольнив
частково, зокрема визнав протиправною
бездіяльність відповідача у
виконавчому провадженні ВП № 39032841 та
скасував постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області від 14.04.2014 року
про закінчення виконавчого
провадження ВП № 39032841.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як свідчать матеріали справи,
постановою Дунаєвецького районного
суду Хмельницької області від 12.04.2011
року зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Дунаєвецькому районі
Хмельницької області здійснити
перерахунок та виплату пенсії інваліду
3-ї групи Чорнобильської катастрофи
ОСОБА_2, з 01.03.2011 року в розмірі шести
мінімальних пенсій за віком відповідно
до ст. 54 та ст. 50 щомісячної додаткової
пенсії в розмірі - 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та забезпечити в подальшому її виплату
відповідно до цього закону.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 07.05.2013 року
постанову Дунаєвецького районного
суду Хмельницької області від 12.04.2011
року залишено без змін.

В подальшому постанова суду звернута
до виконання і виконавчим листом № 2-а
-1966/11 від 26.06.2013 року, виданого
Дунаєвецьким районним судом,
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Дунаєвецькому районі
здійснити перерахунок та виплату
пенсії позивачу.

14.04.2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Хмельницькій
області при примусовому виконанні
рішення суду винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження
посилаючись на те, що державним
виконавцем вжито вичерпних заходів
виконання рішення суду, оскільки
відсутні підстави в проведенні
виконавчих дій (накладенні штрафних
санкцій), передбачених ст.ст.75, 89 ЗУ «Про
виконавче провадження» в зв'язку з
відсутністю фінансування боржника, що
є поважною причиною невиконання
рішення суду в повному обсязі. Рішення
суду в частині виплати стягувачу
нарахованих коштів не виконується з
незалежних від державного виконавця
причин.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови та задоволенні
позову виходив з протиправної
бездіяльності головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Хмельницькій
області та незаконності постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 14.04.2014року.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Відповідно до положень ст.75 Закону
України «Про виконавче провадження»
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Згідно ч.1 ст.89 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції що під
поважними причинами слід розуміти лише
ті обставини, які об'єктивно є
непереборними, тобто не залежать від
волевиявлення особи, пов'язані з дійсно
істотними обставинами, перешкодами чи
труднощами, що унеможливлюють
виконання у добровільному порядку
рішення суду. Такі обставини мають бути
підтверджені відповідними та
належними доказами.

Як зазначає позивач, причиною
невиконання судового рішення у
визначений державним виконавцем строк
є відсутність відповідного державного
фінансування.

При цьому, відповідно до рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України", органи
державної влади не можуть посилатись
на відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Відповідно до статті 32 Європейської
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, юрисдикція
Європейського Суду з прав людини
поширюється на всі питання тлумачення
і застосування Конвенції та протоколів
до неї.

Відповідно до пункту 1 Закону України
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна
повністю визнає на своїй території
юрисдикцію Європейського Суду з прав
людини в усіх питаннях, що стосуються
тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно статті 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що відсутність
державного фінансування не є поважною
причиною для невиконання пенсійним
органом рішення суду, що набрало
законної сили. Реалізація особою права,
що пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції, що оскаржуваною
постановою про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
фактично позбавив позивача права на
отримання належних виплат, при цьому не
здійснивши усіх заходів спрямованих на
виконання судового рішення, що
передбачено вищевказаними положеннями
Закону України "Про виконавче
провадження".

Нездійснення посадовою особою
(державним виконавцем) своїх
обов'язків, покладених на неї законом,
не повинно будь-яким чином призводити
до порушення чи обмеження прав
суб'єктів права на оскарження її
незаконних дій.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області залишити без задоволення, а
постанову Дунаєвецького районного
суду Хмельницької області від 13 жовтня
2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.