Справа № 2а-3410/11/0308
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року
Справа №
152424/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу виконавчого комітету Луцької
міської ради на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 19 жовтня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Луцької міської ради про визнання
нечинними рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2011 року позивач - ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
виконавчого комітету Луцької міської
ради, в якому просить визнати нечинним
рішення відповідача № 750-1 від 29.10.2009
року «Про погодження та встановлення
граничного тарифу на проїзд в
автобусах, що працюють на міських
автобусних маршрутах в режимі
маршрутного таксі» із змінами,
внесеними рішенням виконкому від 02.11.2010
року № 746-1 «Про встановлення
граничного тарифу на проїзд в
автобусах, що працюють на міських
автобусних маршрутах в режимі
маршрутного таксі» та № 747-1 від 02.11.2010
року «Про вартість проїзду в міському
електричному транспорті».

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 19 жовтня 2011
року позов задоволено. Визнано рішення
виконавчого комітету Луцької міської
ради № 750-1 від 29.10.2009 року «Про
погодження та встановлення граничного
тарифу на проїзд в автобусах, що
працюють на міських автобусних
маршрутах в режимі маршрутного таксі»
із змінами, внесеними рішенням
виконкому від 02.11.2010 року № 746-1 «Про
встановлення граничного тарифу на
проїзд в автобусах, що працюють на
міських автобусних маршрутах в режимі
маршрутного таксі» та № 747-1 від 02.11.2010
року «Про вартість проїзду в міському
електричному транспорті» нечинними.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що рішення відповідача
№ 750-1 від 29.10.2009 року «Про погодження та
встановлення граничного тарифу на
проїзд в автобусах, що працюють на
міських автобусних маршрутах в режимі
маршрутного таксі» із змінами,
внесеними рішенням виконкому від 02.11.2010
року № 746-1 «Про встановлення
граничного тарифу на проїзд в
автобусах, що працюють на міських
автобусних маршрутах в режимі
маршрутного таксі» та № 747-1 від 02.11.2010
року «Про вартість проїзду в міському
електричному транспорті» були
прийняті з порушенням процедури їх
прийняття, встановленої Законом
України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності».

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
виконавчий комітет Луцької міської
ради оскаржив її, подавши апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 19 жовтня 2011
року та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт вказує на те, що дія
Закону України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності» не
поширюється на встановлення
підприємствами, установами та
організаціями, які не належать до
комунальної власності, тарифів щодо
оплати побутових, комунальних,
транспортних та інших послуг. Крім
того, відповідно до протоколу № 8
засідання головної постійної комісії
для забезпечення здійснення у
виконавчих органах міської ради
державної регуляторної політики у
сфері господарської діяльності
вищевказані рішення не підпадають під
визначення «регуляторний акт» і не
повинні проходити процедуру визначену
Законом України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності».

Таким чином, апелянт вважає, що
оскаржувані рішення виконавчого
комітету Луцької міської ради були
прийняті в межах повноважень та у
спосіб визначений Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило а тому, суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1
ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що 2 листопада 2010
року виконавчий комітет Луцької
міської ради прийняв рішення № 746-1 «Про
встановлення граничного тарифу на
проїзд в автобусах, що працюють на
міських автобусних маршрутах в режимі
маршрутного таксі», яким вирішив
вважати чинним рішення виконавчого
комітету Луцької міської ради 750-1 від
29.10.2009 року «Про погодження та
встановлення граничного тарифу на
проїзд в автобусах, що працюють на
міських автобусних маршрутах в режимі
маршрутного таксі», яким встановлено
граничний тариф на перевезення одного
пасажира на міському автобусному
маршруті в режимі маршрутного таксі в
м. Луцьку (в тому числі і для Луцького
підприємства електротранспорту) в
розмірі 2 (двох) грн. та рішення № 747-1
«Про вартість проїзду в міському
електричному транспорті», яким
встановлено тариф на разовий проїзд
одного пасажира в міському
електротранспорті в розмірі 1 (одна)
грн.

У відповідності до ст. 10 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Статтею 11 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» виконавчими
органами сільських, селищних, міських,
районних у містах (у разі їх створення)
рад є їх виконавчі комітети, відділи,
управління та інші створювані радами
виконавчі органи.

Відпрвідно до ст.24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України.

