Справа № 818/2949/14
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 р. 12 год.
10 хв. Справа № 818/2949/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Воловика С.В.

за участю секретаря судового засідання
- Шевець Ю.П.,

представника позивача - Харченка А.В.,

представника відповідача - Ходун І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Суми адміністративну справу № 818/2949/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Іскра"

до Сумської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Іскра"
(далі - позивач, ПАТ "Іскра") звернулось з
адміністративним позовом до Сумської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області (далі -
відповідач, Сумська ОДПІ) в якому
просить суд:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
відповідача від 18.07.2014 р. № 0 про
визначення штрафу в розмірі 49 027, 74 грн.

Позовні вимоги ПАТ "Іскра" обґрунтовує
наступним. За результатами
документальної невиїзної перевірки з
питань своєчасності сплати податку на
додану вартість, задекларованого у
податковій декларації зі спеціального
режиму оподаткування діяльності у
сфері сільського господарства за
травень 2013 року, згідно акту №
34/18-15-15-042/14005946 від 25.06.2014 р., відповідач
дійшов висновку про порушення
позивачем п. 57.1 ст. 57 п. 203.2 ст. 203
Податкового кодексу України та п. 3
Порядку акумулювання
сільськогосподарськими
підприємствами сум податку на додану
вартість на спеціальних рахунках,
відкритих у банках та/або органах, які
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 11 від 12.01.2011 р.
Враховуючи вказані висновки, на
підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового
кодексу України, ДПІ у м. Сумах до ПАТ
"Іскра" був застосований штраф в
розмірі 49 027, 74 грн. про що 18.07.2014 р.
прийняте податкове
повідомлення-рішення № 0.

На переконання позивача, застосування
штрафу за порушення строків сплати
коштів визначених у податковій
декларації зі спеціального режиму
оподаткування діяльності у сфері
сільського господарства за травень 2013
року на спеціальний рахунок є
неправомірним, оскільки вказані кошти
залишаються в розпорядженні
підприємства, не перераховуються до
державного бюджету та не є "грошовими
зобов'язаннями" в розумінні
Податкового кодексу України, а штраф,
передбачений п. 126.1 ст. 126 Податкового
кодексу України, застосовується лише
за несвоєчасну сплату саме податкових
зобов'язань, які підлягають сплаті до
бюджету.

З вищезазначених підстав в судовому
засіданні представник ПАТ "Іскра" позов
підтримав в повному обсязі та просив
суд його задовольнити.

Сумська ОДПІ з позовними вимогами не
погодилась, в запереченні на
адміністративний позов (а.с. 51-52)
зазначила, що застосування штрафу,
передбаченого п. 126.1 ст. 126 Податкового
кодексу України є правомірним,
оскільки позивачем були порушені
строки сплати узгодженого грошового
зобов'язання, визначеного у податковій
декларації зі спеціального режиму
оподаткування діяльності у сфері
сільського господарства за травень 2013
року.

За наведених обставин, представник
Сумської ОДПІ в судовому засіданні
проти позову заперечував та просив суд
в його задоволенні відмовити.

Дослідивши подані сторонами документи
і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи та об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає за необхідне в
задоволенні адміністративного позову
ПАТ "Іскра" відмовити, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на
підставі наказу Сумської ОДПІ від
16.06.2014 р. № 419, згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20,
пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79
Податкового кодексу України,
заступником начальника відділу
оподаткування та контролю об'єктів та
операцій Коваленко О.Б. проведено
документальну невиїзну перевірку ПАТ
"Іскра" з питань своєчасності сплати
податку на додану вартість,
задекларованого у податковій
декларації зі спеціального режиму
оподаткування діяльності у сфері
сільського господарства за травень 2013
р. За результатами перевірки 25.06.2014 р.
складений акт № 34-18-15-15-042/14005946 (а.с. 12-14),
згідно якого відповідач дійшов
висновку про порушення позивачем п. 57.1
ст. 57 п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу
України та п. 3 Порядку акумулювання
сільськогосподарськими
підприємствами сум податку на додану
вартість на спеціальних рахунках,
відкритих у банках та/або органах, які
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 11 від 12.01.2011 р.

Не погоджуючись з висновками акту
перевірки, 08.07.2014 р. ПАТ "Іскра" подало
заперечення до акту перевірки (а.с. 16-18),
які згідно відповіді від 15.07.2014 р. (а.с. 19)
залишились без задоволення.

На підставі висновків акту перевірки №
34-18-15-15-042/14005946 від 25.06.2014 р., керуючись п.
126.1 ст. 126 Податкового кодексу України,
ДПІ у м. Сумах до ПАТ "Іскра" за
порушення строків сплати узгодженої
суми грошового зобов'язання, був
застосований штраф в розмірі 49 027, 74
грн., про що 18.07.2014 р. прийняте податкове
повідомлення-рішення № 0 (а.с. 21).

Вважаючи застосування штрафу
неправомірним, 29.07.2014 р. на вказане
податкове повідомлення-рішення ПАТ
"Іскра" була подана скарга до Головного
управління Міндоходів у Сумській
області (а.с. 24-25). Згідно рішення від
18.09.2014 р. (а.с. 26-27) первинна скарга
позивача була залишена без
задоволення, а податкове
повідомлення-рішення - без змін. Також,
рішенням Державної фіскальної служби
України від 14.10.2014 р. (а.с. 33-35) була
залишена без задоволення і повторна
скарга ПАТ "Іскра" (а.с. 29-32).

Отже, стверджуючи про протиправність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, позивач зазначає
на тому, що штраф, встановлений п. 126.1 ст.
126 Податкового кодексу України,
застосовується лише за порушення
строків сплати узгодженої суми
грошового зобов'язання. В свою чергу,
враховуючи визначення поняття "грошове
зобов'язання", надане в пп. 14.1.39 п. 14.1 ст.
14 Податкового кодексу України, сума
податку на додану вартість,
задекларована у податковій декларації
зі спеціального режиму оподаткування
діяльності у сфері сільського
господарства, не є "грошовим
зобов'язанням", оскільки не
перераховується до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання, в
зв'язку з чим, за порушення строків
сплати цієї суми податку на додану
вартість, не може бути застосований
штраф, встановлений п. 126.1 ст. 126
Податкового кодексу України.

Проте, надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд не може
погодитись з указаними доводами ПАТ
"Іскра", з огляду на нижченаведене.

Грошовим зобов'язанням, у
відповідності до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, є сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Податковим зобов'язанням, згідно пп.
14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, є сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до п. 209.1, 209.2 ст. 209
Податкового кодексу України резидент,
який провадить підприємницьку
діяльність у сфері сільського і
лісового господарства та рибальства та
відповідає критеріям, встановленим у
пункті 209.6 цієї статті (далі -
сільськогосподарське підприємство),
може обрати спеціальний режим
оподаткування податком на додану
вартість.

Згідно із спеціальним режимом
оподаткування сума податку на додану
вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів/послуг,
не підлягає сплаті до бюджету та
повністю залишається в розпорядженні
такого сільськогосподарського
підприємства для відшкодування суми
податку, сплаченої (нарахованої)
постачальнику на вартість виробничих
факторів, за рахунок яких сформовано
податковий кредит, а за наявності
залишку такої суми податку - для інших
виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану
вартість акумулюються
сільськогосподарськими
підприємствами на спеціальних
рахунках, відкритих в установах банків
та/або в органах, які здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів у порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 Порядку акумулювання
сільськогосподарськими
підприємствами сум податку на додану
вартість на спеціальних рахунках,
відкритих у банках та/або органах, які
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 11 від 12.01.2011 р., на
підставі даних бухгалтерського та
податкового обліку
сільськогосподарське підприємство
веде реєстри виданих та отриманих
податкових накладних в електронному
вигляді, складає податкову декларацію
і в строки, встановлені статтею 203
Податкового кодексу України, подає її
разом з копіями записів у зазначених
реєстрах за відповідний період в
електронному вигляді до органу
державної податкової служби.

