Справа № 806/4595/14
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
Житомир справа № 806/4595/14

категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

за участі секретарів Бойко Т.О.,
Бондаренка Д.А.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1,

за участі представника відповідача
Гарькавого М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Андрушівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про скасування
податкових повідомлень-рішень від
05.06.2013 № та №
,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом, в якому, з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог, просив скасувати
прийняті відповідачем податкові
повідомлення-рішення від 05.06.2013 №
, від 05.06.2013 № в частині 5041,18
грн донарахованого податку з доходів
фізичних осіб. В обґрунтування позову
зазначив, що ДПІ в Андрушівському
районі Житомирської області на
підставі наказу № 53 від 12.03.2013
проведена позапланова перевірка
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за 2010 рік, за
результатами якої складено акт від
02.04.2013 № 79/17-36/НОМЕР_3. На підставі акта
та з урахуванням рішення Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області за результатами розгляду
первинної скарги від 27.05.2013 № 499/О-С-/10-205

відповідачем винесені податкові
повідомлення-рішення від 05.06.2013 №
, яким підприємцю визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 14745,00 грн, з яких
11796,00 грн за основним платежем та 2949,00
грн за штрафними (фінансовими)
санкціями, від 05.06.2013 № , яким
підприємцю визначено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 8833,71 грн. Не
погоджуючись з вказаними податковими
повідомленнями-рішеннями позивач
зазначив, що в 2 півріччі 2010 року він не
отримував доходів від виконання послуг
по заготівлі молока, відтак податок з
доходів фізичних осіб нарахований
безпідставно. Вважає, що висновки
податківців щодо заниження податку на
додану вартість суперечать чинному
законодавству, оскільки послуги
виконувались до дати обов'язкової
реєстрації його в якості платника ПДВ,
тобто перша подія - виконання послуг
відповідно до п.7.3.1. п.7.3. ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР припадає
на податковий період перебування
позивача на спрощеній системі
оподаткування без сплати ПДВ.

Представник позивача позов підтримав в
повному обсязі і просив його
задовольнити.

Представник відповідача щодо
задоволення позову заперечив з
підстав, викладених у письмових
запереченнях, які приєднані до
матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані докази, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Встановлено, що державною податковою
інспекцію в Андрушівському районі
Житомирської області на підставі
наказу № 53 від 12.03.2013 проведена
документальна позапланова перевірка
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства в частині дотримання
Указу Президента "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
субєктів малого підприємництва" на
протязі 2010 р., за результатами якої
складено акт від 02.04.2013 № 79/17-36/НОМЕР_3, в
ході якої встановлено порушення
позивачем вимог статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян",
оскільки у III-IV кварталах 2010 року,
перебуваючи на загальній системі
оподаткування не задекларував
отриманий дохід в сумі 86978 грн 93 коп
Крім того, в порушення вимог підпункту
2.3.1. пункту 2.3. статті 2, пункту 3.1. статті
3, підпункту 7.3.1. пункту 7.3. статті 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" платником не оподатковано
податком на додану вартість операції з
поставки молока ПАТ "Канівський
маслосирзавод", ТОВ "СБЕ Україна Рівне"
за період з 1 липня 2010 року по 31 грудня
2010 року на суму 86978 грн 93 коп.

За результатами перевірки ДПІ у
Андрушівському районі винесено
податкові повідомлення-рішення від 17
квітня 2013 року № , яким визначено
до сплати 13046 грн 74 коп податку на
доходи фізичних осіб, № , яким
визначено до сплати 17395 грн 79 коп
податку на додану вартість та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в сумі 5368 грн 95 коп відповідно
до пункту 123.1. статті 123, пункту 120.1.
статті 120 Податкового кодексу України
(а.с.6-7 т.1).

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Житомирській області за
результатами розгляду первинної
скарги від 27.05.2013 № 499/О-С-/10-205 скасовано
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Андрушівському районі від 17 квітня 2013
року № про визначення грошового
зобов'язання з податку доходи фізичних
осіб в частині 4213 грн 09 коп (основний
платіж), а в іншій частині 8833 грн 65 коп
(основний платіж) - залишено без змін,
також скасовано податкове
повідомлення-рішення від 17 квітня 2013
року № про визначення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в частині 8019 грн 74 коп (5599 грн 79
коп - основний платіж, 2419 грн 95 коп -
штрафна (фінансова) санкція, а в іншій
частині 14745 грн (11796 грн - основний
платіж, 2949 грн - штрафна (фінансова)
санкція) - залишено без змін (а.с.32-34 т.1).

На підставі висновків перевірки та за
наслідками процедури
адміністративного оскарження
відповідачем прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення від
05.06.2013 № , яким позивачеві
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в сумі
14745,00 грн, з яких 11796,00 грн за основним
платежем та 2949,00 грн за штрафними
(фінансовими) санкціями, та від 05.06.2013 №
, яким позивачеві визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб в сумі 8833,71 грн
(а.с.51-52 т.1).

Так, в акті перевірки зазначено, що ФОП
ОСОБА_3 відповідно до поданої ним до ДПІ
у Андрушівському районі заяви про
право застосування спрощеної системи
оподаткування обліку та звітності у І
півріччі 2010 року був платником єдиного
податку з видом діяльності "заготівля
молока", з II півріччя 2010 року платник
перейшов на загальну систему
оподаткування. Відповідно до довідки
АТ "Райфайзен Банк АВАЛЬ", листа ПАТ
"Канівський маслосирзавод" від 12.07.2012 №
565 платником у І півріччі 2010 року
отримано доход в сумі 495541 грн 51 коп (в
т.ч. 472180 грн 31 коп - від здійснення
діяльності по заготівлі молока.
Отримані підприємцем ОСОБА_3 впродовж
червня 2010 року інші доходи, ніж
зазначені у Свідоцтві, впродовж III - IV
кварталу 2010 року на загальній системі
оподаткування, оподатковуються з
урахуванням вимог статті 13 розділу IV
Декрету Кабінету Міністрів України
"Про прибутковий податок з громадян" за
ставкою 15 відсотків.

Також зазначено, що у II півріччі 2010 року
отримано доход в сумі 86978 грн 93 коп (56185
грн 70 коп - автотранспортні послуги, 30793
грн 23 коп - заготівля молока). Оскільки,
ФОП ОСОБА_3 під час перевірки не надав
документи, що підтверджують понесені
ним витрати по заготівлі молока та
наданню автотранспортних послуг, то
вони враховуються за нормами у
відсотках до валового доходу
(торгівельна або інша діяльність - 25%,
послуги вантажного транспорту - 55%).
Сума податку з доходів фізичних осіб,
обрахована з оподатковуваного доходу з
врахуванням ставки податку 15 відсотків
відповідно складає 8833 грн 65 коп = 5369 грн
41 коп (79546 грн 90 коп - 43750 грн 80 коп (55%) х 15%)
+ 3464 грн 24 коп (30793 грн 23 коп - 7698 грн 31 коп
(25%) х 15%) (а.с.32-34 т.1).

Відповідно до заяви від 14.06.2010 ФОП
ОСОБА_3 з 01.07.2010 самостійно здійснює
діяльність на загальній системі
оподаткування, дата обов'язкової
реєстрації платником ПДВ - 20.07.2010.
Податкове зобов'язання з ПДВ
визначається по даті зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг). За
період з 21.07.2010 по 31.12.2010 загальна сума
від здійснення операцій з поставки
товарів (послуг) ФОП ОСОБА_3 складає 58979
грн, сума податку на додану вартість за
вказаний період складає 11796 грн.

Суд не може погодитись з такими
висновками податкового органу з огляду
на наступне.

Згідно з абзацом третім пункту 2 Указу
Президента України від 03 липня 1998 року
№ 727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємства" (далі -
Указ № 727/98) у разі, коли фізична особа -
суб'єкт малого підприємництва здійснює
кілька видів підприємницької
діяльності, для яких установлено різні
ставки єдиного податку, нею
придбавається одне свідоцтво і
сплачується єдиний податок, що не
перевищує встановленої максимальної
ставки.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 2
Указу доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладається єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року такого платника та осіб,
що перебувають з ним у трудових
відносинах, а сплачена сума єдиного
податку є остаточною і не включається
до перерахунку загальних податкових
зобов'язань як самого платника податку,
так і осіб, які перебувають з ним у
трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Згідно з абзацами другим, третім пункту
4 Указу форма та порядок видачі
свідоцтва про право сплати єдиного
податку встановлюються Державною
податковою адміністрацією України і є
єдиними на всій території України. Для
переходу на спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єкт малого підприємництва подає
письмову заяву до органу державної
податкової служби за місцем державної
реєстрації.

Згідно з Порядком видачі Свідоцтва про
сплату єдиного податку, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 29.10.1999 № 599 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 2 листопада 1999 року за
№ 752/4045, підставою для видачі Свідоцтва
є подання суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою письмової
заяви згідно з додатком 1 до
зазначеного Порядку.

У рядку 2 вказаної заяви зазначається
вид (види) діяльності, яким суб'єкт
підприємницької діяльності передбачає
займатися.

Зазначені суб'єктом малого
підприємництва види діяльності
записуються податковим органом у
Свідоцтві про сплату єдиного податку.

Нормами Указу не передбачено обов'язку
суб'єкта малого підприємництва, який
бажає перейти на спрощену систему
оподаткування, обирати вичерпний
перелік видів підприємницької
діяльності, якими він планує займатися.

У свою чергу, вичерпний перелік умов,
дотримання яких є необхідним для
застосування спрощеної системи
оподаткування, встановлені пунктом 1
Указу. Ці умови не обмежують суб'єкта
малого підприємництва у виборі
здійснюваних ним видів діяльності лише
тими, що зазначені у свідоцтві про
сплату єдиного податку чи в будь-якому
іншому документі.

Отже, суб'єкт малого підприємництва має
право займатися будь-якими видами
підприємницької діяльності, за
винятком тих, що не можуть
здійснюватися з використанням
спрощеної системи оподаткування в силу
прямої законодавчої заборони.

За таких обставин, режим оподаткування
єдиним податком поширюється на всі
доходи суб'єкта малого підприємництва,
що обрав спрощену систему
оподаткування, незалежно від видів
підприємницької діяльності, від яких
ці доходи одержані. Таким чином,
відповідач неправомірно оподаткував
податком з доходів фізичних осіб за
ставкою 15 % доходи від автотранспортних
послуг, отримані позивачем в 1 півріччі
2010 року в сумі 23361,20 грн, так як такі
доходи оподатковані єдиним податком.

Щодо оподаткування отриманих доходів в
2 півріччі 2010 року в загальній сумі 86978,93
грн, судом встановлено таке.

Як випливає з акта перевірки і
підтверджується представником
відповідача, доходи в частині 30793,23 грн
від виконання послуг по заготівлі
молока встановлені відповідачем на
підставі листа ПАТ "Канівський
маслосирзавод" № 565 від 12.07.2012 (а.с.74-75
т.1).

Представник позивача заперечив
проти таких висновків і пояснив, що
позивач спірних доходів в 2 півріччі 2010
року не отримував, так як господарської
діяльності (виконання послуг по
заготівлі молока) в вказаному періоді
не здійснював. Натомість, послуги на
спірну суму для ПАТ "Канівський
маслосирзавод" та готівковий
розрахунок за них виконувала і
отримувала його дружина ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_5 в судовому
засіданні показала, що в 2 півріччі 2010
року, будучи суб'єктом підприємницької
діяльності на спрощеній системі
оподаткування із сплатою єдиного
податку, нею був укладений договір
доручення на заготівлю молока № 14-08/10
від 18.08.2010 з ПАТ "Канівський
маслосирзавод" (а.с.106- 108 т.1). Свідок
також пояснила, що спірну суму доходів
30793,23 грн за надані нею послуги по
заготівлі молока особисто отримувала
готівкою з каси ПАТ "Канівський
маслосирзавод" за видатковими касовими
ордерами.

Представник відповідача в суді
пояснив, що зустрічної звірки з ПАТ
"Канівський маслосирзавод" відповідач
не проводив, інших доказів отримання
саме позивачем спірної суми доходу
надати не може.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", із змінами і
доповненнями, первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно ч.4 ст.70 КАС України, обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

В контексті даної норми суд зазначає,
що в спірних обставинах факти
отримання доходу повинні
встановлюватись на підставі первинних
документів бухгалтерського обліку,
якими є видаткові касові ордери,
банківські виписки. Разом з тим, в акті
перевірки відсутня інформація щодо
первинних документів, які фіксують
факти отримання позивачем спірної суми
доходу, не надано таких доказів
відповідачем і в судовому засіданні.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про необгрунтованість оподаткування
спірної суми доходу 30793,23 грн і
донарахування податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 3464,24 грн.

Щодо донарахування податку на додану
вартість.

Судом встановлено, що з 01.07.2010 позивач
здійснював діяльність на загальній
системі оподаткування, отже з 20.07.2010
зобов'язаний був зареєструватись
платником податку на додану вартість,
що сторонами не заперечується.

Разом з тим, суд не погоджується з
висновком податкового органу, що
податкове зобов'язання з ПДВ
визначається по даті зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг),
відтак отримані позивачем за період з
21.07.2010 по 31.12.2010 суми коштів 58979,00 грн
підлягають оподаткуванню податком на
додану вартість.

Відповідно до п.п.7.3.1. п.7.3. ст.7 Закон
України від 03.04.1997 № 168/97-ВР "Про податок
на додану вартість" датою виникнення
податкових зобов'язань з поставки
товарів (робіт, послуг) вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а у разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові
кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності
такої - дата інкасації готівкових
коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до актів виконаних робіт,
укладених з ПАТ "Канівський
маслосирзавод" (а.с.119-121, 136 т.1) позивач
виконував послуги по заготівлі молока
до 20.07.2010 р.

Відповідно до рахунків,
товарно-транспортних накладних (а.с.2-11
т.2) позивач виконав автотранспортні
послуги для ТОВ "СБЕ Україна Рівне" до
20.07.2010 року.

Таким чином, судом встановлено, що
першою подією в спірних обставинах
були господарські операції з виконання
робіт (послуг), які засвідчені
вищепереліченими первинними
бухгалтерськими документами,
складеними до дати обов'язкової
реєстрації позивача в якості платника
податку на додану вартість, в період
коли позивач на законних підставах не
був зареєстрований платником ПДВ.
Тобто, отримання після 20.07.2010 коштів за
виконані послуги у розумінні п.п.7.3.1.
п.7.3. ст.7 Закону № 168/97-ВР було другою
подією, за датою якої податкові
зобов'язання з ПДВ не виникають.

Окрім того, із зарахованих
відповідачем коштів в загальній сумі
58979,00 грн до бази оподаткування ПДВ, як
встановлено в ході судового розгляду
справи, спірну суму коштів за послуги
по заготівлі молока 30793,23 грн позивач не
отримував.

Отже, спірна сума податку на додану
вартість 11796,00 грн донарахована
відповідачем неправомірно.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
контролюючого органу, яким платнику
податків донараховані податкові
зобов'язання, контролюючий орган має
доводити недобросовісність платника
податків. Будь-яких беззаперечних та
достатніх доказів, які б могли свідчити
про недобросовісність позивача при
формуванні сум податкових зобов'язань
відповідачем - суб'єктом владних
повноважень, суду не надано.

За таких обставин суд приходить до
висновку про обгрунтованість позовних
вимог і протиправність прийнятих
податкових повідомлень-рішень.

Керуючись статтями 71, 86, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Андрушівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 05.06.2013 № та від 05.06.2014
№ в частині нарахування 5041,18 грн
податку з доходів фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Панкеєва