Згідно вимог ст.28 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать власні
(самоврядні) повноваження встановлення
в порядку і межах, визначених
законодавством, тарифів на побутові,
комунальні (крім тарифів на теплову
енергію, централізоване
водопостачання та водовідведення, які
встановлюються Національною комісією
регулювання ринку комунальних послуг
України), транспортні та інші послуги.

Частиною 6 ст.59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що виконавчий комітет
сільської, селищної, міської, районної
у місті (у разі її створення) ради в
межах своїх повноважень приймає
рішення. Рішення виконавчого комітету
приймаються на його засіданні
більшістю голосів від загального
складу виконавчого комітету і
підписуються сільським, селищним,
міським головою, головою районної у
місті ради.

Механізм формування тарифів на
транспортні послуги з перевезення
пасажирів трамваями та тролейбусами і
застосовується органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування під час встановлення
зазначених тарифів для підприємств
міського електричного транспорту.

У відповідності до Порядку формування
тарифів на послуги міського
електричного транспорту (трамвай,
тролейбус), затвердженого наказом
Міністерства з питань житлово-
комунального господарства України № 96
від 25 липня 2007 року, цей Порядок
визначає механізм формування тарифів
на транспортні послуги з перевезення
пасажирів трамваями та тролейбусами і
застосовується органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування під час встановлення
зазначених тарифів для підприємств
міського електричного транспорту.

Згідно до п. 4.3 Порядку формування
тарифів на послуги міського
електричного транспорту (трамвай,
тролейбус), розрахунки тарифів на
послуги міського електричного
транспорту (метрополітену),
підготовлені згідно з цим Порядком, за
місяць до прийняття рішення щодо зміни
таких тарифів погоджуються з
Мінекономіки та Мінтрансзв'язку.

Як слідує із матеріалів справи,
відповідачем було порушено, норми п. 4.3
Порядку формування тарифів на послуги
міського електричного транспорту
(трамвай, тролейбус), щодо погодження з
Мінекономіки та Мінтрансзв'язку
розрахунків тарифу на проїзд в
міському електричному транспорті.

Абзац 2 п. 4.4 Порядку формування тарифів
на послуги міського електричного
транспорту (трамвай, тролейбус)
встановлює, що перегляду рівня тарифів
на послуги міського електричного
транспорту передує процедура його
публічного обговорення.

Однак, згідно матеріалів справи,
відповідачем - виконавчим комітетом
Луцької міської ради було порушено
вимогу абз. 2 п. 4.4 Порядку формування
тарифів на послуги міського
електричного транспорту (трамвай,
тролейбус), оскільки не було проведено
процедури публічного обговорення
тарифів на послуги міського
електричного транспорту, що закріплені
рішенням виконавчого комітету Луцької
міської ради № 747-1 від 02.11.2010 р. «Про
вартість проїзду в міському
електричному транспорті».

Правові та організаційні засади
реалізації державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності регулюються Законом
України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності»

Згідно ст. 1 Закону України «Про засади
державної регуляторної політики у
сфері господарської діяльності»
регуляторний акт - це: прийнятий
уповноваженим регуляторним органом
нормативно-правовий акт, який або
окремі положення якого спрямовані на
правове регулювання господарських
відносин, а також адміністративних
відносин між регуляторними органами
або іншими органами державної влади та
суб'єктами господарювання; прийнятий
уповноваженим регуляторним органом
інший офіційний письмовий документ,
який встановлює, змінює чи скасовує
норми права, застосовується
неодноразово та щодо невизначеного
кола осіб і який або окремі положення
якого спрямовані на правове
регулювання господарських відносин, а
також адміністративних відносин між
регуляторними органами або іншими
органами державної влади та суб'єктами
господарювання, незалежно від того, чи
вважається цей документ відповідно до
закону, що регулює відносини у певній
сфері, нормативно-правовим актом;

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності» регуляторні акти, прийняті
органами та посадовими особами
місцевого самоврядування, офіційно
оприлюднюються в друкованих засобах
масової інформації відповідних рад, а у
разі їх відсутності - у місцевих
друкованих засобах масової інформації,
визначених цими органами та посадовими
особами, не пізніш як у десятиденний
строк після їх прийняття та підписання.

