Справа № 295/10631/14-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"11" грудня 2014 р.
Справа № 295/10631/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Рожко М.М. ,

за участю позивача та представника
відповідача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Богунського районного суду
м. Житомира від "01" вересня 2014 р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
провести нарахування та виплату коштів
, - ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом та просив
визнати неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області щодо
призупинення виплати пенсії за вислугу
років, скасувати рішення Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області щодо
призупинення виплати пенсії за вислугу
років, при наявності такого рішення.

Також, позивач просив зобов'язати
Головне управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області
зарахувати до вислуги років періоди
перебування у розпорядженні ДПС
України з 16.02.2012 року по 02.07.2013 року та у
розпорядженні Головного управління
Міндоходів у Житомирській області з
02.07.2013 року по 06.09.2013 року та
підтвердити правомірність дій
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області щодо зарахування
до вислуги років термінів перебування
у розпорядженні ДПС України з 16.02.2012
року по 02.07.2013 року та у розпорядженні
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області з 11.02.2013 року по
06.09.2013 року.

Окрім зазначеного, просив ухвалити
судове рішення яким поновити та
визнати (підтвердити) його право на
довічне отримання пенсії за вислугу
років, яке порушено Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Житомирській області та зобов'язати
Головне управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області
нарахувати та виплатити йому
недоотриману пенсію за вислугу років,
за період з по 05.03.2014 включно.

Постановою Богунського районного суду
м. Житомира від 01 вересня 2014 року
відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні
позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду та
прийняти нову - про задоволення позову.
Зокрема, апелянт посилається на те, що
висновки суду не узгоджуються з
нормами чинного законодавства, щодо
призупинення виплати пенсії за вислугу
років.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 01.09.1992 року по 06.09.2013 року
позивач проходив службу в органах
внутрішніх справ та податковій
міліції.

Наказом Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
06.09.2013 № 203-о ОСОБА_3 звільнено з
податкової міліції в запас Збройних
Сил України за п. 64 пп. «б» (через
хворобу) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29.07.1991
року № 114.

Згідно наданого пакету документів для
призначення пенсії, вислуга років на
момент звільнення становила 21
календарний рік 00 місяців 05 днів, а тому
позивач звернувся за призначенням
пенсії за вислугу років згідно ст. 12
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

Згідно розпорядження Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області від 07.09.2013 року
позивачу було призначено пенсію за
вислугу років, яку виплачувалося до
31.01.2014 року.

Однак, згідно атестату про зняття з
обліку від 23.01.2014 року №99 призупинено
виплату пенсії за вислугу років з 01.02.2014
року, про що повідомлено позивача 05.02.2014
року (лист від 23.01.2014 № 765/03).

Підставою для прийняття зазначеного
рішення стало те, що Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Житомирській області проводилася
перевірка правомірності перебування
позивача у розпорядженні Державної
податкової служби України з 16.02.2012 року
по 02.07.2013 року та включення цього
періоду до вислуги років для
призначення пенсії, оскільки згідно
поданих відомостей, Головним
управлінням Міндоходів у Житомирській
області зараховано до вислуги років
період перебування позивача у
розпорядженні, який перевищує терміни,
визначені Положенням про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №
114.

Суд першої інстанції, перевіряючи
рішення відповідача про припинення
виплати пенсії за вислугу років на
відповідність вимогам частини 3 статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України дійшов висновків,
що його прийнято правомірно.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з вказаним висновком,
виходячи з наступного.

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» пенсія за вислугу
років призначається особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, іншим особам,
зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1 -
2 цього Закону (крім осіб, зазначених у
частині третій статті 5 цього Закону),
незалежно від віку, якщо вони звільнені
зі служби з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня
2013 року і на день звільнення мають
вислугу 21 календарний рік і більше.

Види служби та періоди часу, які
зараховуються до вислуги років для
призначення пенсії, визначені ст. 17
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

Зокрема п. «б» ч. 1 цієї статті
передбачено, що особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби і військової служби за
контрактом, іншим особам, зазначеним у
пунктах «б» - «д» статті 12 цього Закону,
які мають право на пенсію за цим
Законом, до вислуги років для
призначення пенсії зараховуються
служба в органах внутрішніх справ та
податковій міліції на посадах
начальницького та рядового складу з
дня призначення на відповідну посаду.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 30.10.1998 року № 1716 «Про проходження
служби особами начальницького складу
податкової міліції та обчислення їм
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги» визначено,
що для призначення пенсій за вислугу
років до такої вислуги особам
начальницького складу податкової
міліції зараховується служба в
податковій міліції на посадах
начальницького складу з дня
призначення на відповідну посаду. У
постанові зазначено, що особи
начальницького складу податкової
міліції проходять службу в порядку,
встановленому Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 29.07.1991 року № 114.

Пунктом 40 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №
114, призначення на посади рядового і
начальницького складу провадиться
відповідними начальниками згідно з
номенклатурою посад. При цьому
враховується, що при здійсненні
організаційно-штатних заходів особи
начальницького складу можуть
зараховуватися в розпорядження органу
внутрішніх справ на строк не більше 15
діб. У виняткових випадках, пов'язаних з
особливими обставинами, перебування в
розпорядженні органу внутрішніх справ
понад 15 діб, але не більше двох місяців,
допускається з дозволу відповідного
керівника державного органу. До цього
строку не зараховуються періоди
перебування в установлених Положенням
відпустках (крім відпусток по
вагітності, родах і догляду за дитиною),
на лікуванні (обстеженні) у лікувальних
закладах.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
наказом голови Державної податкової
служби України Клименка О.В. № 309-о від
16.02.2012 підполковника податкової
міліції ОСОБА_3 звільнено з посади
старшого оперуповноваженого з
особливо важливих справ відділу
внутрішньої безпеки при ДПА у
Житомирській області Управління
внутрішньої безпеки Державної
податкової служби та зараховано в
розпорядження Державної податкової
служби України (а.с. 16)

Наказом Міністра доходів і зборів
України Клименка О.В. № 1600-о від 02.07.2013
позивача прийнято на службу в
податкову міліцію Міністерства
доходів і зборів України та зараховано
у розпорядження Головного управління
Міндоходів у Житомирській області (а.с.
17).

