Справа № 826/17075/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

09 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка
В.В., Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників на
ухвалу Окружного адміністративного
суду м. Києва від 05 листопада 2014 року у
справі за адміністративним позовом
публічного акціонерного товариства
«Укрнафта» до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників про скасування
податкової вимоги та рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року публічне
акціонерне товариство «Укрнафта» (далі
- Позивач, ПАТ «Укрнафта») звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників (далі - Відповідач,
МГУ Міндоходів) про: визнання
протиправною та скасування податкової
вимоги від 31.10.2014 року №296-25; визнання
протиправним та скасування рішення від
31.10.2014 року №19817/10128-10-25-17 про опис майна
у податкову заставу.

Крім того, 04.11.2014 року ПАТ «Укрнафта»
подано клопотання про забезпечення
адміністративного позову, в якому
останнє просило постановити ухвалу про
зупинення дії податкової вимоги від
31.10.2014 року №296-25 та заборону вчиняти
дії по виконанню рішення від 31.10.2014 року
№19817/10128-10-25-17 про опис майна у податкову
заставу.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 05.11.2014 року клопотання
про вжиття заходів забезпечення позову
задоволено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що з
урахуванням наявного у Позивача
надмірно сплаченого податку на
прибуток, а також з огляду на те, що
вимога суб'єкта владних повноважень не
зупиняє свою дію внаслідок оскарження,
зупинення її дії, а також заборона
виконання рішення про опис майна
платника є необхідними способами
захисту прав, свобод та інтересів особи
до моменту вирішення справи по суті.

Не погоджуючись із викладеним в ухвалі
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану ухвалу суду першої
інстанції. При цьому наголошує на тому,
що судом першої інстанції були неповно
досліджені всі фактичні обставини
справи. Вказує на те, що Позивачем не
було наведено обставин, які б вказували
на те, що дійсно існує небезпека
заподіяння шкоди правам, свободам та
інтересам ПАТ «Укрнафта», на що не
звернув уваги Окружний
адміністративний суд м. Києва.

У судовому засіданні повноважний
представник Апелянта доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
суд вимоги останньої задовольнити
повністю.

Представник Позивача наполягав на
залишенні апеляційної скарги без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а ухвала суду першої
інстанції - без змін.

При винесенні оскаржуваної ухвали, суд
першої інстанції виходив з того, що
захист прав та інтересів ПАТ
«Укрнафта» неможливий без вжиття
заходів забезпечення позову, оскільки
існує ризик реалізації описаного у
податкову заставу майна Позивача без
встановлення судом правомірності
нарахованого Відповідачем податкового
боргу. Крім того, суд першої інстанції
зазначив, що невжиття заходів
забезпечення позову може ускладнити
або унеможливити виконання судового
рішення.

З таким рішенням суду не можна не
погодитися, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КАС України суд
за клопотанням позивача або з власної
ініціативи може постановити ухвалу про
вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову, якщо існує
очевидна небезпека заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також якщо очевидними є ознаки
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Приписи ч. 3 ст. 117 Кодексу
адміністративного судочинства
визначають, що подання
адміністративного позову, а також
відкриття провадження в
адміністративній справі не зупиняють
дію оскаржуваного рішення суб'єкта
владних повноважень, але суд у порядку
забезпечення адміністративного позову
може відповідною ухвалою зупинити дію
рішення суб'єкта владних повноважень
чи його окремих положень, що
оскаржуються. Ухвала негайно
надсилається до суб'єкта владних
повноважень, що прийняв рішення, та є
обов'язковою для виконання.

Системний аналіз наведених норм дає
підстави для однозначного висновку, що
заходи забезпечення позову можуть
вживатися виключно у випадку наявності
очевидної небезпеки заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або у випадку,
коли захист цих прав, свобод та
інтересів стане неможливим без вжиття
таких заходів, або для їх відновлення
необхідно буде докласти значних зусиль
та витрат, а також якщо очевидними є
ознаки протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

При цьому судовою колегією
враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 118
КАС України клопотання про
забезпечення адміністративного позову
розглядається не пізніше наступного
дня після його одержання й у разі
обґрунтованості та терміновості
вирішується ухвалою негайно без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, податковою вимогою від
31.10.2014 № 296-25, складеною Відповідачем,
визначено, що сума боргу ПАТ «Укрнафта»
за узгодженими грошовими
зобов'язаннями становить 28 500 065,95 грн.

Рішенням МГУ Міндоходів про опис майна
у податкову заставу від 31.10.2014 №
19817/10128-10-25-17 відповідно до ст. 89 розділу
ІІ Податкового кодексу України
вирішено здійснити опис майна, що
перебуває у власності (господарському
віданні або оперативному управлінні)
ПАТ «Укрнафта».

При цьому, суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив, що п. 95.2 ст. 95 ПК
України визначено, що майно, що
перебуває у податковій заставі, може
бути продане через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Поряд з цим, відповідно до п. 57.1 ст. 57
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім
новостворених, виробників
сільськогосподарської продукції,
неприбуткових установ (організацій) та
платників податків, у яких доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за останній річний
звітний податковий період не
перевищують 10 мільйонів гривень)
щомісяця сплачують авансовий внесок з
податку на прибуток у порядку і в
строки, які встановлені для місячного
податкового періоду, у розмірі не менше
1/12 нарахованої до сплати суми податку
за попередній звітний (податковий) рік
без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації
платником податку подається
розрахунок щомісячних авансових
внесків, які мають сплачуватися у
наступні дванадцять місяців. Визначена
в розрахунку сума авансових внесків
вважається узгодженою сумою грошових
зобов'язань.

З урахуванням вказаної норми Окружний
адміністративний суд м. Києва
обґрунтовано звернув увагу, що зі
змісту податкової декларації ПАТ
«Укрнафта» з податку на прибуток за 2013
рік від 28.02.2014 року №909097660 вбачається,
що підприємством були задекларовані
авансові внески з податку на прибуток в
розмірі 34 500 852,00 грн. Водночас, згідно
даних рядка 16 зазначеної декларації
вбачається, що за Позивачем
обліковується переплата податку на
прибуток у розмірі 346 832 175,00 грн.

Згідно пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 Податкового
кодексу України платник податків має
право на залік чи повернення надміру
сплачених, а також надміру стягнутих
сум податків та зборів, пені, штрафів у
порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до абз. 2 п. 87.1 ст. 87
Податкового кодексу України сплата
грошових зобов'язань або погашення
податкового боргу платника податків з
відповідного платежу може бути
здійснена також за рахунок надміру
сплачених сум такого платежу (без заяви
платника) або за рахунок помилково
та/або надміру сплачених сум з інших
платежів (на підставі відповідної
заяви платника) до відповідних
бюджетів.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи та було встановлено судом
першої інстанції, Позивач повідомив
МГУ Міндоходів листами від 28.02.2014 року
№18-33/114, від 06.03.2014 року №18-33/128 про те, що
надміру сплачені авансові внески з
податку на прибуток за 2013 рік на
загальну суму 280 540 813,00 грн. підлягають
зарахуванню на картку особового
рахунку в рахунок авансових внесків з
податку на прибуток за 2014 рік,
починаючи з березня 2014 року до повного
їх погашення.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим твердження суду
першої інстанції про те, що оскільки
правомірність нарахованого
податкового зобов'язання є предметом
розгляду справи по суті, а наявні у
матеріалах справи документи свідчать
про можливість проведення податковим
органом продажу описаного у податкову
заставу майна Позивача, то у випадку
задоволення позовних вимог можуть
виникнути ускладнення при виконанні
судового рішення.

При цьому, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
згідно положень вказаної постанови
Пленуму ВАС України від 06.03.2008 року в
ухвалі про забезпечення позову суд
повинен навести мотиви, з яких він
дійшов висновку про існування
очевидної небезпеки заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також вказати ознаки, які свідчать про
очевидність протиправності рішення,
дії чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття
заходів забезпечення позову перш за
все необхідно перевірити наявність
очевидної небезпеки заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат.

Поряд з цим судова колегія не може
погодитися з твердженням Апелянта про
безпідставність висновків суду першої
інстанції про наявність у ПАТ
«Укрнафта» переплати з податку на
прибуток, оскільки зазначене посилання
Окружного адміністративного суду м.
Києва випливає зі змісту податкової
декларації з податку на прибуток, яка
наявна у матеріалах справи, а також
адресованих Позивачем до МГУ
Міндоходів листів.

Відтак, постановляючи ухвалу про
вжиття заходів забезпечення позову,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що існує ризик завдання
шкоди правам та інтересам ПАТ
«Укрнафта», оскільки у випадку
реалізації майна Позивача та
подальшого задоволення позову для
відновлення майнових прав особи
необхідно буде докласти значних
зусиль. З огляду на викладене,
враховуючи вимоги ст. 117 КАС України,
суд апеляційної інстанції
погоджується з твердженням Окружного
адміністративного суду м. Києва про
необхідність забезпечення захисту
прав та інтересів позивача шляхом
вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до приписів ст. 199 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін.

Згідно приписів ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 167, 195, 199, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників - залишити без
задоволення, а ухвалу Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
листопада 2014 року у справі за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства «Укрнафта» до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників про
скасування податкової вимоги та
рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається у порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.