Справа № 820/18264/14
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків

05 грудня 2014 р.
справа № 820/18264/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді - Сагайдак В.В.,

при секретарі судового засідання -
Ромащенко М.П.,

за участю:

представника позивача - Москаленко Я.М.,

представника відповідача - Борзило В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
"Новий Стиль" до Харківської митниці
Міндоходів про скасування рішення та
картки відмови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне
товариство "Новий Стиль", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Харківської митниці Міндоходів, в
якому просить суд:

- скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів №807000003/2014/000638/2
від 06.05.2014 р.;

- скасувати картку відмови Харківської
обласної митниці в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№807100000/2014/00375 від 06.05.2014 р.

В обґрунтування позовних вимог
позивача зазначив, що відповідачем
було прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №807000003/2014/000638/2
від 06.05.2014 р. за 3 методом з вартістю за
одиницю 6,95 польських злотих/кв.м. На
підставі рішення про визначення митної
вартості товарів відповідачем видана
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№807100000/2014/00375 від 06.05.2014 р. Позивач не
погоджується з рішенням про визначення
митної вартості товару, карткою
відмови в повному обсязі, вважає
незаконними та необґрунтованими.
Зазначає, що при здійсненні митного
оформлення позивачем для
підтвердження митної вартості
конкретної поставки та її визначення
за основним методом - ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, було надано усі
документи, які передбачені чинним
законодавством, зокрема , ч.2 ст.53 МК
України.

Представник відповідача в письмових
запереченнях, наданих до суду,
зазначив, що заперечує проти
задоволення адміністративного позову
в повному обсязі. Зазначив, що
внаслідок застосованої процедури
консультацій платник податків не
виконав вимог митного органу,
витребуваних митницею документів,
необхідних для застосування основного
методу визначення митної вартості
товару, не подав. У зв'язку з
неможливістю застосування кожного
наступного методу визначення митної
вартості товару, митний орган
застосував третій метод відповідно до
ст.64 Митного кодексу України, у зв'язку
з чим просив суд рішення відмовити в
задоволенні заявлених вимог.

Представник позивача в судове
засідання прибув, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив
позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання прибув, просив відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 16 квітня 2013 року
між АТ "Новий Стиль" та P.P.H.U. "JAWO", Польща,
було укладено контракт № 20131604 (надалі
Контракт), відповідно до якого фірмою
P.P.H.U. "JAWO" (надалі продавець)
зобов'язувався продати, а АТ "Новий
Стиль" (надалі покупець) - прийняти та
оплатити вінілістканину, (надалі товар)
відповідно до пункту 4.1. розділу 4
Контракту ціна на товар, що
поставляється, вказується в
специфікаціях та інвойсах на конкретну
партію товару. (а.с. 64-68).

На виконання умов Контракту, згідно
комерційного інвойсу № FE/16/2014/04 (а.с.70)
на адресу позивача поставлено товар:
вінілістканина: V19, V46, V47.

28.04.2014 р. позивач надав до Харківської
обласної митниці митну декларацію ІМ №
40 807100000/2014/017155 і вказав митну вартість
88527,48 грн., що на дату митного оформлення
складало 22561,16 польських злотих (а.с.
19-20).

Митну вартість товару позивачем було
визначено за ціною контракту № 20131604
від 16 квітня 2013 року.

На підтвердження митної вартості
товару позивач надав до Харківської
обласної митниці наступні обов'язкові
документи: декларацію митної вартості;
контракт з фірмою P.P.H.U. "JAWO", Польща,
контракт № 20131604 від 16 квітня 2013 року;
інвойс № FE/16/2014/04 до Контракту.

Крім того, декларант надав до митниці
наступні документи: Документи щодо
транспортування (перевезення) товар:
контракт № 14012010 від 14.01.2010 р. на
перевезення вантажним автомобільним
транспортом в міжнародному сполученні
від 14.01.2010 р.; калькуляцію транспортних
витрат від 24.04.2014 р., довідку щодо
вартості перевезення від 24.04.2014 р.,
міжнародну товарно-транспортну
накладну № 5168399 від 23.04.2014 р. та ін.

Під час митної консультації № 9412 від
17.02.2014 р. (до декларації митної вартості
ІМ № 807100000/2014/017155) відповідачем були
витребувані наступні додаткові
документи: 1) договір (угоду, контракт)
із третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; 2) рахунки про здійснення
платежів третім особам на корить
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення
країни відправлення 8) висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У відповідь на запит АТ "Новий Стиль"
для підтвердження митної вартості
товару надав до Харківської митниці
письмові пояснення стосовно
визначення митної вартості товарів за
першим методом (лист вих. № 2014/04-30-2 від
30.04.2014 р.), згідно яких було зазначено, що
документи, що запитуються були надані
до митної декларації ІМ 40 №
807100000/2014/017155, крім цього було надано
додатково звіт про оцінку майна №
29/04/2014/01 від 29.04.2014 р.

З посиланням на відсутність достатньої
інформації для визначення рівня митної
вартості, при розгляді запиту відділом
контролю митної вартості було
проаналізовано інформацію, що
містилась у товаросупровідних
документах, наданих до митного
оформлення, цінову інформацію на
подібні та аналогічні товари.

Відповідачем було видано картку
відмови у прийнятті митних декларацій,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
№807100000/2014/00375 від 06.05.2014 р, якими
повідомлено позивача про відмову у
митному оформленні (випуску) товарів,
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №
№807000003/2014/000638/2 від 06.05.2014 р.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних правових актів індивідуальної
дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2
КАС України, суд виходить з наступного.

Суд зазначає, що наказом Міністерства
Фінансів України 24.05.2012 р. №598
затверджено Форму рішення про
коригування митної вартості
товарів, а також Правила
заповнення рішення про
коригування митної вартості
товарів.

Так, відповідно до Правил заповнення
рішення, у графі 33 "Обставини прийняття
Рішення та джерела інформації, що
використовувалися митним
органом для визначення митної
вартості" зазначаються причини, через
які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі: 1)неподання основних
документів, які підтверджують
відомості про заявлену митну вартість
товарів (згідно з переліком та
відповідно до умов, наведених у статті
53 Кодексу); 2) невірно проведений
розрахунок митної вартості;
3)невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

Відповідно ст. 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.
Митна вартість товарів, що ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу, а
згідно приписів ч. 1, ч. 2 ст. 53 Кодексу у
випадках, передбачених ним, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у ч. 5 та ч. 6 ст. 52
цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Як свідчать матеріали справи, позивач
при митному оформленні товару
застосував саме перший метод
визначення митної вартості товарів, що
ввезені на митну територію України.

Відмовляючи в митному оформленні
товару за основним (першим) методом,
митний орган послався на те, що
декларантом не надано додаткових
документів на підтвердження митної
вартості товару.

Суд вважає необхідним зазначити, що для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, декларантом були подані всі
документи, необхідні для митного
оформлення товару за ціною договору.
Крім того, листом надано письмові
пояснення щодо даної поставки товару.

Також, позивачем, надані документи на
підтвердження митної вартості товару,
а саме: звіт про оцінку майна №
29/04/2014/01 від 29.04.2014 р.

Таким чином, суд зазначає, що позивачем
до митної декларації ІМ 40 ДЕ
807100000/2014/017155. для підтвердження митної
вартості товару та її визначення за
ціною договору, надано всі документи
до, які передбачені ч. 2 ст.53 МК України.

Статтею 54 Митного кодексу України
передбачено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 53 Митного кодексу
України, орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що відповідачем не було
надано до суду жодних фактичних даних,
які б свідчили про наявність у поданих
позивачем до митного оформлення
документах розбіжностей чи ознак
підробки; суб'єктом владних
повноважень не доведено, що подані
документи не підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів або не містять відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари.

Суд вважає необґрунтованим твердження
митниці щодо наявності сумніву у
визначенні позивачем митної
вартості товарів за першим методом в
зв'язку з тим, що використані
декларантом відомості не підтверджені
в повній мірі документально, а також в
зв'язку з ненаданням декларантом
додаткових документів, передбачених
пунктом 3 статті 53 Митного кодексу
України, з огляду на наступне.

Відповідач зазначив, що причиною
запиту додаткових документів було саме
невідповідність ціни, яка була
зазначена позивачем, митній вартості
ідентичних та подібних товарів
відповідно до інформації Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби України. Але при цьому
відповідачем не доведено, що декларант
у декларації митної вартості зазначив
не усі складові числового значення
митної вартості, неправильно здійснив
розрахунок, записав до декларації
недостовірні або неточні відомості.
Таким чином відповідач прийняв рішення
про коригування митної вартості
товарів та оформив картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені чи пропуску товарів і
транспортних засобів комерційного
призначення з порушенням статей глави
8 та 9 Митного кодексу України, наказу
Міністерства фінансів України "Про
затвердження форми рішення про
коригування митної вартості товарів",
Правил заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів та
наказу Мінфіну України "Про
затвердження Порядку виконання митних
формальностей при здійсненні митного
оформлення товарів із застосуванням
митної декларації на бланку єдиного
адміністративного документа" № 63 від
30.05.2012 р., а саме - за відсутністю
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі без обґрунтування причин
того, що позивачем невірно визначено
митну вартість товарів. Отже,
відповідач під час здійснення митного
контролю правильності визначення
позивачем митної вартості товарів і
митного оформлення діяв у спосіб, який
не відповідає вимогам Митного кодексу
України.

Крім того, відмовляючи у митному
оформленні товару за основним (першим)
методом, митний орган послався на те, що
використані декларантом відомості не
підтверджені в повній мірі
документально, декларантом не надано
додаткових документів, надання яких
передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України. Проте, такий висновок
відповідача не ґрунтується на
фактичних обставинах справи та
суперечить нормам діючого
законодавства, оскільки відповідно до
ч. 2 ст. 54 Кодексу, контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що позивачем у повній мірі
надана об'єктивна інформація, яка
підтверджує зміну ціни на товар по
незалежним від декларанта причинам.
Однак, така інформація не була
врахована відповідачем по справі при
прийнятті спірного рішення про
коригування митної вартості.

Суд зауважує, що позивач у
підтвердження митної вартості товару
надав експертний висновок зроблений
суб'єктом оціночної діяльності. Оцінка
виконана у відповідності з
Національним стандартом № 1,
Міжнародними стандартами оцінки та
Нормами професійної діяльності
оцінювача Українського Товариства
Оцінювачів. Саме ціна, яка може бути
фактично сплачена на ринку ідентичних
товарів, була досліджена експертом.

Щодо посилань відповідача на те, що
згідно інформації спеціалізованої
бази даних Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби
України найменша митна вартість товару
на товар значно перевищує заявлену
декларантом, суд зазначає, що митний
орган при здійсненні митного контролю
має діяти у спосіб, визначений Митним
кодексом України, а відомості, які
містяться в автоматизованій системі
мають лише допоміжний інформаційний
характер при прийнятті митним органом
відповідних рішень.

Посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яку було взято за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів; умов поставки, комерційних
умов, тощо.

Так під час контролю митної вартості
товару за декларацією ІМ № 807100000/2014/017155
відповідачем 19.02.2014 р. було надано
рішення про коригування митної
вартості товарів № №807000003/2014/000638/2 від
06.05.2014 р. за 3 методом (31 графа).

Відповідно до частин 1,3 статті 57
Митного кодексу України, Визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно статті 60 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статей
58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість
береться прийнята органом доходів і
зборів вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Суд вважає необхідним вказати, що
відповідач повинен був належним чином
довести, що позивачем навмисно
занижена вартість товару. Однак,
відповідач не надав таких доказів та не
довів, що митна вартість товару,
заявлена позивачем, була нижче
вартості сировини та вартості
ідентичних та подібних товарів,
оформлених іншими митницями України.

Вищевказане свідчить про те, що
коригування митної вартості названого
товару відповідачем за другорядними
методами проведене з порушенням вимог
ч. 9 ст. 58 Митного кодексу України, тобто,
не на основі об`єктивних даних, що
підтверджуються документально та
підлягають обчисленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено);
5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, суд вважає, що у АТ "Новий Стиль"
до митного органу були подані всі
документи для визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, належними
документами, наявними в матеріалах
справи, підтверджено ціну товару, який
був імпортований позивачем на митну
територію України на підставі
контракту № 20131604 від 16 квітня 2013 року, а
відповідач не надав таких доказів та не
довів, що митна вартість товару,
заявлена позивачем, була нижче
вартості товару та вартості
аналогічних та подібних товарів,
оформлених іншими митницями України,
суд приходить до висновку про
неправомірність прийнятого
відповідачем рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

На підставі викладеного суд вважає
позовні вимоги про скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів № №807000003/2014/000638/2 від 06.05.2014 р. та
про скасування картки відмови
Харківської обласної митниці в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
№807100000/2014/00375 від 06.05.2014 р. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 72, 94, 160- 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Приватного акціонерного товариства
"Новий Стиль" до Харківської митниці
Міндоходів про скасування рішення та
картки відмови - задовольнити у повному
обсязі.

Скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів №807000003/2014/000638/2
від 06.05.2014 р.

Скасувати картку відмови Харківської
обласної митниці в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№807100000/2014/00375 від 06.05.2014 р.

Стягнути з Державного бюджету України
(УДКСУ у Червонозаводському районі м.
Харкова Харківської області, код 37999628,
банк ГУДКСУ у Харківській області, МФО
851011, р/р 4011) на користь Приватного
акціонерного товариства "Новий Стиль"
(61020, м. Харків, вул. Комсомольське
шосе, буд. 88, ) судові
витрати у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три
гривні вісім копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення та з дня
отримання копії постанови, у разі
проголошення постанови суду, яка
містить вступну та резолютивну
частини, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строків для подачі
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

У повному обсязі постанову
складено 08.12.2014 р.

Суддя
Сагайдак В.В.