Справа № 2а-9534/10/1370
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р.

Справа № 3457/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Коваля Р.Й., Святецького
В.В.

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 21
грудня 2010 року у справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Львівської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України у Львівській області про
визнання дій неправомірними,
скасування рішення, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом
до Львівської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України у Львівській області, яким
просила визнати неправомірними дії
Львівської митниці щодо відмови у
застосуванні першого методу
визначення митної вартості товарів,
скасувати рішення Львівської митниці
від 27.09.2010 року № 209000006/2010/400105/1 про
визначення митної вартості товарів та
стягнути з Державного бюджету України
на її розрахунковий рахунок надмірно
сплачені кошти в сумі 13513,05 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2010
року у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постанова мотивована тим, що дії
Львівської митниці щодо самостійного
визначення митної вартості
імпортованого позивачем товару за
шостим (резервним) методом були вчинені
в межах визначених Конституцією та
законами України повноважень, у
визначений законом спосіб. При цьому,
вимога митного органу надати документи
для визначення правильності митної
вартості товару пов'язана із
здійсненням законних повноважень цих
органів. Отже, оскаржуване рішення про
визначення митної вартості товарів
прийняте відповідачем обґрунтовано, з
урахування обставин, які свідчать про
вжиття відповідачем заходів до
належного визначення митної вартості
товару. Позовна вимога про стягнення з
Державного бюджету надмірно сплачених
коштів в сумі 13513,05 грн. також не
підлягає задоволенню, оскільки дана
вимога ґрунтується на твердженні про
незаконність зазначеного рішення, чого
позивач не довела.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржила позивач, вважає її
незаконною та необґрунтованою,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи. Просить постанову
скасувати і прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що для митного
оформлення товару митним брокером було
подало вантажну митну декларацію та
інші документи, в якій митна вартість
товару становить 0,82 доларів США за 1 кг
прокату плоского з вуглецевої сталі з
цинковим покриттям (товар). Митна
вартість товару визначалася за ціною
договору. Однак відповідач відмовився
розмитнювати товар, вважаючи, що
декларантом занижена його митна
вартість, а для визначення ціни товару
використав відомості із
Програмно-інформаційного комплексу
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Державної митної служби
України, тобто застосував шостий
(резервний) метод визначення митної
вартості товару, і встановив ціну
металу у розмірі 1,20 доларів США за 1 кг.
Таке рішення про визначення митної
вартості товарів є неправомірним,
оскільки застосування таких
відомостей є неправомірним, а
декларантом представлено всі
необхідні документи, що дають
можливість відповідачу визначити
митну вартість товарів за ціною
договору (за першим методом), що
передбачена ст. 266 Митного кодексу
України. Таким чином, дії митного
органу щодо спонукання до митного
оформлення товару за ціною згідно з
рішенням митниці суперечить
законодавству, у зв'язку з чим вона має
право на повернення надміру сплачених
платежів в сумі 13513,05 грн.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що у задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити з
наступних підстав.

02.12.2009 року ФОП ОСОБА_1 (покупець) та
нерезидент Підприємство «Андалузія
Сп» (продавець) уклали контракт №
2009/ЕХ/01, відповідно до умов якого
продавець зобов'язується продати на
умовах цього контракту товар, а
покупець зобов'язується придбати його
на умовах СІР м. Львів (відповідно до
правил ІНКОТЕРМС 2000) згідно з
накладними документами, які є
невід'ємною частиною Контракту.

Відповідно до даного Контракту ФОП
ОСОБА_1 придбала прокат плоский з
вуглецевої сталі з цинковим покриттям,
без вмісту дорогоцінних металів,
покритий полімерним покриттям, марка
сталі DX-51D+Z, у рулонах, завширшки 1250 мм.,
товщина листа 0,45 мм; країна походження
Індія, вага нетто 22480 кг.

27.09.2010 року митний брокер ТзОВ «РАС
ЛОГІСТИК» для митного оформлення цього
товару подав вантажну митну декларацію
(ВМД) № 209000012/2010/014072, в графі 42 якої
вказав сплачену суму за товар в розмірі
145798,72 грн., а вартість визначено за
першим методом.

Митна вартість товару вказана
декларантом на підставі
рахунку-фактури на товар (інвойс) №
FVP/DEX/2010/09/378 від 24.09.2010 року, наданої
продавцем товару Підприємством
«Андалузія Сп», в якій зазначено, що
вартість 1 кг бляхи покритої, тобто
прокату чи металу, становить 0,82 доларів
США, а всього 18433,60 доларів США.

Відповідно до прайс-листа від 24.12.2009
року, виданого на 2010 рік, ціна бляхи
оцинкованої (покритої) залежить від
товщини прокату (0,8-1,1) і складає 820-1020
доларів США.

Згідно із заявою Підприємства
«Андалузія Сп», призначеною на експорт
в Україну, відповідно до зазначеного
вище контракту, підтверджено, що
результати механічних та хімічних
характеристик відповідають виду сталі
DX-51D+Z, товщина 0,50;0,70;1,00;2,00; ширина 1250, з
різним покриттям цинку без
забезпечення упаковки.

