Справа № 2а-9285/11/0308
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р.
Справа № 9104/146024/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Довгополова О.М.

суддів:
Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради
Волинської області на постанову
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 03 листопада 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради Волинської
області про стягнення недоотриманої
суми щорічної допомоги на
оздоровлення,-

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2011року позивач звернулася з
позовом до суду про визнання дій
відповідача щодо відмови у перерахунку
та виплаті недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними,
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат
відповідно до положень ч. 4 ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2008-2011 роки. При цьому заявлено
клопотання про поновлення
прорпущеного строку для звернення дол
суду з адміністративним позовом.

Позивач посилався на те, що вона є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи та є
інвалідом 2 групи. В порушення вимог
статті 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка передбачає виплату
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі 5-ти мінімальних заробітних
плат, дана допомога з у 2008-2011
рокахвиплачувалась не у повному
розмірі.

Оскаржуваною постановою визнано
незаконними дії відповідача щодо
непроведення виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2011 рік, виходячи з п'яти мінімальних
заробітних плат; зобов'язано
відповідача провести виплату позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2011 рік,
виходячи з п'яти мінімальних
заробітних плат.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Апелянт звертає
увагу на те, що стягнення коштів з
управління є неможливим, оскільки
застосування пільг, компенсацій та
гарантій для певних категорій
громадян, у тому числі виплата допомоги
на оздоровлення потребує фінансування
за рахунок коштів Державного бюджету
України, його обсяги не можуть
визначатися будь-яким іншим Законом,
крім Закону про Державний бюджет
України. Виплата спірної допомоги була
проведена відповідно до вимог чинного
законодавства. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Враховуючи те, що постанова суду
першої інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суду приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом ІІ групи захворювання,
пов'язаного із наслідками
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується відповідним
посвідченням (а.с.13) та довідкою МСЕК
(а.с.14).

Відповідно до ст. 48 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції зі змінами
відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 09.07.2007 року N 6-рп/2007)
щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам ІІ групи, інвалідність яких
пов'язана із наслідками Чорнобильської
катастрофи виплачується в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.

Однак позивачу щорічна допомога на
оздоровлення виплачувалась відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005 року № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали від
наслідків Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 120 грн., що підтверджується
листом Департаменту соціальної
політики Луцької міської ради
Волинської області за вих. № К-370/2/060/20-8
від 05.09.2011 року (а.с.15).

Згідно п. 28 Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року № 107-6 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» викладено
у такій редакції: «Одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008р. зміни, внесені
підпунктом 11 пункту 28 розділу 2 Закону
України від 28.12.2007р. визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Оскільки зміни, внесені підпунктом 11
пункту 28 розділу 2 Закону України від
28.12.2007 р. визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) то відповідно до
цього діє редакція Закону, яка діяла до
внесення змін до нього, а саме редакція
від 09.07.2007 року відповідно до якої
щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам ІІ групи, інвалідність яких
пов'язана із наслідками Чорнобильської
катастрофи, виплачується в розмірі -
п'яти мінімальних заробітних плат.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню в частині нарахування та
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат за 2011 рік
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування, передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмірів щорічної
грошової допомоги на оздоровлення як
на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань, до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що є підставою для залишення її без
змін; доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, у зв'язку
з чим така не задовольняється.

Керуючись статями 99, 195, 197 ч. 1 п. 3, ст.ст.
198, 200, 205 ч. 1, ст.ст. 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики Луцької міської
ради Волинської області залишити без
задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 03 листопада 2011 року у
справі № 2а-9361/11/0308 за позовом ОСОБА_1 до
Департаменту соціальної політики
Луцької міської ради Волинської
області про стягнення недоотриманої
суми щорічної допомоги на оздоровлення
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення.

Ухвала остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.М. Довгополов

Судді:
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький