Справа № 825/3782/14
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року Чернігів
Справа № 825/3782/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Поліщук Л.О.,

за участі секретаря
Сірого І.О.,

за участі позивача
ОСОБА_1,

за участі представника відповідача
Петренка С.В.,

за участі представників третіх осіб
Вороха В.М., Сиворакши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Голови
ліквідаційної комісії Державної
інспекції захисту рослин
Чернігівської області ОСОБА_1 до
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області, треті особи -
Державна фітосанітарна інспекція
Чернігівської області, Державна
установа "Чернігівська обласна
фітосанітарна лабораторія" про
визнання незаконними дій та зняття
арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 27.11.2014 звернувся до суду з
позовом до Відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області (далі по тексту - відповідач) і
просить визнати незаконними дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Чернігівській області Сенченко М.В.
щодо накладення арешту та зняти арешт
та будь-які інші обмеження з
транспортних засобів, а саме: марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1; марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2; марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3; марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_4; марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_5; марки
ИЖ-2715, 1991 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_6; марки
ИЖ-2715, 1991 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_7; марки
ВАЗ-210990, 2004 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_8; марки
ВАЗ-2107, 1995 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_9.

03.12.2014 в судовому засіданні відбулась
заміна неналежного відповідача -
Відділ примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області на належного
відповідача - Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області.

Позивач свої позовні вимоги мотивує
тим, що на виконання у відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області перебувало
зведене виконавче провадження №43337744,
до складу якого входили 2 виконавчі
листи Чернігівського окружного
адміністративного суду про стягнення з
Державної інспекції захисту рослин
Чернігівської області на користь
ОСОБА_6 заборгованості на загальну суму
19562,05 грн. В зв'язку з цим, постановою
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Сенченко М.В. від
15.05.2014 було накладено арешт на майно, а
саме транспортні засоби. При цьому,
державним виконавцем, накладаючи своєю
постановою арешт на автомобілі, не було
взято до уваги, що на той час вже
існувала Державна фіто санітарна
інспекція Чернігівської області, яка є
правонаступником боржника - Державної
інспекції захисту рослин
Чернігівської області. Також, звертає
увагу на те, що постановою було
накладено арешт, це на два транспортні
засоби, які було переоформлено на ДУ
«Чернігівська обласна фіто санітарна
лабораторія» та отримано свідоцтва про
реєстрацію транспортних засобів від
20.03.2013 та від 21.03.2013. Крім того сума
стягнення за виконавчими документами
становить 19562,05 грн. Загальна ж сума
арештованого майна становить - 165593,00
грн. Тобто, державний виконавець, діяв
неправомірно, що виявилося у
порушеннях норм Закону України «Про
виконавче провадження». До того ж,
державним виконавцем 06.08.2014 були
винесені постанови про повернення
виконавчих документів стягувачам, у
зв'язку з відсутністю у боржника майна,
на яке може бути звернуто стягнення, а
здійснені державним виконавцем заходи
щодо розшуку майна виявились
безрезультатними. Однак повернувши
виконавчий документ стягувачам,
відповідач арешт з майна не зняв, що є
протиправним.

Позивач позовні вимоги просив
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив відмовити в задоволенні позову,
зазначив, що станом на 03.12.2014 у відділі
відсутні виконавчі документи про
стягнення боргів з Державної інспекції
захисту рослин Чернігівської області.
Статтею 50 Закону України «Про
виконавче провадження» державному
виконавцю заборонено знімати арешт з
майна боржника при поверненні
виконавчого документа на підставі пп.
2.9 ст. 47 Закону України «про виконавче
провадження», а тому при завершення
зведеного виконавчого провадження
№43337744, що було здійснено 05.08.2014, арешт з
майна не знімався.

Представники третіх осіб в судовому
засідання просили задовольнити
позовні вимоги.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов належить до задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження, 21.01.2014 старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області Сетченко М.В. при примусовому
виконанні було винесено постанову про
об'єднання виконавчих проваджень №224/1
та №192/1 у зведене виконавче
провадження № 224А/1 (а.с.46).

21.01.2014 старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Сетченко М.В. при
примусовому виконанні було винесено
постанову про приєднання виконавчого
провадження до зведеного виконавчого
провадження , а саме приєднано
виконавче провадження №38029676 до
зведеного виконавчого провадження
№43337744, яке веде Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області (а.с.47).