Отже, у період з 16.02.2012 року по 02.07.2013
року позивач знаходився у
розпорядженні Державної податкової
служби України (1 рік 4 місяці 16 днів), а з
02.07.2013 року по 06.09.2013 року (2 місяці 4 дні) -
у розпорядженні Головного управління
Міндоходів у Житомирській області.

Як убачається з розрахункових листів
позивача (а.с. 69-72), під час перебування
позивача у розпорядженні Державної
податкової служби України грошове
забезпечення йому нараховано лише за 11
днів, весь інший період не
нараховувалося і не виплачувалося.
Лише в липні, серпні та вересні 2013 року
позивачу було виплачено кошти по
лікарняних листах та у зв»язку з
перебуванням у відпустці (а.с. 74-77).

Наказом Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
06.09.2013 року № 203-о (а.с. 18) позивач
звільнений з податкової міліції у
запас Збройних Сил України за п. 64 пп.
«б» (через хворобу) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 29.07.1991 року № 114. Як
зазначено в наказі та розрахунку
вислуги років на пенсію (а.с. 20-21),
вислуга років на момент звільнення
позивача становить 21 календарний рік 00
місяців 05 днів.

Відповідно до положень пунктів 7, 12, 13
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», затвердженого постановою
Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007
року підготовка та подачі документів
для призначення пенсії здійснюється
уповноваженими підрозділами силових
структур.

Пунктом 16 даного Порядку передбачено,
що орган, який призначає пенсію, має
право перевіряти в необхідних випадках
обґрунтованість видачі документів для
призначення пенсії.

Згідно вимог ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» виплата пенсії
за рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється, якщо пенсія призначена
на підставі документів, що містять
недостовірні відомості.

Отже, є безпідставним посилання
апелянта на те, що право відповідача на
призупинення виплати пенсії не
передбачено жодним законодавчим актом.
Так само, є безпідставним посилання
апелянта і на те, що відповідачем не
виносилося відповідного рішення про
призупинення виплати пенсії, оскільки
при огляді пенсійної справи в судовому
засіданні встановлено, що таким
документом є атестат про зняття з
обліку від 23.01.2014 №99.

У зв»язку з тим, що позивач перебував у
розпорядженні понад строки, визначені
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №
114, відповідачем правомірно не
враховано вказаний період для
призначення пенсії за вислугу років.

Окрім того, зазначеним Порядком
передбачено виключні обставини для
зарахування до вислуги років для
призначення пенсії, понад встановлені
строки, періоду перебування на
лікуванні (обстеженні) у лікувальних
закладах та перебування у відпустці.

Як встановлено під час розгляду справи
саме вказані періоди було зараховано
позивачу до вислуги років, які дають
право на пенсію, проте, зазначений
період, не є достатнім та не надає
позивачу права для призначення пенсії
відповідно до приписів ст. 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Разом з тим, статтею 17 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» передбачена
можливість зарахування до вислуги
років час перебування під вартою
особам, які мають право на пенсію
згідно цього закону, якщо вони були
безпідставно притягнуті до
кримінальної відповідальності.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач у зв»язку з порушенням
кримінальної справи за ознаками
злочинів передбачених ч.4 ст.27, ч.4 ст.369
КК України, з 14.02.2012 року по 18.01.2013 року
перебував під вартою, а з 18.01.2013 року
запобіжний захід змінено з тримання
під вартою на заставу.

На час припинення виплати позивачу
пенсії за вислугу років не було
встановлено безпідставності
притягнення його до кримінальної
відповідальності, так як не надано
доказів закриття кримінальної справи з
реабілітуючих підстав або ухвалення
судом виправдувального вироку, не
надано таких доказів і при розгляді
справи.

Проте, в разі настання обставин,
зазначених в ст. 17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», позивач не позбавлений права на
звернення до відповідача про
зарахування вказаного періоду до
вислуги років та призначення
відповідної пенсії.

З урахуванням вищезазначеного, суд
першої інстанції дійшов вірних
висновків про те, що позивачу було
передчасно зараховано до вислуги років
час його перебування у розпорядженні
Державної податкової служби України, в
тому числі період перебування під
вартою з 14.02.2012 року по 18.01.2013 року, під
час чого грошове забезпечення йому не
нараховувалося і не виплачувалося, а
тому Головним управлінням Пенсійного
фонду України в Житомирській області
правомірно призупинено виплату пенсії
позивачу за вислугу років. Разом з тим,
слід зазначити, що з 06.03.2014 року, у
зв»язку з встановленням групи
інвалідності, позивач отримує пенсію
по інвалідності.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо безпідставності
позовних вимог, не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає
підстав, визначених ст. 202 КАС України,
для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Богунського
районного суду м. Житомира від "01"
вересня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "12" грудня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10001

3- відповідачу Головне управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області вул.
Ольжича,7,м.Житомир,10003

- ,