Справа № 548/1753/14-а
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.Справа № 548/1753/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Водолажської Н.С. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Хорольському районі
Полтавської області на постанову
Хорольського районного суду
Полтавської області від 06.11.2014р. по
справі № 548/1753/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Хорольському районі
Полтавської області
про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, 24.10.2014 року звернувся
до Хорольського районного суду
Полтавської області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Хорольському районі Полтавської
області, в якому просив: визнати дії
відповідача протиправними щодо
відмови позивачу в нарахуванні та
виплаті державної та додаткової пенсії
в розмірах, встановлених відповідно до
вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-XXI від
28.02.1991 року, виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»; зобов'язати відповідача
провести з 08.04.2014 року відповідні
нарахування та виплати позивачу з
урахуванням проведених виплат та змін
в законодавстві, а також зобов'язати
відповідача подати звіт про виконання
судового рішення протягом 1 місяця з
дня набрання постановою законної сили.

Ухвалою Хорольського районного суду
Полтавської області від 06.11.2014 року
позовну заяву ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Хорольському районі Полтавської
області про зобов'язання вчинити дії та
здійснити виплату в частині вимог за
період з 08.04.2014 року по 23.04.2014 року -
залишено без розгляду.

Постановою Хорольського районного
суду Полтавської області від 06.11.2014
року позовні вимоги задоволено.
Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Хорольському районі
Полтавської області не нарахування та
невиплати державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду здоров'ю
ОСОБА_1 в розмірі, меншому, ніж
передбачено ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 24.04.2014
року включно - протиправними.
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком за період з
24.04.2014 року по 02.08.2014 року включно,
виходячи з мінімальної пенсії за віком,
встановленої у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом на
відповідний період, з урахуванням
проведених виплат. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Хорольському районі Полтавської
області подати звіт про виконання
судового рішення протягом одного
місяця з дня набрання постановою
законної сили.

Відповідач, не погодився з рішенням
суду першої інстанції та подав
апеляційну скаргу, в якій просив суд
апеляційної інстанції постанову
Хорольського районного суду
Полтавської області від 06.11.2014 року
скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити позивачу в
позові, вважає, що судом порушені норми
права.

Згідно з ч. 1 ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження та в межах доводів
апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали справи
в їх сукупності, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, про що свідчить
копія посвідчення НОМЕР_1 від 05.06.2007
року в матеріалах справи. ОСОБА_1
встановлена 2 група інвалідності
безстроково із зазначенням причин
інвалідності - захворювання, пов'язане
з виконанням обов'язків військової
служби по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, що підтверджено
копією відповідної довідки МСЕК (а.с.
7-9).

У жовтні 2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Хорольському районі Полтавської
області з письмовою заявою про
перерахунок та виплату відповідно до
ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком з 01.01.2014
року.

Листом від 20.10.2014 року № 38/Р-04
Управління Пенсійного фонду України в
Хорольському районі Полтавської
області позивачу відмовлено у
перерахунку зазначених пенсій в
зв'язку з відсутністю підстав для цього
та правомірністю здійснення
відповідачем розрахунку (а.с. 10).

Вважаючи вказані дії незаконними,
позивач звернувся до суду з даним
позовом, вважає, що дії відповідача
неправомірні і порушують його права, а
тому просить визнати ці дії щодо
відмови нараховувати та виплачувати
йому державну та додаткову пенсію
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
протиправними.

Колегія суддів погоджується з даними
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію (ст. 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»).

Як встановлено ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими по 2 групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до першої категорії
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірах: інвалідам 2 групи - 80%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 3 ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (у редакції
Закону України від 05.10.2006 року № 231-V)
встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до ст. 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Вихідним критерієм розрахунку
додаткової пенсії виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.
1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
про Державний бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Разом з тим, 14.06.2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491-VI
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», який набрав чинності 19.06.2011 року,
п. 7 ч. 1 зазначеного Закону Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено п. 4, яким встановлено, що у 2011
році норми і положення ст. ст. 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», ст. ст.
14, 22, 37 та ч. 3 ст. 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011 року норми п. 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» визнані
такими, що відповідають Конституції
України, тобто є конституційними.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» норми і положення ст.
ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті
конституційного подання положення ч. 2
ст. 96, п. п. 2. 1, 6 ст. 116 Конституції
України треба розуміти так, що
повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України. Суди під час вирішення
справ про соціальний захист громадян
керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції‚ на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Також, п. 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення, зокрема, ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

З аналізу наведених норм вбачається, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян у 2011 та
2012, 2013 бюджетних роках делеговано
Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог,
постановами Кабінету Міністрів
України № 745 від 06.07.2011 року та № 1210 від
23.11.2011 року були визначені мінімальні
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, а також щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, у період з 23.07.2011 року по 31.12.2013
року розмір основної державної пенсії
по інвалідності та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи повинен
визначатися відповідно до вказаних
постанов КМУ.

В свою чергу, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» не
було передбачено обмежень щодо
застосування ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач у період з
24.04.2014 року має право на отримання
основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
який встановлено положеннями ст. ст. 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Посилання відповідача на той факт, що
пенсія позивачу у спірний період була
проведена та виплачена у розмірі
визначеному постановами КМУ № 745 від
06.07.2011 року та № 1210 від 23.11.2011 року,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки
застосування зазначених постанов було
розраховано на бюджетний період в 2011 та
2012, 2013 бюджетних роках, а тому вказані
постанови застосуванню не підлягали.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо законності та
обґрунтованості заявлених позовних
вимог в частині зобов'язання
відповідача здійснити позивачу у
період з 08.04.2014 року перерахунок та
виплату щомісячної основної державної
пенсії по інвалідності та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі, який визначено ч. 4
ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Закон України «Про внесення змін до
Закону України «Про державний бюджет
України на 2014 рік» від 31.07.2014 року №
1622-VІІ у Прикінцевих положеннях
доповнено пунктом 6-7, згідно якого
встановлено, крім іншого, що норми і
положення, в тому числі і ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку і
розмірах, встановлених Кабінетом
міністрів України, виходячи і наявних
фінансових бюджетів усіх рівнів,
бюджету Пенсійного фонду та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99
КАС України, адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Отже, оскільки позивач звернувся до
суду 24.10.2014 року, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про розгляд позовних вимог з
24.04.2014 року, тобто в межах
шестимісячного строку, передбаченого
ч. 2 ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення. Вказаній
нормі кореспондуються положення абз. 7
п. 4 ч. 1 ст. 163, абз. 5 п. 4 ч. 1 ст. 207 КАС
України, згідно з якими у резолютивній
частині постанови суду першої чи
апеляційної зазначається встановлений
судом строк для подання суб'єктом
владних повноважень - відповідачем до
суду першої інстанції звіт про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання постанови, є правовим
наслідком судового рішення і саме в
резолютивній його частині має бути
визначено обов'язок подати звіт,
оскільки встановити судовий контроль
за невиконанням рішення суб'єктом
владних повноважень - відповідачем у
справі суд першої чи апеляційної
інстанції може лише під час прийняття
постанови у справі. Разом з цим, слід
зазначити, що вказаною статтею Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено право, а не обов'язок суду,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, зобов'язати
суб'єкта владних повноважень, проти
якого ухвалено судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Відповідно приписів ч. 2 ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і доказів в їх обґрунтування
відповідачем не надано.

Зважаючи на те, що постанова
Хорольського районного суду
Полтавської області від 06.11.2014 року
прийнята з дотриманням вимог чинного
законодавства, колегія суддів не
виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Хорольському районі Полтавської
області залишити без задоволення.

Постанову Хорольського районного суду
Полтавської області від 06.11.2014р. по
справі № 548/1753/14-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Філатов
Ю.М.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Бенедик А.П.