15.05.2014 старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Сетченко М.В.
при примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження №224А/1, до
якого входять 2 виконавчі провадження з
виконання виконавчих листів про
стягнення заборгованості з позивача
було винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження №43337744 (а.с.38-39).

05.08.2014 старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І.
при примусовому виконанні було
виведено виконавче провадження №37363358
із зведеного виконавчого провадження
№43337744, яке веде Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області, а саме накладено арешт на
автомобілі: ИЖ 271501, 1991 року випуску,
номерний знак НОМЕР_7; ИЖ-27151, 1992 року
випуску, номерний знак НОМЕР_2; ИЖ-2715, 1992
року випуску, номерний знак НОМЕР_3;
ИЖ-2715, 1992 року випуску, номерний знак
НОМЕР_4; ИЖ-2715, 1992 року випуску, номерний
знак НОМЕР_5; ИЖ-2715, 1991 року випуску,
номерний знак НОМЕР_6; марки ИЖ-2715-011-01,
1992 року випуску, номерний знак НОМЕР_1;
ВАЗ-210990, 2004 року випуску, номерний знак
НОМЕР_8; ВАЗ-2107, 1995 року випуску,
номерний знак НОМЕР_9 (а.с.60).

06.08.2014 старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець В.І. при
примусовому виконанні було винесено
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві (а.с.57-58).

Голова ліквідаційної комісії
Державної інспекції захисту рослин
Чернігівської області звернувся до
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби з заявою про зняття арешту з
автотранспортних засобів.

17.11.2014 Відділ примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби у своїй відповіді на
заяву позивача зазначив, що обставини,
з яких повернуто виконавчі документи
стягувану, відповідно до ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження» не
передбачено звільнення майна з-під
арешту, тому підстави для його зняття
відсутні. Крім того, роз'яснив, що
відповідно до ст.. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту. У разі
прийняття судом рішення про зняття
арешту з майна, арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини (а.с.10).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV (далі -
Закон № 606-ХІV).

Відповідно до статті 1 Закону № 606-ХІV
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Стаття 5 Закону № 606-ХІV визначає, що
державний виконавець зобов'язаний
здійснювати необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення (далі -
виконавчий документ), у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону
№ 606-ХІV державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому
повноваження у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно частини 1 статті 17 Закону № 606-ХІV
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до положень цього Закону,
підлягають виконанню державною
виконавчою службою, зокрема, виконавчі
написи нотаріусів (пункт 4 частини 2
статті 17 Закону № 606-ХІV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 25 Закону
№ 606-ХІV державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Пунктом 4 частини 1 та частиною 3 статті
49 Закону № 606-ХІV передбачено, що
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі скасування рішення
суду або іншого органу (посадової
особи), на підставі якого виданий
виконавчий документ, або визнання
судом виконавчого документа таким, що
не підлягає виконанню. Про закінчення
виконавчого провадження державний
виконавець виносить постанову з
обов'язковим мотивуванням підстав її
винесення, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований. Копія
постанови у триденний строк
надсилається сторонам і може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 50 Закону
№ 606-ХІV у разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

У той же час, відповідно до частини 1
статті 30 Закону № 606-ХІV державний
виконавець провадить виконавчі дії з
виконання рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме до: закінчення виконавчого
провадження - згідно із статтею 49 цього
Закону; повернення виконавчого
документа стягувачу - згідно із статтею
47 цього Закону.

З аналізу вищевикладеного вбачається,
що після повернення виконавчого
документа стягувачу або закінчення
виконавчого провадження виконавчі дії
державним виконавцем не здійснюються.

Провівши системний аналіз
вищезазначених норм права, суд
приходить до висновку, що державний
виконавець діяв у межах та у спосіб
передбачений Законом України «Про
виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи,
06.08.2014 державним виконавцем винесено
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві на підставі
пункту 2, пункту 9 частини 1 статті 47
Закону України «Про виконавче
провадження» (відсутність у боржника
майна).

Отже, з 06.08.2014 у державного виконавця, у
відповідності до статті 30 Закону №
606-ХІV були відсутні обов'язки щодо
здійснення процесуальних дій у
виконавчому провадженні.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
визнання незаконними дій державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівської
області Сенченко М.В. щодо накладення
арешту на транспортні засоби
задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зняти арешт та
будь-які інші обмеження з транспортних
засобів, а саме: марки ИЖ-2715, 1992 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1; марки ИЖ-2715, 1992 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2;
марки ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3; марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_4; марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_5; марки
ИЖ-2715, 1991 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_6; марки
ИЖ-2715, 1991 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_7; марки
ВАЗ-210990, 2004 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_8; марки
ВАЗ-2107, 1995 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_9, суд
зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону № 606-ХІV
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

В той же час, відповідно до положень ч. 5
ст. 52 Закону № 606-ХІV у разі відсутності
у боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Порядок зняття арешту з майна
передбачено статтею 60 Закону № 606-ХІV,
відповідно до якої особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту. У разі прийняття судом
рішення про зняття арешту з майна арешт
з майна знімається за постановою
державного виконавця не пізніше
наступного дня, коли йому стало відомо
про такі обставини. Копія постанови про
зняття арешту з майна надсилається
боржнику та органу (установі), якому
була надіслана для виконання постанова
про накладення арешту на майно
боржника.

З майна боржника може бути знято арешт
за постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. Копія
постанови начальника відділу
державної виконавчої служби про зняття
арешту з майна боржника не пізніше
наступного дня після її винесення
надсилається сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

Аналогічні положення щодо звільнення
майна з-під арешту визначені також і
пунктом 5.15 Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від 15
грудня 1999 року № 74/5.

Так, зокрема пунктом 5.15.2. Інструкції
про проведення виконавчих дій
передбачено, що у разі прийняття судом
рішення про звільнення майна з-під
арешту або сплати боржником повної
суми боргу за виконавчим документом до
реалізації арештованого майна
боржника майно звільняється з-під
арешту за постановою державного
виконавця, яка затверджується
начальником відповідного органу
державної виконавчої служби.

06.08.2014 державним виконавцем винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві на підставі
пункту 2, пункту 9 частини 1 статті 47
Закону № 606-ХІV.

Так, частиною 5 статті 60 Закону № 606-ХІV
передбачено, що у всіх інших випадках
незавершеного виконавчого провадження
арешт з майна чи коштів може бути
знятий за рішенням суду.

Згідно частини 4 статті 40 Закону № 606-ХІV
дії та бездіяльність державного
виконавця, пов'язані з розшуком
боржника або його майна, можуть бути
оскаржені.

За таких обставин та з урахуванням
того, що накладений відповідачем арешт
та розшук майна позивача наразі не
забезпечує мети виконавчого
провадження, суд дійшов висновку про
наявність підстав для зняття арешту з
транспортних засобів, а саме: марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1; марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2; марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3; марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_4; марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_5; марки
ИЖ-2715, 1991 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_6; марки
ИЖ-2715, 1991 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_7; марки
ВАЗ-210990, 2004 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_8; марки
ВАЗ-2107, 1995 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_9.

Таким чином, суд зазначає, що норми ст. 60
Закону України "Про виконавче
провадження" та Інструкції про
проведення виконавчих дій регулюють
порядок зняття арешту з майна за
судовим рішенням шляхом винесення
державним виконавцем постанови про
зняття арешту не пізніше наступного
дня, коли йому стало відомо про такі
обставини.

Разом з тим, відповідно до частини 2
статті 162 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Оскільки, у відповідності до частини 3
статті 181 Кодексу адміністративного
судочинства України відповідачем у
справах з приводу рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби є відповідний орган
державної виконавчої служби, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення даної позовної
вимоги шляхом зняття арешту з
транспортних засобів, а саме: марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1; марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2; марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3; марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_4; марки
ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_5; марки
ИЖ-2715, 1991 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_6; марки
ИЖ-2715, 1991 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_7; марки
ВАЗ-210990, 2004 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_8; марки
ВАЗ-2107, 1995 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_9.

Відповідно до частини 2 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи вищевказані
обставини справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

На стягненні судового збору
представник позивача ні у позовній
заяві, ні у судовому засіданні не
наполягав.

Керуючись статті 124 Конституції
України, статтями 9, 69-71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Чернігівський окружний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Голови
ліквідаційної комісії Державної
інспекції захисту рослин
Чернігівської області ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зняти арешт з транспортних засобів:

- марки ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_1;

- марки ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2;

- марки ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3;

- марки ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_4;

- марки ИЖ-2715, 1992 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_5;

- марки ИЖ-2715, 1991 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_6;

- марки ИЖ-2715, 1991 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_7;

- марки ВАЗ-210990, 2004 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_8;

- марки ВАЗ-2107, 1995 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_9.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
Л.О. Поліщук