Справа № 522/26766/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 р.м.ОдесаСправа № 522/26766/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Турецький О.С. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.

- Семенюка Г.В.,

при секретарі
- Курмановій І.І.,

за участю: представник третьої
особи - Незгодюк В.І. (довіреність від
28.11.2014 року),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління розвитку споживчого
ринку та захисту прав споживачів
Одеської міської ради на постанову
Приморського районного суду м. Одеси
від 10 червня 2014 року по справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Виконавчого
комітету Одеської міської ради, за
участю третьої особи: Управління
розвитку споживчого ринку та захисту
прав споживачів Одеської міської ради,
про визнання незаконним та часткове
скасування рішення виконавчого
комітету Одеської міської ради № 383 від
26 вересня 2013 року «Про демонтаж
об'єктів дрібно-роздрібної
торговельної мережі»,-

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- позивач, або ФОП ОСОБА_3) звернулась із
адміністративним позовом до
Виконавчого комітету Одеської міської
ради (далі - відповідач, або ВК ОМР), за
участю третьої особи: Управління
розвитку споживчого ринку та захисту
прав споживачів Одеської міської ради
(далі - третя особа, або Управління
розвитку споживчого ринку та захисту
прав споживачів ОМР), в якому просила
визнати незаконним та скасувати
рішення Виконавчого комітету Одеської
міської ради № 383 від 26 вересня 2013 року
«Про демонтаж об'єктів
дрібно-роздрібної торговельної
мережі» в частині демонтажу трейлерів
за адресами: АДРЕСА_1, та АДРЕСА_2, що
належать Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 10 червня 2014 року
вказані вимоги задоволено в повному
обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції третя
особа подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про залишення
адміністративного позову без
задоволення, наголошуючи, зокрема, на
порушені судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного її вирішення.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав вимоги поданої
апеляційної скарги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи був
повідомлений належним чином та
своєчасно, що підтверджується наявним
в матеріалах справи повідомленням про
вручення повістки про виклик до суду
(а.с.119, 122-123).

Позивач в судове засідання, також, не
прибула, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлялась належним чином за
адресою вказаною нею в
адміністративному позові та яка
відповідає відомостям, що містяться в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(а.с.125-127), проте направлена на вказану
адресу позивача судова кореспонденція,
в тому числі, повістки про виклик до
суду, повернуті на адресу суду з
відміткою відповідальної особи
відділення зв'язку «за закінченням
терміну зберігання» (а.с.130-149).

Крім того, позивач повідомлена про
дату, час та місце апеляційного
розгляду за телефон, вказаним нею в
адміністративному позові, що
підтверджується складеною секретарем
судового засідання телефонограмою
(а.с.128).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 33 КАС
України судовий виклик або судове
повідомлення осіб, які беруть участь у
справі, свідків, експертів,
спеціалістів, перекладачів
здійснюється рекомендованою
кореспонденцією (листом, телеграмою),
кур'єром із зворотною розпискою за
адресами, вказаними цими особами, або
шляхом надсилання тексту повістки,
складеного відповідно до статті 34
цього Кодексу факсимільним
повідомленням (факсом, телефаксом),
електронною поштою, телефонограмою,
опублікування у друкованому засобі
масової інформації.

Згідно вимог ч. 4 ст. 33 КАС України
передбачено, що у разі ненадання
особами, які беруть участь у справі,
інформації щодо їх поштової адреси
судовий виклик або судове повідомлення
надсилаються юридичним особам та
фізичним особам - підприємцям - за
адресою місцезнаходження (місця
проживання), що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

У разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Також, згідно вимог ч. 11 ст. 35 КАС
України у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, з огляду на зазначене,
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за відсутності
позивача та представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
розгляду, між позивачем та Управлінням
розвитку споживчого ринку та захисту
прав споживачів Одеської міської ради
18.12.2012 року укладено договір оренди
окремого індивідуально визначеного
майна № 128 п/н, відповідно до якого
Управлінням розвитку споживчого ринку
та захисту прав споживачів ОМР
передано позивачу в строкове платне
користування окреме індивідуально
визначене майно - тверде покриття,
площею 24,75 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

Крім того, 18.12.2012 року між позивачем та
Управлінням розвитку споживчого ринку
та захисту прав споживачів ОМР
укладено договір оренди окремого
індивідуально визначеного майна № 131
п/н, відповідно до якого Управлінням
розвитку споживчого ринку та захисту
прав споживачів ОМР передано позивачу
в строкове платне користування окреме
індивідуально визначене майно - тверде
покриття, площею 24,75 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8-9).

Місячна орендна плата майна визначена
відповідно до погоджених Управлінням
розвитку споживчого ринку та захисту
прав споживачів ОМР розрахунків
(а.с.12-13).

Приймання-передача позивачу вказаного
майна оформлено відповідними актами та
у лютому 2013 року застраховано
позивачем у ПрАТ «УПСК» (а.с.10-11, 14-15).

Крім того, за замовленням позивача
Дочірнім підприємством «Камбіо-Буд»
ТОВ «Камбіо-Інвест» на підставі,
зокрема, Рішення Одеської міської ради
«Про нову редакцію Правил установки та
експлуатації некапітальних пунктів
дрібно-роздрібної мережі в м. Одесі» №
1466-V від 04.07.2007 року, Рішення Одеської
міської ради «Про внесення змін та
доповнень до Рішення Одеської міської
ради «Про нову редакцію Правил
установки та експлуатації
некапітальних пунктів
дрібно-роздрібної мережі в м. Одесі» №
1466-V від 04.07.2007 року» № 1381-VI від 19.10.2011
року, листів Приморської районної
державної адміністрації № 01-08/3674, №
01-08/3668 від 15.11.2012 року,
розроблено Паспорти торгівельних
майданчиків для установлення та
експлуатації об'єктів
дрібно-роздрібних торгових мереж -
трейлерів, розташованих за адресами:
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (а.с.16-37).

Рішенням Виконавчого комітету
Одеської міської ради № 383 від 26
вересня 2013 року «Про демонтаж
об'єктів дрібно-роздрібної
торговельної мережі», зокрема,
зобов'язано Управління розвитку
споживчого ринку та захисту прав
споживачів ОМР вжити заходи з
проведення демонтажу об'єктів
дрібно-роздрібної торговельної мережі,
торговельних майданчиків згідно з
переліку, у 5-денний термін з дати
набуття чинності цього рішення надати
приписи суб'єктам господарювання щодо
проведення ними демонтажу об'єктів
дрібно-роздрібної торговельної мережі,
торговельних майданчиків власними
силами за власний рахунок, демонтувати
відповідні об'єкти дрібно-роздрібної
торговельної мережі, торговельні
майданчики у разі непроведення
своєчасного демонтажу власниками за їх
рахунок (а.с.41).

Згідно переліку некапітальних пунктів
дрібно-роздрібної торговельної мережі
демонтажу за цим рішенням підлягають
належні позивачу об'єкти, що
розташовані на орендованих
майданчиках.

Як вбачається з оскаржуваного рішення,
при його прийнятті відповідач
керувався приписами п.п. 2 п. «б» ст. 30
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та
відповідними актами обстеження,
зверненнями виконавчих органів
Одеської міської ради про наявність
порушень при розміщенні об'єктів
дрібно-роздрібної торговельної мережі,
торговельних майданчиків їх
власниками (орендарями).

Вирішуючи спірне питання та
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що,
приймаючи оскаржуване рішення,
відповідач вийшов за межі своїх
повноважень, відповідачем не
підтверджено належними доказами
підстави для його прийняття відносно
позивача, позивачем в повному обсязі
виконано необхідні дії, пов'язані з
розміщенням та експлуатацією об'єктів
дрібно-роздрібної торгівлі, строк
договорів оренди відповідного майна не
сплинув, фактичне дострокове його
припинення в односторонньому порядку
порушує права позивача на ведення
господарської діяльності, у зв'язку із
чим оскаржуване рішення є незаконним
та має бути скасовано в судовому
порядку.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 року
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності здійснюється в порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
містобудування.

Приписами п. 2 Порядку розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності,
затвердженого Наказом Міністерством
регіонального розвитку будівництва та
житлово-комунального господарства
України № 244 від 21.10.2011 року,
визначено, що встановлення ТС
здійснюється відповідно до паспорта
прив'язки та їх самовільне розміщення
забороняється.

За правилами вказаної норми, підставою
для розміщення ТС є паспорт прив'язки
ТС, який оформлюється органом з питань
містобудування та архітектури за
відповідною заявою замовника, який має
намір встановити ТС.

Вичерпний перелік документів, які
подаються замовником разом із заявою
про намір встановити ТС, визначено п.п.
2.3 Порядку № 244 від 21.10.2011 року, а саме
такими документами є графічні
матеріали із зазначенням бажаного
місця розташування ТС, виконані
замовником у довільній формі на
топографо-геодезичній основі М 1:500
кресленнями контурів ТС з прив'язкою до
місцевості, реквізити замовника
(найменування, П.І.Б., адреса, контактна
інформація).

Згідно із п.п. 2.6 Порядку № 244 від 21.10.2011
року для оформлення паспорта прив'язки
замовник звертається до органу з
питань містобудування та архітектури
із додатковою заявою щодо оформлення
паспорта прив'язки ТС, до якої додає:
схему розміщення ТС (додаток 1); ескізи
фасадів ТС у кольорі М 1:50 (для
стаціонарних ТС), які виготовляє
суб'єкт господарювання, що має ліцензію
на виконання проектних робіт, або
архітектор, який має відповідний
кваліфікаційний сертифікат (додаток 1);
схему благоустрою прилеглої території,
складену замовником або суб'єктом
підприємницької діяльності, який має
відповідну ліцензію, архітектором,
який має відповідний кваліфікаційний
сертифікат, відповідно до Закону
України «Про благоустрій населених
пунктів України»; технічні умови щодо
інженерного забезпечення (за
наявності), отримані замовником у
балансоутримувача відповідних
інженерних мереж.

Зазначені документи замовником
отримуються самостійно.

У разі самовільного встановлення ТС
така ТС підлягає демонтажу (п.п. 2.30
Порядку № 244 від 21.10.2011 року).

З огляду на викладене вбачається, що
чинним законодавством чітко визначено
порядок розміщення тимчасових споруд
для провадження підприємницької
діяльності, механізм їх розміщення та
перелік документів, необхідний для
реалізації відповідного наміру
суб'єктом господарювання.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи та фактично зі змісту позовної
заяви, позивачем не дотримано порядок
розміщення тимчасових споруд для
провадження господарської діяльності,
оскільки із відповідними заявами до
органу з питань містобудування та
архітектури позивач не звертався та
паспорт прив'язки для розміщення
тимчасових споруд - трейлерів за
адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не
оформлювався.

Посилання позивача на Рішення Одеської
міської ради «Про нову редакцію
«Правил установки та експлуатації
некапітальних пунктів
дрібно-роздрібної торговельної мережі
в місті Одесі» № 1466-V від 04.07.2007 року із
змінами, внесеними Рішенням Одеської
міськради № 1381-VI від 19.10.2011 року, згідно
яких позивачем отримано всі документи
для встановлення тимчасових споруд за
вказаними адресами, як на
підтвердження дотримання вказаних
правил, не може бути прийнято до уваги,
враховуючи його скасування Рішенням
Одеської міської ради № 2458-VI
від 21.12.2012 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що підставою для скасування
Рішення Одеської міської № 1466-V від
04.07.2007 року із змінами, внесеними
Рішенням Одеської міськради № 1381-VI від
19.10.2011 року, стало саме приведення
порядку установки тимчасових споруд
торговельного, побутового,
соціально-культурного чи іншого
призначення для здійснення
підприємницької діяльності в м. Одесі у
відповідність до вимог чинного
законодавства, Порядку розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України № 244 від 21.10.2011 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивач при встановленні тимчасових
споруд для провадження господарської
діяльності мав керуватись діючими
нормами, які регулюють відповідний
порядок, а саме нормами Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 року та
Порядку розміщення тимчасових споруд
для провадження підприємницької
діяльності, затвердженого Наказом
Міністерством регіонального розвитку
будівництва та житлово-комунального
господарства України № 244 від 21.10.2011
року, а тому висновки суду першої
інстанції щодо встановлення позивачем
об'єктів дрібно-роздрібної
торгівельної мережі з дотриманням
встановленого порядку є помилковими.

Також, колегія суддів вважає невірним
висновок суду першої інстанції про
неможливість прийняття відповідачем
спірного рішення до закінчення строку
дії договорів, укладених між позивачем
та Управлінням розвитку споживчого
ринку та захисту прав споживачів ОМР,
оскільки рішення № 383 від 26 вересня 2013
року «Про демонтаж об'єктів
дрібно-роздрібної торговельної
мережі» не позбавляє позивача прав, як
орендаря окремого індивідуально
визначеного майна за адресами: АДРЕСА_1,
та АДРЕСА_2.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Колегія суддів враховує, що відповідно
до п.п. 2 п. «б» ст. 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» №
280/97-ВР від 21.05.1997 року виконавчим
органам міських рад делеговані
повноваження щодо здійснення
відповідно до законодавства контролю
за належною експлуатацією та
організацією обслуговування населення
підприємствами житлово-комунального
господарства, торгівлі та громадського
харчування, побутового обслуговування,
транспорту, зв'язку, за технічним
станом, використанням та утриманням
інших об'єктів нерухомого майна усіх
форм власності, за належними,
безпечними і здоровими умовами праці
на цих підприємствах і об'єктах;
прийняття рішень про скасування даного
ними дозволу на експлуатацію об'єктів у
разі порушення нормативно-правових
актів з охорони праці, екологічних,
санітарних правил, інших вимог
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
№ 280/97-ВР від 21.05.1997 року акти
виконавчого комітету міської ради,
прийняті в межах наданих їм
повноважень, є обов'язковими для
виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що при прийнятті спірного
рішення відповідач діяв на підстав та в
межах повноважень, наділених
останнього відповідно до вимог
законодавства, а тому суд першої
інстанції необґрунтовано дійшов
висновку щодо незаконності вказаного
рішення та наявності підстав для його
скасування у відповідності до вимог ч.
10 ст. 59 Закону № 280/97-ВР від 21.05.1997 року.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
судом першої інстанції при розгляді
справи порушено норми матеріального
права, висновки судового рішення не
відповідають обставинам справи, що в
свою чергу призвело до неправильного
її вирішення, колегія суддів вважає, що
судове рішення, відповідно до вимог ч. 1
ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню
з прийняттям по справі нової постанови
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України,
колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління розвитку
споживчого ринку та захисту прав
споживачів Одеської міської ради на
постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 10 червня 2014 року -
задовольнити.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 10 червня 2014 року по справі
за адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Виконавчого
комітету Одеської міської ради, за
участю третьої особи Управління
розвитку споживчого ринку та захисту
прав споживачів Одеської міської ради,
про визнання незаконним та часткове
скасування рішення виконавчого
комітету Одеської міської ради № 383 від
26 вересня 2013 року «Про демонтаж
об'єктів дрібно-роздрібної
торговельної мережі» - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Виконавчого
комітету Одеської міської ради, за
участю третьої особи Управління
розвитку споживчого ринку та захисту
прав споживачів Одеської міської ради,
про визнання незаконним та часткове
скасування рішення виконавчого
комітету Одеської міської ради № 383 від
26 вересня 2013 року «Про демонтаж
об'єктів дрібно-роздрібної
торговельної мережі» - залишити без
задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з дня складення
постанови в повному обсязі
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний колегією суддів 05 грудня 2014
року.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/