Справа № 213/3882/14-а
Суддя: Макарова Т. Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3882/14-а
Номер провадження 2-а/213/61/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2014 року Інгулецький районний
суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі: головуючого судді
Макарової Т.Ю.

при
секретарі Купрієнко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Кривому
Розі адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до інспектора
дорожньо-патрульної служби роти ДПС
ДАІ у Рівненській області прапорщика
міліції Шевчука Сергія Анатолійовича,
Відділу ДАІ УМВС України в Рівненській
області

Про визнання протиправною та
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення за ст. 122ч.1
КУпАП,

В С Т А Н О В И
В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що Інспектором ДПС роти ДПС ДАІ у
Рівненській області прапорщиком
міліції Шевчуком С.А. було складено
протокол про адміністративне
правопорушення від 29.10.2014 року серія
АВ2№443573 (далі - Протокол) та прийнята
постанова по справі про
адміністративне правопорушення від
29.10.2014 року серія ПС2№256373 (далі -
Постанова), згідно якої на нього
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 255,00грн.

Відповідно до протоколу, позивач
29.10.2014року о 13 год. 47 хв. на 275 км а/д Київ -
Чоп, керуючи автомобілем Тойота Яріс,
державний номерний знак НОМЕР_2 порушив
вимоги п.п.12.4 Правил дорожнього руху
України, а саме: перевищив швидкість в
населеному пункті с.Користь, дор.знак
5.45, рухався зі швидкістю 95км/год. За
скоєння вищезазначеного
правопорушення інспектор ДПС роти ДПС
ДАІ Шевчук С.А зупинив позивача о 13 год.
57хв. на 268км а/д Київ-Чоп. Під час зупинки
відповідач пред'явити посвідчення та
документи, які б підтвердили
правомірність його перебування і
виконання службових обов'язків саме в
тому місці і в той час, відмовився.
Швидкість вимірювалась приладом «ТruCam»
ТС000760 в автоматичному режимі. Єдиним
доказом правопорушення було
роздруковане чорно-біле фото з цього
приладу, яке надійшло пізніше, вже
після того, як був складений протокол.
На фото було зображення автомобільної
дороги з двома смугами для руху в
одному напрямку, по яким одночасно, з
невеликим відривом рухаються два
автомобілі. Один (в крайній правій
полосі), рухався трохи попереду, схожий
на той, яким керував позивач. Інший -
великогабаритний автомобіль, колір не
визначений, марку визначити не дали
часу, здійснює маневрування
(перестроювання в русі з однієї смуги
на іншу) по випередженню того
автомобіля, який схожий на автомобіль
позивача, і очевидно, що рухається зі
швидкістю більше, тому що йому потрібно
завершити маневр. Отже, об'єктивних
даних, що виміряна швидкість належить
саме автомобілю, який рухався в крайній
правій полосі для руху надано не було.

Позивач вважає, що за допомогою
простого математичного розрахунку
можна визначити справжню швидкість
авто, яким він керував. Так, за даними
протоколу порушення відбулось 29.10.2014р.
о 13год. 47хв. на 275км а/д Київ-Чоп,
зупинено автомобіль та повідомлено про
порушення о 13год.57хв. на 268км тієї ж а/д.
Тобто відстань яку автомобіль подолав
від міста правопорушення до міста
зупинки складає 7 км, час -10хв., отже
швидкість автомобіля позивача
становила 42км/год., а не 95 км/год. Окрім
того, сам інспектор не був очевидцем
правопорушення, свідки з боку
відповідача на момент складання
протоколу - відсутні. Інших належних та
допустимих доказів відповідачем
надано не було.

Позивач зазначає, що дійсно
29.10.2014року, він, рухаючись по а/д Київ -
Чоп під час зупинки інспектором о 13год.
57хв., керував автомобілем Тойота Яріс
номерний знак НОМЕР_2, який належить на
праві власності ОСОБА_3 Окрім нього, в
автомобілі перебували два пасажири:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Так як, ОСОБА_3 також
має посвідчення водія, 29.10.2014року вони
керували автомобілем по черзі.
Рухались з суворим дотриманням вимог
дорожніх знаків та керуючись
«Правилами дорожнього руху України»,
уважно слідкували за показами
спідометра, швидкісний режим не
порушували, тому причина зупинки
позивачу не зрозуміла.