Сума податку на додану вартість, що
підлягає сплаті (перерахуванню)
сільськогосподарським підприємством
відповідно до податкової декларації за
операціями з постачання вироблених
(наданих) ним сільськогосподарських
товарів (послуг) на власних або
орендованих основних фондах, а також на
давальницьких умовах, тобто різниця
між сумою податкового зобов'язання за
звітний (податковий) період та сумою
податкового кредиту за такий період,
перераховується
сільськогосподарським підприємством з
поточного рахунка на спеціальний
рахунок у строки, встановлені статтею
203 Кодексу для перерахування суми
податку на додану вартість до
державного бюджету.

Сільськогосподарське підприємство
подає за місцем своєї реєстрації не
пізніше останнього календарного дня
місяця, що настає за звітним
(податковим) періодом, органові
державної податкової служби копії
платіжних доручень про фактично
зараховані на спеціальний рахунок суми
податку на додану вартість за кожний
звітний (податковий) період.

Пунктом 203.2 статті 203 Податкового
кодексу України встановлено, що
платник податку зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку для подання податкової
декларації.

Зі змісту вказаних норм суд робить
висновок, що незважаючи на те, що суми
податку на додану вартість, нараховані
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів/послуг,
не підлягають сплаті до бюджету та
повністю залишаються в розпорядженні
такого сільськогосподарського
підприємства, за своєю правовою
природою є податком, який підлягає
сплаті з певними особливостями у
визначені строки. Сплата цього податку,
на переконання суду, фактично є
грошовим зобов'язанням
сільськогосподарського підприємства.

Відповідальність за порушення правил
сплати (перерахування) податків
встановлена п. 126.1 ст. 126 Податкового
кодексу України. Так, згідно вказаної
норми, у разі якщо платник податків не
сплачує узгоджену суму грошового
зобов'язання протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних
днів, наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

В даному випадку матеріалами справи
підтверджено та не заперечується
сторонами, що ПАТ "Іскра" по податковій
декларації з податку на додану
вартість зі спеціального режиму
оподаткування діяльності у сфері
сільського господарства за травень 2013
р. задекларовано до сплати на
спеціальний рахунок 2 841 837, 00 грн.
Граничним терміном перерахування
вказаних коштів на спеціальний рахунок
та надання платіжного доручення
податковому органу є 30.06.2013 р. Проте,
фактично станом на 30.06.2013 р. позивачем
було сплачено лише 2 351 549, 61 грн.
Заборгованість в розмірі 490 287, 39 грн.
була сплачена ПАТ "Іскра" лише 30.07.2013 р.,
тобто, з затримкою на 30 календарних
днів.

З огляду на наведені обставини, а також
беручи до уваги положення п. 126.1 ст. 126
Податкового кодексу України, суд
вважає застосування Сумською ОДПІ
штрафу за несвоєчасну сплату податку
на додану вартість в розмірі 490 287, 39 грн.
обґрунтованим та правомірним.

Крім того, варто зазначити, що згідно
ст. 109 Податкового кодексу України
податковими правопорушеннями є
протиправні діяння (дія чи
бездіяльність) платників податків,
податкових агентів, та/або їх посадових
осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх
посадовими особами та посадовими
особами контролюючих органів порушень
законів з питань оподаткування та
порушень вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України.

Отже, несвоєчасна сплата податку на
додану вартість визначеного у
податковій декларації з податку на
додану вартість зі спеціального режиму
оподаткування діяльності у сфері
сільського господарства, є податковим
правопорушенням, за вчинення якого
платник податків повинен нести певну
відповідальність.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд дійшов висновку, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення Сумської ОДПІ
відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в зв'язку з чим
адміністративний позов ПАТ "Іскра" не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства "Іскра" до Сумської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
С.В. Воловик

З оригіналом згідно

Суддя
С.В. Воловик

повний текст постанови складений 12.12.2014
р.