Справа № 826/16665/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:

Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів

ддо:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кронос»

про:

стягнення адміністративно – господарських санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Київське міське відділення Фонду соціального захисту інвалідів з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кронос» про стягнення адміністративно-господарських (штрафних) санкцій та пені у розмірі 184 933,15 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ у 2011 – 2013 роки не здійснено працевлаштування осіб, що мають інвалідність у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а відтак не виконано встановлений норматив для працевлаштування інвалідів, що є підставою, на думку позивача, для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, та просив суд залишити без розгляду позовну заяву.

Заперечень по суті спору відповідачем не надано.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 122 КАС України та за згодою сторін у судовому засіданні 02.12.2014 р. судом ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані позивачем та відповідачем документи, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

За результатами якої складено Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування від 30.09.2014 за № 26-03-21/954 за 2011-2013 роки (далі-Акт), яким встановлено порушення товариством вимог статті 19 Закону щодо не виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів.

Зокрема, в ході перевірки відповідачем було надано Звіти з праці (форма №1-ПВ) за січень-грудень 2011 р., в яких зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу підприємства у 2011 році становила 48 осіб, відповідно до вимог частини першої статті 19 Закону на підприємстві повинно бути працевлаштовано дві особи з інвалідністю, проте відповідачем не було працевлаштовано жодної особи.

Згідно «Звіту з праці» (форма №1-ПВ) за січень-грудень 2012 відповідач вказав, що середньооблікова кількість працівників облікового складу підприємства у 2012 році становила 43 особи, відповідно до вимог частини першої статті 19 Закону на підприємстві повинно бути працевлаштовано дві особи з інвалідністю, проте відповідачем не було працевлаштовано жодної особи.

Згідно «Звіту з праці» (форма №1-ПВ) за січень-грудень 2013 відповідач вказав, що середньооблікова кількість працівників облікового складу підприємства у 2013 році становила 43 особи, відповідно до вимог частини першої статті 19 Закону на підприємстві повинно бути працевлаштовано дві особи з інвалідністю, проте відповідачем не було працевлаштовано жодної особи.

Тобто, із вказаних звітів вбачається, що на ТОВ «Кронос» за вказаний період з 2011р. по 2013р. не було створено робочі місця для працевлаштування інвалідів, які передбачені чинним законодавством України.

У той же час, згідно наявного в матеріалах справи листа Деснянського районного центру зайнятості від 06.11.2014 №22-4577, ТОВ «Кронос» у 2011 – 2014 роках звіти по формі №3 – ПН з вакансіями для інвалідів до Деснянського районного центру зайнятості не надавались та відповідно інваліди, які перебували на обліку, не направлялись на ТОВ «Кронос» для працевлаштування. Даний факт не спростовано відповідачем.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.91 N 875-XII.

Стаття 19 вказаного Закону зобов’язує відповідача відповідно до 4-відсоткового нормативу створити робочі місця для праці інвалідів і інформувати центри зайнятості про вільні робочі місця для інвалідів, звітувати перед відділеннями Фонду соціального захисту інвалідів про їх працевлаштування – підібрати робоче місце і працевлаштувати інваліда.

Разом з цим, частиною 1 статті 20 Закону № 875-XII встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України (частина 4 статті 20 Закону № 875-XII).

Посилаючись на наведені положення зазначених норм законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, позивач наполягає на необхідності стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій за невиконання відповідачем у 2011 - 2013 роках нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 149 900,4 грн. і пені у сумі 35 032,75 грн.

При цьому, згідно положень статті 19 Закону № 875-XII, грошові кошти, які просить стягнути позивач, є штрафними санкціями. По своїй правовій природі штрафні санкції застосовуються за порушення законодавства діями чи бездіяльністю, тобто за неналежне виконання обов’язку покладеного законом.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (частина 2 статті 20 Закону № 875-XII).

Порядок сплати адміністративно-господарських санкцій і пені до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, їх акумуляції, обліку, а також з урахуванням пропозицій всеукраїнських громадських організацій інвалідів – використання цих коштів затверджується Кабінетом Міністрів України (частина 8 статті 20 Закону № 875-XII).

За вимогами статті 18 Закону № 875-XII працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

При цьому, згідно положень цієї ж норми Закону № 875-XII, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов’язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Законом України від 23 лютого 2006 року № 3483-IV «Про внесення змін до деяких законів України щодо реалізації інвалідами права на трудову зайнятість» зазначену статтю було викладено в іншій редакції, а Закон № 875-XII доповнено статтею 18-1, за змістом якої пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Відповідно до змісту положень, закріплених в Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007р. № 70, роботодавці подають центру зайнятості звіти про зайнятість і працевлаштування інвалідів, відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів.

Аналіз наведених норм свідчить про наявність у роботодавця обов’язку виділяти та створювати робочі місця для інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, а також щодо повідомлення підприємствами, установами та організаціями уповноважених органів про наявність вакансій (форма 3-ПН), за наслідками розгляду яких компетентні органи направляють на підприємство для працевлаштування інвалідів.

При цьому, згідно частини 4 статті 20 Закону України, від 01.03.1991р. № 803-XII «Про зайнятість населення» (із змінами і доповненнями), підприємства, установи і організації незалежно від форми власності реєструються у місцевих центрах зайнятості за їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про наявність вільних робочих місць (вакансій), у тому числі призначених для працевлаштування інвалідів, та про працівників, які працюють неповний робочий день (тиждень), якщо це не передбачено трудовим договором, або не працюють у зв’язку з простоєм виробництва з не залежних від них причин, і в десятиденний строк – про всіх прийнятих працівників у порядку, встановленому законодавством.

Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідачем до Дарницького районного центру зайнятості у 2011 – 2013 роках не було подано звіти за формою № 3-ПН. Представником відповідача зазначена обставина не спростована.

Наведене свідчить про невиконання товариством встановленого частиною 4 статті 20 Закону України «Про зайнятість населення» обов’язку по щомісячному звітуванню перед місцевим центром зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакансій), призначених для працевлаштування інвалідів, внаслідок чого у 2011 р., 2012 р., та 2013 р. органи державної служби зайнятості були позбавлені можливості здійснювати направлення відповідачу осіб з обмеженими можливостями для їх працевлаштування.

У той же час, вказане свідчить про недоведеність вжиття відповідачем всіх необхідних, законодавчо закріплених заходів для виконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності та виходячи з встановленого судом факту несплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій у розмірі 149 900,4 грн. і пені у сумі 35 032,75 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ «Кронос» вказаної суми підлягають задоволенню, оскільки, як вже зазначалося, відповідачем по суті не вживалося жодних заходів, спрямованих на працевлаштування у 2011 - 2013 роках інвалідів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є обґрунтованими, правомірними та достатніми для прийняття рішення по справі про задоволення позову у заявленому обсязі.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

за 2011 рік у розмірі 48 616,66 грн. і пені за порушення строків сплати зазначеної суми адміністративно-господарських санкцій у сумі у розмірі 17 835,65 грн.;

за 2012 рік у розмірі 50 720,94 грн. і пені за порушення строків сплати зазначеної суми адміністративно-господарських санкцій у сумі у розмірі 11 240,66 грн.;

за 2013 рік у розмірі 50 562,80 грн. і пені за порушення строків сплати зазначеної суми адміністративно-господарських санкцій у сумі у розмірі 5 956,44 грн.,

а всього у сумі 184 933 грн. (сто вісімдесят чотири тисячі дев’ятсот тридцять три гривні 15 коп.).

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А.Кармазін