Справа № 686/10882/14-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Палінчак О.М.
Суддя-доповідач: Боровицький О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Боровицький О. А.

судді: Граб Л.С. Сапальова Т.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 04 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому про перерахунок
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2014 року ОСОБА_2, звернувся в
суд із адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому, в якому просить:
визнати дії відповідача щодо невиплати
позивачу пенсії у розмірі відповідно
до положень статтей 50, 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 01.01.2014
протиправними; зобов'язати
відповідача зробити перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_2 відповідно до
положень статтей 50, 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
не нижча восьми мінімальних пенсій за
віком - основна пенсія та додаткової
пенсії у розмірі не нижче 75%
мінімальної пенсії за віком з 01.01.2014.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04 серпня 2014 року ухвалено
зазначений вище позов задовольнити.
Визнано дії управління Пенсійного
фонду України в м. Хмельницькому щодо
виплати ОСОБА_2 пенсії у розмірі
меншому ніж передбачено статтями 50, 54
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з 01 січня 2014 року,
неправомірними; зобов'язано
відповідача зробити перерахунок та
виплату позивачу пенсії відповідно до
положень статтей 50, 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 01 січня 2014
року по 03 серпня 2014 року з урахуванням
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та виплачених сум.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04 серпня 2014 року
скасувати, та прийняти нове рішення,
яким відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на прийняття судом
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 197 та
частини 1 статті 195 КАС України
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження та в
межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії та інвалідом ІІ
групи, захворювання пов'язаного з
виконанням обов'язків по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

В травні 2014 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому з заявою перерахувати
та виплачувати державну пенсію, як
постраждалому від Чорнобильської
катастрофи 1-ої категорії, інваліду II
групи у розмірі 8 мінімальних пенсій за
віком, визначеної на рівні
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність та додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком з 01.01.2014 року та провести
відповідні виплати.

Листом управління Пенсійного фонду
України у м. Хмельницькому № 225/Д-12 від
23.05.2014 позивачу було відмовлено у
проведенні перерахунку та виплати
пенсії у належному розмірі.

Вважаючи вказані дії відповідача
протиправними, позивач звернувся до
суду із цим позовом, вважає, що дії
відповідача є незаконними, порушують
його права, а тому просить визнати дії
відповідача щодо відмови нараховувати
та виплачувати йому з 01.01.2014 року
державної та додаткової пенсії
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач у період з 01.01.2014 по 03.08.2014 мав
право на отримання щомісячної основної
державної пенсії по інвалідності та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі, який
визначено частиною 4 статті 54 та
частиною 1 статті 50 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції, виходячи з таких міркувань.

Згідно з частиною 1 статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796.

Пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію (стаття 49 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи").

Згідно з приписами частини 4 статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
визначено, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по
II групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до першої категорії
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірах: інвалідам 2 групи - 75%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною третьою статті 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(у редакції Закону України від 05.10.2006 р. N
231-У) встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Вихідним критерієм розрахунку
додаткової пенсії виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно з
частиною 1 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
про Державний бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Разом з тим, 14 червня 2011 року Верховною
Радою України прийнято Закон України №
3491 -VI "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік", який набрав чинності 19
червня 2011 року. Пунктом 7 частини І
зазначеного Закону Прикінцеві
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року норми пункту 4
Прикінцевих положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
визнані такими, що відповідають
Конституції України, тобто є
конституційними.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих
положень Закону України "Про Державний
бюджет України на 2012 рік" норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 визначено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2. 1, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. Суди
під час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Також, пунктом 4 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" встановлено, що у 2013
році норми і положення, зокрема,
статтей 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Згідно з приписами статті 3 Бюджетного
Кодексу України бюджетний період для
всіх бюджетів, що складають бюджетну
систему України, становить один
календарний рік, який починається 1
січня кожного року і закінчується 31
грудня того ж року.

З аналізу наведених норм випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян у 2011 та
2012, 2013 бюджетних роках делеговано
Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог,
постановами Кабінету Міністрів
України № 745 від 06.07.2011 року та № 1210 від
23.11.2011 року були визначені мінімальні
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, а також щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, у період з 23.07.2011 по 31.12.2013 розмір
основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи повинен визначатися
відповідно до вказаних постанов КМУ.

В свою чергу, положеннями Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" не було передбачено обмежень
щодо застосування статтей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Натомість на підставі Закону України
від 31 липня 2014 року "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", який набрав чинності
3 серпня 2014 року, "Прикінцеві положення"
Закону України "Про державний бюджет
України на 2014 рік" доповнені пунктом 6-7,
яким встановлено, що норми і положення
статтей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
статтей 5, 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014 року
по 2 серпня 2014 року є чинними і
підлягають застосуванню норми Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" без
будь-яких обмежень.

За таких обставин, коли підзаконний
нормативний акт суперечить Закону,
обмежуючи права громадян визначені
останнім, застосування зазначених
постанов неможливе.

Враховуючи наведене, колегія суддів
суду апеляційної інстанції дійшла
висновку, що позивач починаючи з 01.01.2014
до 03.08.2014 має право на отримання
основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
який встановлено положеннями статтей
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Посилання відповідача на той факт, що
пенсія позивачу у спірний період була
проведена та виплачена у розмірі
визначеному постановою КМ України №
1210 від 23.11.2011 року, колегія суддів суду
апеляційної інстанції вважає
необґрунтованими, оскільки
застосування зазначеної постанови
було розраховано на бюджетний період в
2011 та 2012, 2013 бюджетних роках, а тому з
01.01.2014 вказана постанова застосуванню
не підлягає.

Відповідно приписів частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З урахуванням визначеного статтею 8
Конституції України принципу
верховенства права та встановлених
статтею 2 КАС України завдань суду як
державної правозахисної інституції,
колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо законності
та обґрунтованості заявлених позовних
вимог в частині зобов'язання
відповідача здійснити позивачу у
період з 01.01.2014 по 03.08.2014 перерахунок та
виплату щомісячної основної державної
пенсії по інвалідності та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі, який визначено
частиною 4 статті 54 та частиною 1 статті
50 Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
зазначає, що позивач, надавши письмові
докази, що були предметом дослідження
при розгляді справи судом першої
інстанції, виконав вимоги частини 1
статті 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог частини
2 статті 71 КАС України, не надав жодних
належних і допустимих доказів на
підтвердження законності та
обґрунтованості власних дій.

Відповідно до статті 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції вважає, що постанова
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 04.08.2014 по
справі № 686/10882/14-а відповідає вимогам
статті 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів суду апеляційної інстанції,
погоджуючись з висновками суду першої
інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04 серпня 2014 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Боровицький О. А.

Судді
Граб Л.С.

Сапальова Т.В.