Посадові особи Львівської митниці
провели митний огляд товарів, що
переміщуються за зазначеною вище ВМД,
і, як стверджує відповідач, під час його
митного оформлення виникли сумніви у
достовірності заявленої декларантом
митної вартості, в зв'язку з чим було
прийнято рішення про визначення митної
вартості товарів від 27.09.2010 року №
209000006/2010/400105/1, відповідно до якого сума
вартості за одиницю товару, визначена
за шостим (резервним) методом,
становить 1,20 доларів США за 1 кг металу.

27.09.2010 року Львівська митниця винесла
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
209000012/0/00601, в якій вказано, що митна
декларація не може бути прийнята,
товари не підлягають митному
оформленню, пропуску через митний
кордон України по причині невірного
заповнення графи ВМД № 22, 23, 24, 12, 42, 45, 46,
47 (у зв'язку з невірно вказаною валютою
контракту і валютою розрахунку).

27.09.2010 року ФОП ОСОБА_1 подала до
Львівської митниці заяву про надання
дозволу на випуск у вільний обіг із
застосуванням фінансових гарантій, з
подальшим уточненням заявленої митної
вартості товару - прокат в рулонах,
ущільнювач поліуретановий в рулонах.
Вказано, що гарантійні зобов'язання
будуть надані шляхом сплати до
державного бюджету суми податків та
зборів (обов'язкових платежів) згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
митним органом.

Після цього позивач провела митне
оформлення за митною вартістю,
визначеною митним органом, додатково
сплативши до державного бюджету 13513,05
грн. податку на додану вартість.

27.09.2010 року декларант оформив ВМД №
209000012/2010/014100, де в графі 42 вказано ціну
товару 145798,72, а в графі 45 коригування та
46 статистична звітність 213363,97, згідно
графи 43 митна вартість визначена за
шостим методом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність та обґрунтованість
оскаржуваних рішення і дій Львівської
митниці, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 23 ст. 1 Митного
кодексу України (тут і далі Митний
кодекс України 2002 року, який був чинним
на час виникнення спірних
правовідносин та у відповідній
редакції) переміщення товарів через
митний кордон України у вантажних
відправленнях - це переміщення товарів
через митний кордон України при
здійсненні експортно-імпортних
операцій, а також інших операцій,
пов'язаних із ввезенням товарів на
митну територію України, вивезенням
товарів за межі митної території
України або переміщенням їх митною
територією України транзитом. При
переміщенні товарів через митний
кордон України у вантажних
відправленнях оформляється вантажна
митна декларація.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 цього Кодексу
переміщення через митний кордон
України товарів та інших предметів
підлягає митному оформленню, яке
завершується тільки після здійснення
встановлених законодавством України
необхідних для цього товару видів
контролю.

Згідно з ст. 259 цього Кодексу митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є їх ціна,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з ст. 262 цього Кодексу митна
вартість товарів і метод її визначення
заявляються (декларуються) митному
органу декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення
декларацій митної вартості -
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Відповідно до ст. 265 цього Кодексу
митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
цього Кодексу. Такий контроль може
здійснюватися в установленому порядку
із застосуванням різних форм, у тому
числі відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу, після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України. Митний
орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервним.

Відповідно до п. 2 Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, який
установлює процедуру здійснення
митними органами контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення і
після закінчення операцій їх митного
контролю, митного оформлення та
пропуску через митний кордон України, а
також донарахування обов'язкових
платежів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 09.04.2008
року № 339 (який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин та у
відповідній редакції) контроль за
правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення
операцій їх митного контролю і митного
оформлення здійснюється митним
органом відповідно до статті 41 Митного
кодексу України шляхом: 1) проведення:
перевірки документів, поданих для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, і відомостей, що
необхідні для здійснення митного
контролю, згідно з Порядком
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 року № 1766, (який був чинним на
час виникнення спірних правовідносин
та у відповідній редакції); усного
опитування посадових осіб підприємств
і громадян, а також консультацій з
декларантом з метою обміну
інформацією, що стосується певної
зовнішньоекономічної операції та
впливає на вартість товарів; митного
огляду товарів для визначення
характеристик, які впливають на рівень
їх митної вартості; 2) порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з:
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено; наявною
у митного органу інформацією про
рівень цін на такі товари або вартість
прямих витрат на їх виробництво, у тому
числі сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів; 3) застосування інших
передбачених Митним кодексом України
та законами з питань митної справи форм
контролю.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 Митного кодексу
України у разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ст. 265 цього Кодексу
митний орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.
Якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Відповідно до ст. 273 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 267-272 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Митна
вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
щонайбільшою мірою ґрунтуватися на
раніше визначеній за методами 1-6 митній
вартості, однак при визначенні митної
вартості відповідно до цієї статті
допускається гнучкість при
застосуванні цих методів.

Відповідно до п. 7 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 року № 1766, для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів декларант
зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Згідно з п. 11 цього Порядку для
підтвердження митної вартості товарів,
на вимогу митного органу, декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи.

Посадова особа митного органу у графі
«Для відміток митниці» декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис.

Декларант ознайомлюється з таким
записом, зазначає під ним дату,
прізвище та ставить свій підпис.

Для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів можуть подаватися:
договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця; рахунки про сплату
комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору (контракту);
відповідна бухгалтерська
документація; ліцензійний чи
авторський договір (контракт);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми-виробника товару;
калькуляція фірми - виробника товару;
копія вантажної митної декларації
країни відправлення, а в разі, коли в
такій країні товар розміщувався в
митному режимі, яким не передбачено
сплату податків і відповідно до якого
товар перебував під митним контролем -
копія вантажної митної декларації,
оформленої в попередньому експортному
митному режимі; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством; сертифікат про
походження товару; відомості про
якісні характеристики товару;
інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість
товару та/або сировини.

Декларант за власним бажанням подає
інші документи для підтвердження
заявленої у декларації митної вартості
товарів.

Відповідно до змісту наведених вище
норм Митного кодексу України та
постанов Кабінету Міністрів України
від 09.04.2008 року № 339 та від 20.12.2006 року №
1766, на думку колегії суддів, митні
органи мають виключну компетенцію в
питаннях перевірки та контролю
правильності обчислення декларантом
митної вартості і з цією метою мають
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товару в
разі наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

Митниця має право вимагати, а суб'єкт
господарювання зобов'язаний надати
лише належні документи для перевірки
та підтвердження правильності
зазначеної митної вартості товару.
Надання неналежних чи не всіх
документів не може вважатися
виконанням вимог Митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

Таку ж правову позицію зазначив
Верховний Суд України в ухвалі від 10
квітня 2012 року у справі № 21-52а12 за
позовом ВАТ «Грета» до Східної митниці
Державної митної служби України (далі -
Митниця), Головного управління
Державного казначейства України в
Донецькій області про визнання
протиправними та скасування рішень, а
відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Як встановив суд, згідно з п. 2
зазначеного вище Порядку працівники
Львівської митниці опрацювали подані
митним брокером документи для митного
оформлення товару, а саме контракт від
02.12.2009 року № 2009/ЕХ/01, інвойс,
специфікацію до інвойсу, сертифікат
про походження товару, заяву
відправника Підприємством «Андалузія
Сп» (Варшава) про якісний склад бляхи,
ЦМР від 24.09.2010 року № 24092, експортну
вантажну митну декларацію, пакувальний
лист, прайс-лист відправника, завірений
в Торгово-промисловій палаті
Республіки Польща, платіжне доручення
в іноземній валюті на післяплату за
товар.

Зокрема, працівники митного органу
провели порівняння заявленої
позивачем митної вартості товару з
рівнем митної вартості товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, наявною
у митного органу інформацією про
рівень цін на такі товари, та
встановлено заниження митної вартості
імпортованого товару.

Відповідач зазначає, що позивач заявив
вартість 0,82 доларів США за 1 кг бляхи,
проте в ціновій базі даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Державної митної служби України наявні
відомості про митне оформлення товару,
що співпадає по коду та найбільш
підходить за описом, за митною вартістю
від 1,20 доларів США за 1 кг товару і вище.
Також було враховано ціну на товари,
визначену у діапазоні пошуку з 27.06.2010
року до 27.09.2010 року та з 01.08.2010 року до
01.09.2010 року.

При цьому, декларант не надав митному
органу документів на обґрунтування
меншої вартості товару, в зв'язку з чим
Львівська митниця відповідно до п. 11
зазначеного вище Порядку зобов'язала
його подати документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товару, а саме калькуляцію виробництва
товарів, документи, що підтверджують
ціну, рахунок-фактуру про закупівлю
товару між виробництвом та стороною
контракту, відправником.

З вимогою представник позивача був
ознайомлений 27.09.2010 року, що
підтверджується його підписом,
проставленою датою на декларації
митної вартості та здійсненим ним
записом на звороті декларації митної
вартості «після проведення процедури
проведення консультацій з митним
органом, з митною оцінкою
ознайомлений».

На виконання даної вимоги позивач
надала митному органу лише видаткові
та податкові накладні, які стосуються
продажу товару на внутрішньому ринку
України, однак не надала саме тих
документів, які вимагав відповідач.

Таким чином, як правильно зазначив суд
першої інстанції, оскільки позивач не
надала на виконання законної вимоги
митного органу належних документів для
перевірки та підтвердження
правильності заявленої нею митної
вартості товару, Львівською митницею
було правомірно визначено митну
вартість імпортованих ОСОБА_1 товарів з
використанням шостого (резервного)
методу, що відповідає вимогам
відповідно до ст. ст. 266, 273 Митного
кодексу України, а також принципам та
положенням статті VІІ Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі та Угоди про
застосування статті VІІ генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 21 грудня 2010
року у справі № 2а-9534/10/1370 за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Львівської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України у Львівській області про
визнання дій неправомірними,
скасування рішення, стягнення коштів -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Р.Й. Коваль

В. В. Святецький