Справа № 2а-17259/11/2670
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м. Київ
К/9991/81379/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Загороднього А.Ф., Швеця
В.В. розглянувши у попередньому
судовому засіданні касаційні скарги ДП
«Український науково-дослідний
інститут нафтопереробної
промисловості «Масма», Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 жовтня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року по справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва до ДП
«Український науково-дослідний
інститут нафтопереробної
промисловості «Масма» про стягнення
заборгованості сум фактичних витрат на
виплату пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до ДП «Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості «Масма»
в якій, просило стягнути
заборгованість по відшкодуванню
коштів на виплату різниці між сумами
пенсій, призначених відповідно до
вимог статті 24 Закону України «Про
наукову і науково-технічну діяльність»
та обчислених відповідно до інших
законодавчих актів у розмірі 43 657 грн. 62
коп.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 жовтня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року позов задоволено частково:
стягнуто з відповідача заборгованість
по відшкодуванню коштів на виплату
різниці між сумами пенсій, призначених
відповідно до вимог статті 24 Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» та
обчислених відповідно до інших
законодавчих актів у розмірі 42 656 грн. 50
коп.

Вважаючи, що рішення судів першої
та апеляційної інстанції прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач та
відповідач звернулись до Вищого
адміністративного суду України із
касаційними скаргами, в яких просили їх
скасувати: позивач - у задоволені
позову відмовити; відповідач - позов
задовольнити

В письмових заперечень на касаційну
скаргу позивача, які надійшли до Вищого
адміністративного суду України,
представник відповідача просить її
залишити без задоволення, а
оскаржувані рішення без змін.
Письмових заперечень на касаційну
скаргу відповідача від позивача до
суду не надходило.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційні
скарги заявників не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за
жовтень 2011 року у позивача виникла
заборгованість по відшкодуванню
коштів у розмірі 43657 грн. 62 коп., що
підтверджується повідомленнями про
суму витрат на виплату пенсій, що
становлять різницю між сумою пенсій,
обчислених відповідно до Закону
України «Про наукову та
науково-технічну діяльність» і сумою
пенсій, обчислених відповідно до інших
законодавчих актів.

Частково задовольняючи позовні вимоги
суди попередніх інстанцій, виходили з
того, з чим погоджується колегія
суддів, що відповідачем під час
розгляду справи не надано доказів на
дотримання ним обов'язку по
самостійному визначанню суми як
різницю у розмірі пенсії осіб, які
мають науковий стаж роботи на кількох
підприємствах, в установах,
організаціях та вищих навчальних
закладах 111 - IV рівнів акредитації
незалежно від форми власності та
фінансування та до 25 числа місяця
проводити перерахування цієї суми на
рахунок органу Пенсійного фонду.

Відповідно із вимогами статті 24 Закону
України «Про науково і
науково-технічну діяльність», держава
встановлює для наукових працівників,
які мають необхідний стаж наукової
роботи, пенсії на рівні, що забезпечує
престижність, наукової праці та
стимулює систематичне оновлення
наукових кадрів.

Різниця між сумою пенсії, призначеної
за цим Законом, та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник, фінансується: для
наукових (науково-педагогічних)
працівників державних бюджетних
наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів
державного бюджету; для наукових
(науково-педагогічних) працівників
інших державних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III - IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів цих підприємств,
установ, організацій та закладів, а
також коштів державного бюджету в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. При цьому за рахунок
коштів державного бюджету науковим
(науково-педагогічним) працівникам
оплачується з розрахунку на одну особу
50 відсотків різниці пенсії,
призначеної за цим Законом.

Згідно пункту 2 Порядку
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної науковим (науково -
педагогічним) працівникам державних не
бюджетних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III - IV рівнів акредитації
згідно із Законом України «Про наукову
і науково-технічну діяльність», та
сумою пенсії, обчисленою відповідно до
інших законодавчих актів, на яку мають
право зазначені особи, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 372 від 24 березня 2004 року, за рахунок
коштів державного бюджету
фінансується 50 відсотків різниці у
розмірі пенсії наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації у розрахунку на одну особу.
Інша частина фінансується за рахунок
коштів цих підприємств, установ,
організацій та закладів.

Згідно пункту 5
наведеного Порядку, розмір витрат на
фінансування різниці у розмірі пенсії
за рахунок коштів державних не
бюджетних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III - IV рівнів акредитації
визначається у розрахунку на рік
органами Пенсійного фонду до 20 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», про що
відповідному підприємству, установі,
організації або закладу відразу
надсилається повідомлення за зразком,
що додається. Зазначені підприємства,
установи, організації та заклади
самостійно визначають суму, що
підлягає до сплати у розрахунку на
місяць, та щомісяця до 25 числа
перераховують органу Пенсійного фонду
за своїм місцезнаходженням відповідні
кошти для фінансування різниці у
розмірі пенсії, призначеної у минулому
та поточному роках.

Відповідно до пункту
8 цього Порядку, у разі порушення строку
сплати коштів, які спрямовуються на
фінансування різниці у розмірі пенсії,
органи Пенсійного фонду стягують
відповідні суми у порядку, визначеному
законодавством.

Відповідно до абзацу 2 пункту 5
Порядку, підприємства зобов'язані
щомісяця до 25 числа вносити до
Пенсійного фонду України кошти для
виплати різниці у розмірі пенсії
виплаченої науковим працівникам.

Відповідачу були
направлені повідомлення, що
підтверджено матеріалами справи, однак
станом на день розгляду справи
заборгованість не погашена, а отже
позовні вимоги є законними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо визначення сум
заборгованості, що не підлягають
задоволенню, колегія суддів
погоджується з висновками судів про не
підтвердженність їх належними
доказами.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційних скарг порушень судами
норм матеріального та процесуального
права при вирішенні цієї справи не
допущено. Правова оцінка обставин у
справі дана правильно, а тому касаційні
скарги слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення - залишити без змін.

Доводи, які містяться в касаційних
скаргах, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 210-231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги ДП «Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості
«Масма», Управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі м.
Києва залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 жовтня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року у справі № 2а-17259/11/2670
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
А.Ф. Загородній

В.В. Швець