Справа № П/811/3872/14
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № П/811/3872/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд
у складі: головуючого - судді
за участю секретаря -
за участю представника позивача -
відповідача - Гайдученко Н.Л.,
представника третьої особи
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кіровограді
справу за адміністративним позовом
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Росія" до
державного реєстратора реєстраційної
служби Новоукраїнського районного
управління юстиції Кіровоградської
області Гайдученко Наталії Леонідівни,
треті особи, на стороні відповідача:
Головне управління Держземагентства у
Кіровоградській області, ОСОБА_3, про
визнання протиправними дій та
скасування рішення, -
Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
- визнати протиправними дії державного
реєстратора Гайдученко Н.Л. при
прийняті рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
індексний №13317157 від 26.05.2014р.;
- скасувати рішення державного
реєстратора Гайдученко Н.Л. про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень індексний №13317157 від 26.05.2014р..
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що спірне рішення
прийнято без додержання вимог п.2 ст.9
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" в частині не
проведення перевірки на відповідність
поданих документів вимогам
законодавства, а саме при прийнятті
рішення не було перевірено поданий на
реєстрацію договір оренди на
відповідність нормам Закону України
"Про оренду землі". Також, всупереч п.12
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 р. №
703 відповідач під час розгляду заяви
про державну реєстрацію і документів,
що додаються до неї, не встановив
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
саме не перевірив на відповідність
поданого на реєстрацію договору оренди
землі формі Типового договору оренди
землі, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 3
березня 2004р. №220 "Про затвердження
Типового договору оренди землі". За
вказаних обставин, на думку позивача,
дії державного реєстратора Гайдученко
Н.Л. є протиправними та незаконними,
отже спірне рішення було прийнято з
порушенням норм Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" і
підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити з вказаних підстав.

Відповідач позовні вимоги не визнала,
подала заперечення проти позову та
пояснила, що 26.05.2014 р. до реєстраційної
служби звернулось Головне управління
Держземагентства у Кіровоградській
області із заявою про державну
реєстрацію іншого речового права -
права оренди земельної ділянки,
розташованої за адресою:
Кіровоградська область,
Новоукраїнський район, м. Новоукраїнка.
кадастровий номер земельної ділянки
:02:002:1833, яка була зареєстрована за
реєстраційним номером 6755904. За
результатами проведення перевірки
було встановлено, що подані документи
відповідають вимогам ч.ч.1-3 ст.17 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень". Водночас, було вжито заходів
для встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень,
зокрема отримано інформацію з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, Реєстру прав власності
на нерухоме майно, Державного реєстру
іпотек та Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.
За результатами розгляду поданої заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень за реєстраційним номером 6755904
встановлено, що підстав для відмови в
проведенні державної реєстрації права,
передбачених ч.1 ст.24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" не
має. Відтак, нею, як державним
реєстратором правомірно прийнято
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень за №13317157 від 26.05.14 р..
Також, відповідач посилалась на те, що
зазначивши про невідповідність
укладеного договору вимогам Закону
України "Про оренду землі" позивач не
зазначив у чому полягає порушення його
прав, який не є стороною укладеного
договору (а.с.42-45).

У судовому засіданні відповідач
підтримала подані заперечення, просила
суд їх врахувати та відмовити позивачу
в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - Головного
управління Держземагентства у
Кіровоградській області у судове
засідання не з'явився, подав клопотання
про розгляд справи без його участі,
зазначивши, що Управління заперечує
щодо задоволення позовних вимог з
огляду на те, що в порушення ст.71 КАС
України з обставин, викладених
позивачем в позові, не вбачається
належного обґрунтування вимог до
державного реєстратора Гайдученко Н.Л.
(а.с.40-41).

Представник третьої особи - ОСОБА_3, у
судовому засіданні також позовні
вимоги не визнав, подав заперечення та
пояснив суду, що доводи позивача в
частині того, що укладений договір
оренди землі від 19.05.2014 року №5785694 не
відповідає вимогам статті 14 Закону
України "Про оренду землі", а саме
всупереч ст.15 цього закону в тексті
укладеного договору оренди землі
відсутня одна з істотних умов договору
- умови збереження стану об'єкта оренди
землі, є необґрунтованими, оскільки в
п.5.4, п.7.1, п.9.4.5 договору обумовлено
умови збереження стану земельної
ділянки переданої в оренду. Також, на
його думку, є безпідставне посилання
позивача на відсутність в умовах
договору обов'язків "Орендодавця", так
як ці умови договору визначені п.9.2
договору. Тому, на думку третьої особи,
державний реєстратор Гайдученко Н.Л.
зобов'язана була здійснити державну
реєстрацію договору оренди землі №5785694
від 19.05.2014 р. у відповідності до статей 9,
15 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (а.с.83-84).

Дослідивши наявні в справі документи і
матеріали, заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та оцінивши докази,
які мають значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19.05.2014 року між
Головним управлінням Держземагентства
в Кіровоградській області
(Орендодавець) та гр. ОСОБА_3 (Орендар)
укладено договір оренди землі № 5785694,
згідно якого Орендодавець, на підставі
наказу Головного управління
Держземагентства в Кіровоградській
області від 19.05.2014 р. №11-105/14-14-СГ, надає,
а Орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку для
ведення фермерського господарства, яка
знаходиться на території
Новоукраїнської міської ради
Новоукраїнського району
Кіровоградської області, за межами
населеного пункту (а.с.7-14, 72-77).

Так, правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державної реєстрації земельних
ділянок, повноваження органів
державного комітету земельних
ресурсів, їх посадових осіб, права,
обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державної реєстрації
земельної ділянки визначено Законом
України "Про оренду землі" від 06.10.1998 р.
№161-ХІV і Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р.
№1952-ІV.

Відповідності до ст.2 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" від
01.07.2004 р. №1952-ІV (далі - Закон №1952-ІV)
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно; під нерухомим
майном розуміються земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких неможливе
без їх знецінення та зміни призначення.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону №1952-ІV
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема право оренди земельної
ділянки.

При цьому, за правилами ч.2 ст.9 Закону
№1952-ІV державний реєстратор, в тому
числі, встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

Частиною 1 статті 15 Закону №1952-ІV
передбачено, що державна реєстрація
прав та їх обтяжень проводиться в
такому порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

При цьому, згідно до ч.4 даної статті
державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Частиною 7 статті 16 Закону №1952-ІV
передбачено, що державна реєстрація
прав проводиться на підставі заяви
власника, іншого правонабувача,
сторони правочину, за яким виникло
право, уповноваженої ними особи або
державного кадастрового реєстратора у
випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.6 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.13 р.
№868 відповідальність за достовірність
відомостей, які містяться у документах,
поданих для проведення державної
реєстрації прав, взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна, несе
заявник.

Так, 26.05.2014 року до реєстраційної служби
Новоукраїнського районного управління
юстиції Кіровоградської області
звернулось Головне управління
Держземагентства в Кіровоградській
області (уповноважена особа
Прижигалінський О.Г.) із заявою про
державну реєстрацію іншого речового
права - права оренди земельної ділянки,
що розташована за адресою:
Кіровоградська область,
Новоукраїнський район, місто
Новоукраїнка, кадастровий номер
земельної ділянки :02:002:1833, яка
була зареєстрована за реєстраційним
номером 6755904.

За результатами розгляду поданої заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень за реєстраційним номером 6755904
відповідачем було встановлено, що
підстав для відмови в проведенні
державної реєстрації права
передбачених ч.1 ст.24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" не
має, а подані на реєстрацію документи, в
тому числі й договір оренди земельної
ділянки від 19.05.2014 р. № 5785694, укладений
між Головним управлінням
Держземагентства в Кіровоградській
області і ОСОБА_3, відповідають вимогам
ст.17 даного Закону, у зв'язку з чим
прийнято рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень №13317157
від 26.05.2014 р. (а.с.46-81).

Суд погоджується з цим та зазначає
наступне.

Згідно до пункту 28 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013
року № 868 державний реєстратор приймає
рішення про відмову в державній
реєстрації прав виключно за наявності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав, що визначені Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

Стаття 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" містить виключний
перелік підстав, згідно яких може бути
відмовлено у державній реєстрації
прав, а саме: заявлене право, обтяження
не підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; об'єкт
нерухомого майна або більша його
частина розміщені на території іншого
органу державної реєстрації прав; із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень звернулася неналежна
особа; подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; заявлене право вже
зареєстровано.

При цьому, частиною 4 статті 24 Закону
№1952-ІV передбачено, що відмова в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень з підстав, не передбачених цим
Законом заборонена.

Розглянувши реєстраційну справу за
№40 (а.с.46-81) встановлено, що подані
на реєстрацію документи відповідають
вимогам ст.17 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", а
заявлене право - право оренди земельної
ділянки підлягає державній реєстрації
відповідно до вказаного вище Закону;
об'єкт нерухомого майна розміщений на
території органу державної реєстрації
прав - Реєстраційної служби
Новоукраїнського районного управління
юстиції; із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
звернулася належна особа, що не
спростовано в ході розгляду справи.

Крім того, відповідачем, як державним
реєстратором, було вжито заходів для
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень,
зокрема, отримано інформацію з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, Реєстру прав власності
на нерухоме майно, Державного реєстру
іпотек, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.

До того ж, на час прийняття рішення
державним реєстратором, останньому не
надано доказів визнання договору
оренди земельної ділянки №5785694 від
19.05.2014 р. недійсним у судовому порядку.
Таких доказів не надано і суду під час
розгляду справи.

Отже, на підставі аналізу встановлених
обставин та правовідносин, що їм
відповідають, суд дійшов висновку, що
державний реєстратор Гайдученко Н.Л.,
при винесенні оскаржуваного рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень №13317157 від 26.05.2014 р., діяла на
підставі, в межах наданих повноважень і
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Крім того, розглянувши позовну заяву та
заслухавши пояснення представника
позивача встановлено, що фактично
позивач не погоджується із самим
договором оренди землі від 19.05.2014 року,
укладеним між Головним управлінням
Держземагентства в Кіровоградській
області та ОСОБА_3 за № 5785694, оскільки на
його думку даний договір не відповідає
вимогам ст.ст.15,14 Закону України "Про
оренду землі". При цьому, позивач не є
власником, орендодавцем чи орендарем
земельної ділянки, яка була предметом
договору від 19.05.2014р.

Стаття 19 Конституції України
зобов'язує органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадових осіб діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частинами першою, другою
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

За змістом частин першої та другої
статті 6 КАС України кожній особі
надається право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Верховний Суд України, проаналізувавши
положення частини першої статті 2 та
статті 17 КАС України, в своїй постанові
від 10.04.2012 р. висловив наступну правову
позицію: "суд захищає лише порушені,
невизнані або оспорювані права,
свободи та інтереси учасників
адміністративних правовідносин.
Визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень можливе лише за
позовом особи, право або законний
інтерес якої порушені цим рішенням".
Відсутність порушення прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача є підставою для відмови у
позові.

Відтак, судовому захисту в
адміністративних судах підлягають
порушені права, свободи та законні
інтереси особи в публічно-правових
відносинах. При цьому визначальним для
вирішення питання про обґрунтованість
вимог особи у розв'язанні
публічно-правового спору є
встановлення факту порушення
відповідних прав, свобод чи інтересів
такої особи.

Однак, обставин, які свідчили б про
порушення прав СТОВ «Росія» діями
державного реєстратора щодо
реєстрації договору оренди земельної
ділянки від 19.05.2014р. позивачем не
доведено.

Згідно до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз.

Вказаних витрат судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, апеляційної скарги,
копія якої одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 09
грудня 2014 року

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Т.М.Кармазина