Позивач вважає, що відповідач
проігнорував вимоги п.п.6.25,14.7 Наказу
МВС України від 27.03.2009 №111 «Про
затвердження Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС»,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 26.06.2009 року №576/16592, п.4
Наказу МВС України №177 від 04.05.2011 «Про
організацію діяльності стаціонарних
постів дорожньо-патрульної служби
Державної автомобільної інспекції
МВС», не надавши жодних відомостей про
себе та, проігнорувавши мою вимогу
пред'явити документи, інспектор
звинуватив його в порушенні
швидкісного режиму під час руху у
населеному пункті с.Користь, не надавши
жодних доказів, не прийнявши пояснення
позивача та свідка ОСОБА_3

Не зважаючи на обґрунтовані
заперечення а пояснення свідка ОСОБА_5
відповідач, склав протокол та виніс
постанову про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
враховуючи лише зручні для нього
докази: складений ним же протокол та
сумнівне фото.

З вказаним Протоколом та
Постановою позивач не погоджується,
оскільки вони склалені з порушенням
норм процесуального, матеріального
права та правил оформлення
адміністративних матеріалів.

Так, п. 2.14. ПДР закріплені права
водія під час його зупинки, зокрема :

в) знати причину зупинки, перевірки та
огляду транспортного засобу посадовою
особою державного органу, яка здійснює
нагляд за дорожнім рухом, а також її
прізвище і посаду; г) вимагати від
особи, яка здійснює нагляд за дорожнім
рухом та зупинила транспортний засіб,
пред'явлення посвідчення її особи; д)
оскаржити дії працівника міліції в
разі порушення ним законодавства.

Ст. 278 КУпАП передбачено, що орган
(посадова особа) при підготовці до
розгляду справи про адміністративне
правопорушення вирішує такі питання:
чи належить до його компетенції
розгляд даної справи; чи правильно
складено протокол та інші матеріали
справи про адміністративне
правопорушення; чи сповіщено осіб, які
беруть участь у розгляді справи, про
час і місце її розгляду; чи витребувано
необхідні додаткові матеріали;

чи підлягають задоволенню клопотання
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілого, їх законних
представників і адвоката.

Ст. 279 КУпАП та п.2.12 Інструкції з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху,
затвердженої Наказом МВС України від
26.02.2009 року № 77 передбачено, що розгляд
справи розпочинається з представлення
посадової особи, яка розглядає дану
справу. Посадова особа, що розглядає
справу, оголошує, яка справа підлягає
розгляду, хто притягається до
адміністративної відповідальності,
роз'яснює особам, які беруть участь у
розгляді справи, їх права й обов'язки.
Після цього оголошується протокол про
адміністративне правопорушення,
заслуховуються особи, які беруть
участь у розгляді справи,
досліджуються докази і вирішуються
клопотання.

Позивач зазначає, що
вищезазначений порядок не було
додержано посадовою особою. Інспектор
не представився, права та обов'язки
ОСОБА_1 та свідку ОСОБА_5 не роз'яснив.
Клопотання надати службове
посвідчення для ідентифікації
посадової особи, дислокацію, карту
маршруту патрулювання, посту, схему
розміщення системи фото, відео
спостереження, картку території
обслуговування, відхилив, технічну
документацію на прилад, що вимірював
швидкість не надав, додатковий аркуш
паперу для пояснень позивачу не надав,
тому свої заперечення в протоколі
позивач виклав коротко, що з протоколом
не згоден. Крім того, позивач вважає, що
інспектор ДПС не мав права виносити
постанову, оскільки не мав належної
компетенції, передбаченої п.3ч.2 ст. 222
КУпАП, та п. 4.1 (абзац 3) Інструкції .

Крім того, в протоколі відсутня
інформація щодо того, чи належить
інспектор ДПС Шевчук С.А. до категорії
осіб, які відповідальні за роботу
технічного приладу«ТruСаm» ТС000760.

Позивач вважає, що при складанні
протоколу відповідачем також було
грубо порушено процедуру розгляду
справ про адміністративне
правопорушення, зокрема: інспектор ДПС
Шевчук С.А. не роз'яснив позивачу його
права, передбачені ст. 268 КУпАП, під час
спілкування допустив надмірний тон,
грубість, та, застосував погрозу, що
затримає мене на довший термін. Крім
того, позивачу не були надані додатки
до протоколу.

На підставі вищевикладеного
позивач і просить суд: визнати
протиправними дії Інспектора ДПС роти
ДПС ДАІ прапорщика міліції у
Рівенській області Шевчука Сергія
Анатолійовича; встановити відсутність
компетенції інспектора ДПС роти ДПС
ДАІ прапорщика міліції у Рівенській
області Шевчука Сергія Анатолійовича
по складанню протоколу про
адміністративне правопорушення від
29.10.2014 року серія АВ2№443573 ;

постанову від 29.10.2014 року серія ПС2 №256373
у справі про адміністративне
правопорушення визнати протиправною
та скасувати; протокол від 29.10.2014 року
серія АВ2№443573 у справі про
адміністративне правопорушення
визнати протиправним та скасувати,
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
закрити у зв'язку з відсутністю події
адміністративного правопорушення і
складу адміністративного
правопорушення в діях позивача.
Просить розглянути справу за його
відсутності.

Відповідач про день та час розгляду
справи повідомлений своєчасно, але в
судове засідання не з,явився, а також не
надав суду заперечень проти позову,
якими вони обґрунтовуються, а тому суд
згідно ч.4 ст.128 КАС України, вирішує
справу за відсутності відповідач, на
підставі наявних в ній доказів.

Вивчивши письмові матеріали
справи, судом встановлено наступне.

Адміністративний позов поданий
позивачем у строк, встановлений ст.289
КУпАП.

Позивачем надано копію постанови
у справі про адміністративне
правопорушення серія ПС 2 № 2562373 від
29.10.2014 року винесену інспектором ДПС
роти ДПС ДАІ прапорщиком міліції
Шевчуком С.А, в якій зазначено, що
ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом
Тойота Яріс , номерний знак НОМЕР_1,
29.10.2014 року о 13 год.47 хв. на а/д Київ-Чоп 275
км с.Користь перевищив встановлену
швидкість руху в населеному пункті
с.Користь, позначеному дор.зн. 5.45.
Рухався 95 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР.
Швидкість вимірювалась приладом
«Трукам» ТС 000760 в автоматичному режимі,
чим скоїв адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст.122
КУпАП. Відповідно до постанови до
ОСОБА_1 застосоване адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в сумі 255
грн. /а.с.8/.

У відповідності до ст.251 КУпАП
доказами у справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне порушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновками
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
руху, протоколами та іншими
документами.

Як вбачається з адміністративного
позову, позивач ОСОБА_1 факт скоєння
ним адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП заперечує,
а при викладенні обставин складання
протоколу та постанови про
адміністративне правопорушення
відповідачем, вказує на порушення, яких
було припущено відповідачем, а саме:
прилад «Трукам» ТС000760 діяв в
автоматичному режимі, сам інспектор
порушення не бачив, оскільки
знаходився в іншому місці, фото, на
якому ніби-то зафіксовано
правопорушення було надано після того,
як був складений протокол, крім того, на
фото зображено два транспортних
засоби, тому не зрозуміло, який
транспортний засіб перевищив
швидкість; на фото відсутня прив,язка
до місцевості, крім того, позивачу не
були надані документи, чи належить
інспектор ДПС Шевчук С.А. до категорії
осіб, які відповідальні за роботу
технічного приладу«Трукам» ТС000760.

Позивач зазначає, що разом з ним, в
автомобілі були власник автомобіля
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 До того ж, ОСОБА_5 також
має посвідчення водія, та 29.10.2014 року,
вони керували автомобілем по черзі,
рухались з суворим дотриманням ПДР, та
правил не порушували. Наводить
математичний розрахунок швидкості
свого руху, з врахуванням часу ніби-то
зафіксованого правопорушення, та
зупинки інспектором ДАІ. Позивач
посилається на то, що пояснення свідка
ОСОБА_5, який підтвердив відсутність
порушення ПДР, відповідач
проігнорував, та в протокол не вніс.

Ці викладені в позові пояснення, суд
вважає достовірними, оскільки з
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АВ2 №м 443573,
вбачається, що позивач ОСОБА_1 з
вищезазначеним протоколом не
погодився, виклав підстави незгоди, а
тому особа, яка склала протокол,
повинна була зазначити свідків,
врахувати їх пояснення, долучити до
протоколу відповідні докази. В
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначено, що до
протоколу додається фото, але фото не
долучено, та ОСОБА_1 не надано.

Згідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Суд також вважає, що вина особи,
яка притягається до адміністративної
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не грунтуватися
на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь згідно до ст.62 Конституції
України.

Оскільки відповідачем суду не надано
ніяких заперечень проти заявленого
позову, як і не надано жодного доказу,
який би свідчив про вчинення позивачем
правопорушення за ст.122 ч.1 КУпАП, суд
вважає, що постанова, яку оскаржує
позивач є незаконною, та підлягає
скасуванню.

З огляду на зміст постанови про
накладення адміністративного
стягнення на позивача ОСОБА_1,
вбачається, що при винесенні постанови
інспектором не були враховані вимоги
ст.ст. 280, 283 КУпАП, зокрема ним не
з'ясовано: чи було вчинене
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його скоєнні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують чи обтяжчують
відповідальність, а отже дії
відповідач щодо складання постанови є
протиправними.

Таким чином, в цій частині
позовні вимоги суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню.

Разом з тим, судом встановлено, що
посилання позивача на відсутність
інформації, щодо особи, яка склала
протокол та постанову про
адміністративне правопорушення,
спростовується інформацією,
зазначеною у вищезазначених
документах. Крім того, суд критично
відноситься до тверджень позивача,
щодо нероз'яснення йому прав,
відповідно до ст. 268 КУпАП, оскільки в
протоколі своїм підписом він
підтвердив факт роз'яснення йому прав.

Суд критично відноситься до тверджень
позивача, щодо безпідставної зупинки
транспортного засобу, оскільки причина
зупинки йому роз'яснювалась
інспектором, та викладена в протоколі
про адміністративне правопорушення, та
сам позивач зазначив, що йому було
надано фото, яке фіксувало перевищення
швидкості, але внаслідок зображення на
ньому 2-х автомобілів, не зрозуміло,
який саме автомобіль перевищів
швидкість.

Суд критично відноситься і до
тверджень позивача, щодо відсутності
компетенції у інспектора ДПС щодо
складання протоколу та постанови про
адміністративне правопорушення за
ст.122 ч.1 КУпАП, оскільки це твердження
спростовується п.п.3.4,6.11 Інструкції з
питань діяльності підрозділів ПДС
Державтоінспекції МВС, затвердженої
наказом МВС України від 27.03.2009 року №111,
ст. 222 ч.2 п.3 КУпАП. Спеціальне звання
особи, що склала протокол зазначено в
протоколі та постанові (прапоршик
міліції).

Крім того, не підлягають задоволенню
вимоги позивача, щодо оскарження та
скасування протоколу про
адміністративне правопорушення,
оскільки протокол не є рішенням у
розумінні ст.171-2 КАС України, яке
підлягає оскарженню в порядку КАС
України. Крім того, відповідно до
приписів ст.162 КАС України, до
компетенції суду при розгляді скарги в
порядку ст. 171-2 КАС України не
відноситься питання щодо закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
оскільки закриття провадження у справі
про адміністративне правопорушення
регулюється нормами ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст.94 КАС України,
оскільки позовні вимоги задоволено
частково, підлягає стягненню на
користь позивача з Державного бюджету
36 грн.54 коп.

Таким чином, позовні вимоги
підлягають часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.10,11,71, 94, 158-163,171-2 КАС
України, ст.ст.122,247,258,268,287-289,293 КУпАП, суд
,

П О С Т А Н О В
И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора дорожньо-патрульної служби
роти ДПС ДАІ у Рівненській області
прапорщика міліції Шевчука Сергія
Анатолійовича, Відділу ДАІ УМВС
України в Рівненській області про
визнання протиправною та скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення за ст. 122ч.1
КУпАП, задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати
постанову інспектора
дорожньо-патрульної служби роти ДПС
ДАІ у Рівненській області прапорщика
міліції Шевчука Сергія Анатолійовича
від 29.10.2014 року серія ПС2 №256373 про
притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
адміністративної відповідальності за
ст.122 ч.1 КУпАП згідно протоколу про
адміністративне правопорушення серія
АВ2 №443573 від 29.10.2014 року, та накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 255гривень.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 в рахунок
часткового відшкодування судового
збору 36 гривень 54 копійки.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає

Суддя