Кожен проект регуляторного акта
оприлюднюється з метою одержання
зауважень і пропозицій від фізичних та
юридичних осіб, їх об'єднань. Про
оприлюднення проекту регуляторного
акта з метою одержання зауважень і
пропозицій розробник цього проекту
повідомляє у спосіб, передбачений
статтею 13 цього Закону. Проект
регуляторного акта разом із
відповідним аналізом регуляторного
впливу оприлюднюється у спосіб,
передбачений статтею 13 цього Закону, не
пізніше п'яти робочих днів з дня
оприлюднення повідомлення про
оприлюднення цього проекту
регуляторного акта (ст. 9 Закону).

Згідно з ст. 13 Закону план діяльності
регуляторного органу з підготовки
проектів регуляторних актів та зміни
до нього оприлюднюються шляхом
опублікування в друкованих засобах
масової інформації цього
регуляторного органу, а у разі їх
відсутності - у друкованих засобах
масової інформації, визначених цим
регуляторним органом, та/або шляхом
розміщення плану та змін до нього на
офіційній сторінці відповідного
регуляторного органу в мережі
Інтернет.

Повідомлення про оприлюднення проекту
регуляторного акта з метою одержання
зауважень і пропозицій, проект
регуляторного акта та відповідний
аналіз регуляторного впливу
оприлюднюються шляхом опублікування в
друкованих засобах масової інформації
розробника цього проекту, а у разі їх
відсутності - у друкованих засобах
масової інформації, визначених
розробником цього проекту, та/або
шляхом розміщення на офіційній
сторінці розробника проекту
регуляторного акта в мережі Інтернет.

Рішення виконавчого комітету Луцької
міської ради № 747-1 від 02.11.2010 р. «Про
вартість проїзду в міському
електричному транспорті» та № 750-1 від
29.10.2009 року «Про погодження та
встановлення граничного тарифу на
проїзд в автобусах, що працюють на
міських автобусних маршрутах в режимі
маршрутного таксі» із змінами,
внесених рішенням виконкому від 02.11.2010
року № 746-1 «Про встановлення
граничного тарифу на проїзд в
автобусах, що працюють на міських
автобусних маршрутах в режимі
маршрутного таксі» є нормативно
правовими актами, що прийняті
уповноваженим регуляторним органом, і
які спрямовані на правове регулювання
господарських відносин, а також
адміністративних відносин між
регуляторним органом та суб'єктом
господарювання, а тому зазначені
рішення є регуляторними актами.

Як слідує із матеріалів справи, в
процесі прийняття оскаржуваних рішень
виконавчого комітету Луцької міської
ради № 747-1 від 02.11.2010 р. «Про вартість
проїзду в міському електричному
транспорті» та № 750-1 від 29.10.2009 року
«Про погодження та встановлення
граничного тарифу на проїзд в
автобусах, що працюють на міських
автобусних маршрутах в режимі
маршрутного таксі» із змінами,
внесених рішенням виконкому від 02.11.2010
року № 746-1 «Про встановлення
граничного тарифу на проїзд в
автобусах, що працюють на міських
автобусних маршрутах в режимі
маршрутного таксі» не було дотримано
встановленої Законом України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності» процедури прийняття
регуляторного акту, оскільки: не було
підготовлено аналіз регуляторного
впливу рішень виконавчого комітету
Луцької міської ради, проекти рішень не
було оприлюднене з метою одержали
зауважень і пропозицій від фізичних та
юридичних осіб, їх об'єднань.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та
обставин справи апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що рішення відповідача № 750-1
від 29.10.2009 року «Про погодження та
встановлення граничного тарифу на
проїзд в автобусах, що працюють на
міських автобусних маршрутах в режимі
маршрутного таксі» із змінами,
внесеними рішенням виконкому від 02.11.2010
року № 746-1 «Про встановлення
граничного тарифу на проїзд в
автобусах, що працюють на міських
автобусних маршрутах в режимі
маршрутного таксі» та № 747-1 від 02.11.2010
року «Про вартість проїзду в міському
електричному транспорті» були
прийняті з порушенням процедури їх
прийняття, встановленої Законом
України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності».

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198,
200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Луцької міської ради залишити
без задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 19 жовтня 2011 року у справі
№2а-3410/11/0308 за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Луцької міської
ради про визнання нечинними рішень -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник