Справа № 0870/3888/12
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 листопада 2014 рокусправа № 0870/3888/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - Бурі О.Є. (за
довіреністю від 17.12.2013 року),

відповідача: - Туркіна О.С. (за
довіреністю від 25.07.2014 року),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року

у справі № 0870/3888/12

за позовом публічного акціонерного
товариства «Запорізький завод
феросплавів»

до спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів

про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Запорізький завод феросплавів»
звернулося у Запорізький окружний
адміністративний суд з позовом до
спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжя
Державної податкової служби про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 23 квітня 2012
року № , яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 11498494,50 грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, спеціалізована
державна податкова інспекція з
обслуговування великих платників
податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Представник спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів вимоги
апеляційної скарги підтримав в повному
обсязі.

Представник публічного акціонерного
товариства «Запорізький завод
феросплавів» заперечує проти вимог
апеляційної скарги з підстав,
викладених у письмових запереченнях.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, заслухавши пояснення
представників апелянта та позивача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Спеціалізованою державною податковою
інспекцією по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжя
Державної податкової служби, на
підставі підпункту78.1.8 пункту 78.1 статті
78, пункту 200.11 статті 200 Податкового
кодексу України, проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку публічного акціонерного
товариства «Запорізький завод
феросплавів» з питань достовірності
нарахування суми від'ємного значення
податку на додану вартість за січень 2012
року та суми бюджетного відшкодування
податку на додану вартість на рахунок
платника у банку за січень 2012 року, яка
виникла за рахунок від'ємного значення
з податку на додану вартість, що
декларувалось у листопаді, грудні 2011
року, за результатами якої складено акт
від 04 квітня 2012 року № 22/26-2/00186542.

Перевіркою встановлено порушення
вимог пункту 200.4 статті 200 Податкового
кодексу України, в результаті чого
завищено заявлену суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за січень 2012 року на загальну
суму 7665663,00 грн.

На підставі акту перевірки від 04 квітня
2012 року Спеціалізованою державною
податковою інспекцією по роботі з
великими платниками податків у м.
Запоріжжя Державної податкової служби
винесено податкове
повідомлення-рішення від 23 квітня 2012
року № , яким зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
у розмірі 7665663,00 грн. та нараховано
штрафні (фінансові) санкції на суму
3832831,50 грн.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що у січні 2012 року
публічним акціонерним товариством
«Запорізький завод феросплавів»
подано декларацію з податку на додану
вартість за грудень 2011 року, згідно з
даними якої поставка продукції на
території України без податку на
додану вартість здійснена на суму
73067815,00 грн., сума податку на додану
вартість склала - 14613563,00 грн. В рядку 10.1.
Декларації відображено обсяги
придбання продукції, для потреб
власної господарської діяльності у
сумі 109455937,00 грн. без ПДВ, та суму ПДВ -
21891187,00 грн.

Перевіркою встановлено, що позивач
здійснював реалізацію продукції
власного виробництва за цінами,
нижчими за собівартість її
виготовлення, що призвело до зменшення
власного капіталу, у зв'язку з чим
вказується на здійснення збиткових
операцій у січні 2012 року на загальну
суму 26874783,08 грн. При цьому, висновок про
порушення публічним акціонерним
товариством «Запорізький завод
феросплавів» пункту 200.4 статті 200
Податкового кодексу України
ґрунтується на даних акту перевірки
від 06 березня 2012 року № 150/08-08/00186542. З
висновків акту перевірки від 04 квітня
2012 року № 22/26-2/00186542 вбачається, що
завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання і
сумою податкового кредиту на загальну
суму 7665663,00 грн. у грудні стало
підставою для завищення позивачем
заявленої суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за січень 2012 року на вказану
суму.

В свою чергу, не погодившись з
висновками акту перевірки від 06
березня 2012 року № 150/08-08/00186542 та
податковим повідомленням-рішенням від
26 березня 2012 року, винесеного на
підставі зазначеного акту, позивач
оскаржив їх до Запорізького окружного
адміністративного суду.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 21 червня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2013
року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 15
січня 2014 року, позовні вимоги
задоволено, скасовано податкове
повідомлення-рішення від 26 березня 2012
року № 000080808, яким зменшено розмірі
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за грудень 2011 року у
розмірі 7665663,00 грн. та підтверджено
законність формування публічним
акціонерним товариством «Запорізький
завод феросплавів» податкового
кредиту з податку на додану вартість у
листопаді та грудні 2011 року, а також
спростовано висновки акту перевірки
від 06 березня 2012 року № 150/08-08/00186542 про
порушення позивачем пункту 198.3 статті
198, пунктів 200.1, 200.3 статті 200 Податкового
кодексу України.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Підпункт 14.1.56 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
передбачає, що доходи - це загальна сума
доходу платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі у виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
витрати, понесені публічним
акціонерним товариством «Запорізький
завод феросплавів» у листопаді, грудні
2011 року направлені на забезпечення
потреб виробництва продукції,
закупівлю сировини, матеріалів,
енергоресурсів, супутньої продукції
для виробництва власної продукції,
зокрема феромарганцю,
феросилікомарганцю, марганцю
металевого, тощо.

В подальшому позивач здійснював
реалізацію продукції власного
виробництва на підставі договорів
постачання за ціною, яка включала
податок на додану вартість та
отримував дохід від реалізації
продукції в грошовій формі. При цьому,
актом перевірки не встановлено продаж
продукції публічним акціонерним
товариством «Запорізький завод
феросплавів» за ціною, яка не
відповідає рівню звичайних цін на
ринку феросплавної продукції.

Таким чином, всі витрати публічного
акціонерного товариства «Запорізький
завод феросплавів» у перевіреному
періоді (грудень 2011 року, січень 2012
року) є безпосередньо пов'язаними з
господарською діяльністю товариства.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188
Податкового Кодексу України, база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів). До
складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг.

З аналізу зазначеної норми вбачається,
що база оподаткування податком на
додану вартість операцій з постачання
товарів (послуг) не залежить від
вартості придбання матеріальних
цінностей і визначається з договірної
вартості.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

При цьому, згідно з пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Для операцій із
ввезення на митну територію України
товарів та з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України датою виникнення права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту є дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями
згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

З матеріалів справи вбачається, що за
даними декларації з податку на додану
вартість за грудень 2011 року позивачем
задеклароване від'ємне значення
об'єкту оподаткування, в тому числі
7665663,00 грн., які віднесені до складу
податкового кредиту листопада 2011 року
на підставі пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 185.1 статті 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з постачання товарів,
постачання послуг та інше.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового
кодексу України, датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; дата відвантаження товарів, а
в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Тобто, нормами пункту 185.1 статті 185,
пункту 187.1 статті 187, статті 188
Податкового кодексу України
встановлено, що для визначення повноти
та своєчасності включення сум за
будь-якими господарськими операціями
підприємства з продажу товарів (робіт,
послуг) використовуються дані
документів, що підтверджують факт
здійснення цих операцій та
своєчасність їх відображення у
податковому та бухгалтерському обліку.
Такими документами є первинні
документи, зокрема: платіжні документи
(касові прибуткові ордери, платіжні
доручення, тощо); документи на
відвантаження (залізничні накладні,
митні декларації, тощо); документи, що
підтверджують надання послуг або
результатів робіт (акти наданих послуг,
акти виконаних робіт, тощо).

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання;назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Судом першої інстанції встановлено, що
публічним акціонерним товариством
«Запорізький завод феросплавів»
надано первинні документи, якими
оформлені господарські операції та
дійсно підтверджується реальність
вчинених правочинів з контрагентами,
що відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та Податкового
кодексу України (в тому числі договори,
накладні, податкові накладні).

Таким чином, публічне акціонерне
товариство «Запорізький завод
феросплавів» правомірно віднесло до
складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість, сплачені в
зв`язку із придбанням товарів (послуг)
для потреб власної господарської
діяльності, організації та
забезпечення виробництва продукції у
листопаді, грудні 2011 року.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
бюджетне відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

Пунктами 200.1, 200.3, 200.4 статті 200
Податкового кодексу України
передбачено, що сума податку, яка
піддягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду: при позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, сума підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету у
строки, встановлені цим Кодексом. При
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні І податкові)
періоди. а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу кредиту наступного звітного
(податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 має
від'ємне значення то: бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх періодах постачальникам
таких товарів/послуг або до Державного
бюджету; залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Тобто, право платника податку на додану
вартість на бюджетне відшкодування
залежить лише від оплати останнім сум
такого податку контрагентам у
попередніх податкових періодах.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
публічним акціонерним товариством
«Запорізький завод феросплавів»
надані належним чином завірені копії
податкових накладних та інших
первинних документів, на підставі яких
підприємством сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість,
який в подальшому приймав участь у
формуванні від'ємного значення об'єкту
оподаткування цим податком, що
декларувалося у листопаді, грудні 2011
року.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників
податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів не доведено законність
висновків, зроблених в акті перевірки,
та обґрунтованість податкового
повідомлення-рішення від 23 квітня 2012
року №.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованих
висновків щодо задоволення позовних
вимог публічного акціонерного
товариства «Запорізький завод
феросплавів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справи та надана правильна юридична
оцінка, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим