Справа № 810/1610/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1610/14
Головуючий у 1-й інстанції: Журавель
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

03 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.,

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання:
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Монтажно-будівельне
управління - 2» до Державної податкової
інспекції в Обухівському районі
Головного управління Міндоходів у
Київській області про скасування
податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 26 травня 2014
року адміністративний позов ТОВ
«Монтажно-будівельне управління - 2»
задоволено повністю, скасовано
податкові повідомлення-рішення
№/213, №/214, №/215 від
17.02.2014, видані Державною податковою
інспекцією в Обухівському районі
Головного управління Міндоходів у
Київській області.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати в
частині задоволених позовних вимог та
постановити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Податковим органом проведено
документальну планову виїзну
перевірку товариства з обмеженою
відповідальністю «Монтажно-будівельне
управління-2» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2011 по 31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 по
31.12.2012. За результатами перевірки
складено акт від 31.01.2014 №26/10-16/305430685,
згідно з яким зроблено висновок про
порушення позивачем, зокрема: п.п.1.22.1
п.1.22 ст.1, п.п.1.25.1 п.1.25 ст.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», оскільки
підприємством занижено податок на
прибуток на 201404 грн., в т.ч. 1 кв. 2011 р. -
201404 грн.; п.п.135.5.4 п.135.4 ст.135, п.п.139.1.9 п.139.1
ст.139 ПК України, оскільки встановлено
заниження податку на прибуток в сумі
1045053 грн., у т.ч.: 2 квартал 2011 р. - 18578 грн.,
2-3 квартал 2011 р. - 47042 грн., 2-4 квартал - 968542
грн., 2012 р. - 104505 грн.; п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164,
п.164.5 ст.164, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України,
що призвело до заниження податкового
зобов'язання на доходи фізичних осіб на
загальну суму 15666,07 грн., в тому числі за
2011 р. - в сумі 38502,92 грн., за 2012 р. - в сумі
37163,15 грн., ст.7 Закону України «Про збір
на облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», що призвело до
заниження єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 85494,58 грн.

На підставі Акту перевірки від 31.01.2014
№26/10-06/305430685 відповідачем винесено
податкові повідомлення-рішення від
17.02.2014 №/213, яким збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
прибуток на 1538068 грн., в т.ч. за основним
платежем - 1274451 грн., за штрафними
санкціями - 263617 грн.; від 17.02.2014
№/214, яким збільшено суму
грошового зобов'язання по єдиному
внеску на суму 128241,87 грн., у тому числі
за основним платежем - 85494,58 грн., за
штрафними санкціями - 42747,29 грн., та від
17.02.2014 №/215, яким збільшено суму
грошового зобов'язання по сплаті
податку на доходи фізичних осіб у
розмірі 130914,96 грн., у тому числі за
основним платежем - 75666,07 грн., за
штрафними санкціями - 55248,89 грн.

Вважаючи вищевказані податкові
повідомлення-рішення неправомірними,
позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
колегія суддів.

До складу валових витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування відповідно до пункту 138.1
статті 138 Податкового кодексу України,
входять: витрати від операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті:
інші витрати, визначені згідно з
пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті,
пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу; крім витрат, визначених у
пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139
цього Кодексу.

При цьому, згідно з підпунктом 138.2
статті 138 Податкового кодексу України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом 2
цього Кодексу.

Законом України «Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні»
від 16.07.1999 року №996-ХІV (надалі - Закон
№996) передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку (який основою
будь-якого іншого обліку)
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Таким чином, для підтвердження
включення витрат на оплату виконаних
робіт до складу валових витрат
підприємства, а також для
підтвердження включення сум
сплаченого податку на додану вартість
у складі ціни за виконані роботи до
складу податкового кредиту, необхідні
первинні документи (платіжні
доручення, податкові накладні, акти
виконаних робіт тощо), оформлені
відповідно до вимог Закону України
«Про бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

Відповідно до ст.1 зазначеного закону,
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Крім того, відповідно до підпункту 1.22.1
пункту 1.22 статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.1994 №334/94-ВР, безповоротна
фінансова допомога це, зокрема, сума
заборгованості платника податку перед
іншою юридичною чи фізичною особою, що
залишилася нестягнутою після
закінчення строку позовної давності.

Відповідно до п.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначенням строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. Згідно з п.1 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується (п. 3 ст. 264 ЦК
України).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
14.05.2006 між ТОВ «Перша Українська
Індустріально-Інвестиційна компанія»
(замовник) та АТЗТ «Будівельно-Монтажне
Управління №2» (генпідрядник)
укладеного договір №3/ОБ генерального
підряду на капітальне будівництво
житлового будинку з вбудованими
офісними приміщеннями за адресою:
Київська область, м. Обухів, вул.
Київська, 174-а. Сторонами до договору
оформлено календарний план
будівництва, та акти звірки взаємних
розрахунків. На підтвердження
виконання умов цього договору
сторонами належним чином оформлено
довідки про вартість виконаних
підрядних робіт (КБ-3), заявки з
додатками до них, акти приймання
виконаних підрядних робіт (КБ-2),
підсумкові відомості ресурсів (витрат
за прийнятими нормами) (т.2 а.с.4-23,
а.с.28-245, т.3 а.с.1-158). У зв'язку з
утворенням боргу замовника перед
позивачем товариство направило
замовнику претензію по оплаті робіт і
неустойки, на яку замовником надано
відповідь (т.2 а.с.24-25). Через фінансову
кризу в Україні фінансування галузі
будівництва призупинено, в тому числі
зупинено і фінансування вказаного
об'єкта, про що позивач листом від 29.04.2009
повідомив ДПІ в Обухівському районі (т.3
а.с.159-161).

Про подальші дії позивача по
будівництву цього ж об'єкта свідчить
укладання 01.06.2010 між ТОВ «Перша
Українська Індустріально-Інвестиційна
компанія» та ЗАТ «Спільне
Українсько-Болгарське Підприємство
«Богдан» та АТЗТ «Будівельно-Монтажне
Управління №2» (генпідрядник) договору
координації дій по добудові житлового
будинку із вбудовано-прибудованими
приміщеннями соціальної сфери,
підземним паркінгом та торговельним
центром на земельній ділянці за
адресою: Київська область, Обухівський
район, м. Обухів, вул. Київська, 174-А.
Також 01.06.2010 між ЗАТ «Спільне
Українсько-Болгарське підприємство
«Богдан» (замовник) та позивачем
(генпідрядник) укладено договір №1/ГПБ
генерального підряду на капітальне
будівництво. Крім того, актом звірки
взаєморозрахунків від 01.06.2010 між
позивачем та ЗАТ «Спільне
Українсько-Болгарське Підприємство
«Богдан» та актом списання
заборгованості по АТЗТ БМУ-2 від грудня
2011 р. сторонами погоджено суму
заборгованості, яка виникла у ході
виконання вищевказаного договору №3/ОБ
генерального підряду від 14.05.2006 між ТОВ
«Перша Українська
Індустріально-Інвестиційна компанія»
та АТЗТ «Будівельно-Монтажне
Управління №2».

На підтвердження періодів виникнення
боргу та погашення заборгованості із
виплати заробітної плати позивачем
надано довідки щодо розміру
депонованої заробітної сплати, витяги
з книги обліку депонованої заробітної
плати, реєстри виданої депонованої
заробітної плати, видаткові касові
ордери, платіжні відомості. Так, згідно
з наданими позивачем відомостями
станом на 31.12.2007 сума депонованої
заробітної плати становила 510007 грн., у
2011 р. виплачено 48303 грн, станом на 01.01.2011
депонована заробітна плата складала
757311 грн. (т.3 а.с. 162-189).

Крім того, судом встановлено, що у своїй
господарській діяльності позивач
використовував у 2011-2012 роках вантажні
автомобілі, частина з яких є на балансі
підприємства, а інші - отримано на
підставі цивільно-правових договорів,
що підтверджується договорами позички
транспортного засобу від 03.01.2011 та
03.01.2012, актами прийому-передачі
транспортного засобу, наказами по
підприємству про закріплення водіїв за
транспортними засобами, актами
повернення транспортного засобу. На
підтвердження видачі у 2011-2012 рр.
паливно-мастильних матеріалів на
автомобілі, отримані товариством за
договорами позички від працівників
підприємства, позивачем до суду надано
звіти про видані паливно-мастильні
матеріали, подорожні листи, накази про
норми витрат паливно-мастильних
матеріалів та про закріплення водіїв
за цими автомобілями (т.1 а.с.63-212, т.3
а.с.190-240, т.4, т.5, т.6 а.с.1-189, т.6 а.с.198-245, т.7
а.с.1-45). На підтвердження придбання
позивачем паливно-мастильних
матеріалів від постачальників
товариством надано рахунки-фактур,
видаткові та податкові накладні,
реєстр номерів електронних паливних
карток по накладним, накладні на товар
(т.7 а.с.102-185, т.8 а.с.1-112).

Актом №1 від 10.06.2010 зафіксовано факт
знищення позивачем первинних
бухгалтерських документів за період
2006-2009 рр, що не призначені до подальшого
зберігання.

Між позивачем та ТОВ «Компанія
Старлайн» 12 січня 2008 року укладено
договір №12 про надання послуг
автомобільним транспортом та
будівельними механізмами (т.2 а.с.26-27),
які використовувалися при будівництві
вказаного вище об'єкта.

Згідно з дослідженою судом довідкою
управління Пенсійного фонду України у
м. Обухові та Обухівському районі
Київської області №28 від 22.02.2013 за
наслідками перевірки позивача не
встановлено порушень при нарахуванні
єдиного внеску чи внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно з договором №3 від 14.05.2006 між
замовником і генпідрядником АТЗТ БМУ
№2 в рахунок оплати за виконані
будівельні роботи забудовник
зобов'язався поставляти будівельні
матеріали на будівельний майданчик
транспортними засобами на правах
субпідрядника, що є попередньою
оплатою за виконані
будівельно-монтажні роботи.

При цьому, судова колегія погоджується
з висновком суду першої інстанції, що
фактичне здійснення господарських
операцій між позивачем і його
контрагентом підтверджується
дослідженими у справі доказами:
договорами та належним чином
оформленими первинними документами у
межах його виконання: актами приймання
виконаних будівельних робіт за формою
№КБ-2в, довідками про вартість
виконаних будівельних робіт та витрат
за формою №КБ-3, податковими
накладними, іншими доказами. Зокрема,
як встановлено судом з наявних у справі
документів позивачем подавалися
заявки на матеріали, які необхідні для
виконання робіт, відповідно до яких
поставлялися будівельні матеріали, які
згідно з цим договором відносяться до
авансових платежів. Крім того, суд бере
до уваги, що позивачем було списано
будівельні матеріали в грудні 2011 року.
Крім того, у подальшому з метою
добудови вказаного об'єкта позивачем
укладено інші правочини та складено
акт звірки взаєморозрахунків від 01.06.2010
між ним та представником ЗАТ «Спільне
Українсько-Болгарське Підприємство
«Богдан», та Акт списання
заборгованості по АТЗТ БМУ-2 від грудня
2011 р., в яких сторонами погоджено суму
кредиторської заборгованості.
Оскільки ці дії вчинялись позивачем у
2010-2011 рр., то з урахуванням приписів
ст.264 ЦК України суд визнає помилковими
твердження податкового органу про
сплив строку позовної давності за
договором.

Крім того, в ході судового розгляду
справи встановлено, що позивачем
дійсно здійснюється будівництво
вищевказаного об'єкта і для цього
позивачем укладалися правочини.
Зазначені обставини сторонами
визнаються і не заперечуються.

Водночас, судом першої інстанції було
вірно зазначено, що згідно з приписами
ст. 264 ЦК України строк позовної
давності переривається вчиненням
особою дій, які свідчать про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.

З врахуванням наведеного, є вірним
твердженнями позивача про те, що
підписання ним акта звірки
взаєморозрахунків від 01.06.2010 із ЗАТ
«Спільне Українсько-Болгарське
Підприємство «Богдан» та акта списання
заборгованості по АТЗТ БМУ-2 від грудня
2011 р., якими сторонами погоджено суму
заборгованості, що виникла у ході
виконання вищевказаного договору №3/ОБ
генерального підряду від 14.05.2006 між ТОВ
«Перша Українська
Індустріально-Інвестиційна компанія»
та АТЗТ «Будівельно-Монтажне
Управління №2», свідчить про визнання
позивачем своїх зобов'язань, відтак це
перериває строк позовної давності та
спростовує твердження податкового
органу з цього приводу.

Також, судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що позивачем надано
докази, що підтверджують наявність у
нього у користуванні автомобільного
транспорту і його використання для
потреб господарської діяльності та
спростовують факт видачі ПММ на ці
автомобілі тим працівникам
підприємства, у яких їх отримано за
договорами позички.

В свою чергу, відповідачем не надано
жодного документа, який би
підтверджував видачу позивачем
паливно-мастильних матеріалів особам,
у яких за договорами позички отримано
транспортні засоби, що могло б свідчити
про отримання такими особами
додаткового доходу.

Крім того, з урахуванням довідки
управління Пенсійного фонду України у
м. Обухові та Обухівському районі
Київської області №28 від 22.02.2013
спростовано твердження відповідача
щодо порушень при нарахування ЄСВ,
оскільки цією довідкою не встановлено
порушень ведення бухгалтерської
документації, на підставі якої
нараховується єдиний внесок або внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. Оскільки виплати
по використанню вказаних автомобілів
працівникам підприємства не
здійснювалися, а паливно-мастильні
матеріали їм не видавалися, то
твердження податкового органу про
заниження бази оподаткування по сплаті
єдиного внеску та про заниження
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб не відповідає дійсності.

Враховуючи наведене, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що зменшення податковим
органом валових витрат на використання
паливно-мастильних матеріалів
позивача та заниження податкових
зобов'язань по податку з доходів
фізичних осіб, а також пов'язане з цими
обставинами заниження фонду оплати
праці, на який нараховується
соціальний внесок, є необґрунтованим.

В свою чергу, доводи апелянта
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства, а отже,
не підлягають задоволенню.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Обухівському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 26 травня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.