Справа № 815/4167/14
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2014-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4167/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року
м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Білостоцького О.В.

При секретарі:
Солдатовій О.С.

За участю сторін:

Представників позивача:
Санжарук О.О., Яковлєва Д.Т.

Представників відповідача:
Морозової О.В., Полякова О.Й., Юр`євої В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної фінансової
інспекції в Одеській області до
державного підприємства «Морський
торговельний порт «Усть-Дунайськ» про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в
Одеській області (далі ДФІ в Одеській
області) звернулась до Одеського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
державного підприємства «Морський
торговельний порт «Усть-Дунайськ»
(далі ДП «МТП «Усть-Дунайськ») про
зобов'язання відповідача виконати
вимоги Іллічівської об'єднаної
державної фінансової інспекції від
18.12.2013 року №820-27/1730 в частині: пункту 2 -
щодо проведення претензійно-правової
роботи шляхом стягнення з власників
суден недоотриманих коштів в сумі 203
630,50 грн.; та частково пункту 3 вимоги
ДФІ, а саме: стягнути з працівника ДП
«МТП «Усть-Дунайськ» ОСОБА_5
необґрунтовано виплачену заробітну
плату в сумі 61852,72 грн. та зайво
виплачені кошти на відшкодування
витрат за харчування в сумі 8025,00 грн.;
стягнути з працівника ДП «МТП
«Усть-Дунайськ» ОСОБА_6 необґрунтовано
виплачену заробітну плату в сумі 35118,57
грн.; провести взаєморозрахунки щодо
соціальних внесків до відповідних
Фондів та повернути зайво сплачені
кошти в сумі 36199, 38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
період з 07.10.2013 року по 20.11.2013 року
фахівцями Іллічівської об'єднаної
державної фінансової інспекції було
проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності ДП
«МТП «Усть-Дунайськ» за період з 01.04.2011
року по 01.10.2013 року, про що було складено
акт ревізії №820-16/75 від 26.11.2013 року, в
якому зафіксовані порушення, виявлені
під час ревізії з боку державного
підприємства. На підставі зазначеного
акту ревізії Іллічівська об'єднана
державна фінансова інспекція на адресу
ДП «МТП «Усть-Дунайськ» листом від
18.12.2013 року №820-27/1730 направила вимогу
про усунення виявлених ревізією
порушень. Однак відповідачем не було
виконано пункти 2 та 3 зазначеної вимоги
Іллічівської об'єднаної державної
фінансової інспекції.

Представники позивача у судовому
засіданні, посилаючись на
обґрунтування, викладені у позовній
заяві, підтримали позовні вимоги у
повному обсязі та просили їх
задовольнити.

Представники відповідача позовні
вимоги ДФІ в Одеській області не
визнали з підстав, викладених у
запереченнях на адміністративний
позов (т.2 а.с. 4-6) та просили суд
відмовити у їх задоволенні у повному
обсязі.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII
(далі Закон України №2939-XII) головним
завданням органу державного
фінансового контролю є: здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяття
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Частинами 2 та 5 статті 2 Закону України
№2939-XII передбачено, що державний
фінансовий контроль реалізується
через проведення державного
фінансового аудиту, перевірки
державних закупівель та інспектування.

Інспектування здійснюється у формі
ревізії та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Судом встановлено, що в період з 07.10.2013
року по 20.11.2013 року посадовими особами
Іллічівської об'єднаної державної
фінансової інспекції Яковлевим Д.Т.,
Швецовим А.О., Стожко В.Є. та Шкраблюк
Н.В. відповідно до плану
контрольно-ревізійної роботи ДФІ в
Одеській області на 4 квартал 2013 року та
на підставі направлень від 04.10.2013 року
№№ 81,82,83 та від 14.10.2013 року №85 проведено
планову ревізію
фінансово-господарської діяльності ДП
«МТП «Усть-Дунайськ» за період з 01.04.2011
року по 01.10.2013 року.

За результатами ревізії складено акт
ревізії №820-16/75 від 26.11.2013 року, у якому
відображено виявлені під час ревізії
порушення фінансово-господарської
діяльності державного підприємства, та
який був підписаний директором та
головним бухгалтером ДП «МТП
«Усть-Дунайськ» із зауваженнями (т. 1
а.с. 33-91).

Згідно п. 7 ст. 10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
органам державного фінансового
контролю надається право пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

На підставі акту ревізії №820-16/75 від
26.11.2013 року за наслідками перевірки, з
урахуванням заперечень державного
підприємства (т.1 а.с. 30-32), Іллічівською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією на адресу ДП «МТП
«Усть-Дунайськ» листом від 18.12.2013 року
№820-27/1730 направлено вимогу щодо
усунення порушень, виявлених під час
ревізії фінансово-господарської
діяльності (т.1 а.с. 10-13).

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги ДФІ
в Одеській області підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

У пункті 2 вимоги Іллічівською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією зазначено, що ДП «МТП
«Усть-Дунайськ» в порушення п.п. 6, 9, 10
Зборів та плати за послуги, що
надаються суднами закордонного
плавання у морських портах України,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 27.06.1996 року №214,
п.8 Положення про портові збори,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.10.2000 року №1544, у
період з 01.04.2011 року по 30.09.2013 року було
неправильно розраховано швартовий
збір та плату за роботу буксирів при
одночасному застосуванні надбавки (при
швартуванні у вихідні та святкові дні)
та знижки, а також одночасно
застосовано декілька знижок при
нарахуванні корабельного збору,
внаслідок чого портом було
недоотримано доходів в загальній сумі
203630,50 грн.

У зв'язку з цим, Іллічівською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією
державному підприємству висунуто
вимогу: стягнути з власників суден
(згідно реєстрів у додатках 6.1-6.4)
недоотримані кошти в сумі 203630,50 грн.
шляхом проведення
претензійно-правової роботи.

З приводу зазначеного порушення
відповідачем фінансової дисципліни,
представник позивача - начальник
Іллічівської об'єднаної державної
фінансової інспекції Яковлєв Д.Т., який
безпосередньо приймав участь у
здійсненні ревізії ДП «МТП
«Усть-Дунайськ», пояснив наступне. В
ході ревізії було встановлено, що
портом в порушення вищезазначених
положень законодавства при розрахунку
корабельного збору одночасно
застосовувались дві знижки в розмірі 50%
кожна до встановленої граничної
базової ставки, шляхом подвійного її
помноження на коефіцієнт 0,5, в
результаті чого портом було
недоотримано корабельного збору в сумі
187823,08 грн. Крім того, розрахунок
швартового збору та плати за роботу
буксирів у вихідні та святкові дні
(проводиться з надбавкою 50 %), при
наявності ще окремої знижки у розмірі 50
%, здійснювався шляхом одночасного
помноження установленої граничної
(базової) ставки збору або плати на 0,5 та
1,5, замість окремого розрахунку
відповідних сум надбавок та знижки, в
результаті чого портом було
недоотримано швартового збору в сумі
16362,93 грн. та плати за роботу буксирів
при швартуванні в сумі 1921,29 грн.
Розрахунки недоотриманих сум
корабельного збору, швартового збору
та плати за роботу буксирів при
швартуванні було долучено в якості
додатків до акту ревізії №820-16/75 від
26.11.2013 року (а.с. 92-98).

Представники відповідача в судовому
засіданні зазначили, що зазначена
вимога в частині проведення
претензійно-правової роботи з
власниками суден щодо стягнення
недоотриманого розміру корабельного
збору в сумі 187823,08 грн. є безпідставною,
оскільки постановою Одеського
окружного адміністративного суду від
22.04.2014 року у справі №815/1091/14, яка
набрала законної сили, визнано
протиправною та скасовано пункт 2
вимоги Іллічівської об'єднаної
державної фінансової інспекції від
18.12.2013 року №820-27/1730 в частині
недоотримання коштів по корабельному
збору.

Як було встановлено судом під час
судового розгляду справи, державним
підприємством «МТП «Усть-Дунайськ»
пункт 2 спірної вимоги в частині
проведення претензійно-правової
роботи з власниками суден щодо
стягнення недоотриманих коштів
корабельного збору в сумі 187823,08 грн.
було оскаржено до Одеського окружного
адміністративного суду.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 22.04.2014 року
у справі №815/1091/14, залишеною в силі
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.07.2014 року,
було визнано протиправною та скасовано
пункт 2 вимоги Іллічівської об'єднаної
державної фінансової інспекції від
18.12.2013 року №820-27/1730 в частині
недоотримання коштів по корабельному
збору (т.2 а.с. 7-10).

Відповідно до вимог ч.1 ст.72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на те, що пункт 2 вимоги
Іллічівської об'єднаної державної
фінансової інспекції від 18.12.2013 року
№820-27/1730 в частині недоотримання коштів
по корабельному збору в сумі 187823,08 грн.,
з приводу невиконання якого ДФІ в
Одеській області звернулось до суду,
скасовано постановою Одеського
окружного адміністративного суду від
22.04.2014 року (яка набрала чинності) як
протиправний, суд вважає, що в
адміністративній справі №815/4167/14
відсутні правові підстави для
зобов'язання ДП «МТП «Усть-Дунайськ»
вчинити визначені у зазначеній частині
пункту 2 вимоги дії.

Що стосується обґрунтованості іншої
частини цього пункту вимоги
контролюючого органу, а саме щодо
проведення претензійно-правової
роботи з власниками суден, а саме: ТОВ
«Червона Рута», ПрАТ «УДП» та ТОВ
«Рив.А.Холдинг», щодо стягнення
недоотриманих коштів по швартовому
збору в сумі 16362,93 грн. та плати за
роботу буксирів при швартуванні в сумі
1921,29 грн., суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

В судовому засіданні представниками
відповідача не заперечувалось факту
допущення державним підприємством
«МТП «Усть-Дунайськ» порушень вимог
наказу Міністерства транспорту
України від 27.06.1996 року №214 «Про
затвердження зборів та плати за
послуги, що надаються суднами
закордонного плавання у морських
портах України» та Положення про
портові збори у вигляді невірного
розрахунку швартового збору та плати
за роботу буксирів при швартуванні, що
призвело до недоотримання портом
виручки в загальній сумі 18284,22 грн.

Разом з тим, на думку представників
відповідача, пункт 2 вимоги в
зазначеній частині не підлягає
виконанню ДП «МТП «Усть-Дунайськ» з тих
підстав, що станом на час судового
розгляду справи відповідно до положень
Закону України «Про морські порти
України» стягнення портових зборів,
зокрема швартового збору та плати за
роботу буксирів при швартуванні,
віднесено до компетенції державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України» в особі їх
відокремлених філій. На виконання норм
вищезазначеного закону ДП «МТП
«Усть-Дунайськ» було передано ДП
«Адміністрація морських портів
України» частину основних засобів, у
тому числі причали, а також
господарські договори, на підставі
яких відповідачем виставлялися
портові збори. Державним підприємством
«Адміністрація морських портів
України» було укладено з
судновласниками додаткові угоди до
зазначених договорів, за якими на
сьогоднішній день швартовий збір та
плати за роботу буксирів при
швартуванні сплачується
судновласниками на адресу
відокремлених філій ДП «Адміністрація
морських портів України». У зв'язку з
чим ДП «МТП «Усть-Дунайськ» не має
правових підстав для проведення
претензійно-правової роботи з
судновласниками щодо стягнення
недоотриманих коштів.

На підтвердження зазначених обставин
представниками відповідача було
надано до суду та судом досліджено акт
приймання-передачі майна, прав та
обов'язків від 13.06.2013 року, згідно якого
ДП «МТП «Усть-Дунайськ» було передано
ДП «Адміністрація морських портів
України» основні засоби та договори: №
4Д від 26.03.2009 року з ТОВ «Червона Рута»
про надання комплексу портових послуг
судам транспортного флоту, № 17Д/026УДПП
від 23.12.2009 року з ВАТ «УДП» про надання
послуг пасажирам, № 5Д від 04.01.2011 року з
ТОВ «Рив.А.Холдинг» про надання
комплексу портових послуг (т.2 а.с. 92-95).

Судом було встановлено, що з 14.06.2013 року
набрав чинності Закон України «Про
морські порти України» від 17.05.2012 року
№ 4709-VI (далі Закон України № 4709-VI),
статтею 1 якого визначено, що
адміністрація морських портів України
- державне підприємство, утворене
відповідно до законодавства, що
забезпечує функціонування морських
портів, утримання та використання
об'єктів портової інфраструктури
державної форми власності, виконання
інших покладених на нього завдань
безпосередньо і через свої філії, що
утворюються в кожному морському порту
(адміністрація морського порту).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
№4709-VI адміністрація морських портів
України утворюється, зокрема, з метою:
надання послуг суднам на підходах і
безпосередньо в акваторії морського
порту для їх безпечного судноплавства,
маневрування та стоянки; справляння та
цільового використання портових
зборів.

Згідно вимог ст.22 Закону України №4709-VI
портові збори сплачуються
адміністрації морських портів України,
крім випадків, визначених цим Законом.

З урахування того, що на час надання
отримання суднами ТОВ «Червона Рута»,
ВАТ «УДП» та ТОВ «Рив.А.Холдинг»
портових послуг, за які зазначеними
судновласниками було не доплачено
швартовий збір в сумі 16362,93 грн. та плату
за роботу буксирів при швартуванні в
сумі 1921,29 грн., відповідні послуги
згідно укладених з судновласниками
договорів надавались безпосередньо
державним підприємством «МТП
«Усть-Дунайськ», як стороною договору,
суд вважає, що обов'язок по проведенню
претензійно-правової роботи із цими
судновласниками щодо стягнення
недоотриманих коштів по швартовому
збору та плати за роботу буксирів при
швартуванні підлягає виконанню саме ДП
«МТП «Усть-Дунайськ».

Крім того, судом під час судового
розгляду справи було встановлено, що
відповідачем вживались заходи щодо
виконання вищезазначеної вимоги
Іллічівської об'єднаної державної
фінансової інспекції в частині
проведення претензійно-правової
роботи з судновласниками ТОВ «Червона
Рута», ВАТ «УДП» та ТОВ «Рив.А.Холдинг»
щодо стягнення недоотриманих коштів
швартового збору та плати за роботу
буксирів шляхом направлення на їх
адресу листів-претензій від 30.04.2014 року
№224/01/12-14, №225/01/12-14, №223/01/1-14 (т.2 а.с. 39-41),
якими на виконання цих претензій було
частково сплачено недоотриману портом
суму швартового збору в сумі 6552,69 грн.
(т.2 а.с. 118-119).

З цих підстав суд доходить висновку про
наявність у ДП «МТП «Усть-Дунайськ»
правових підстав провести
претензійно-правову роботу із
судновласниками для стягнення у
повному обсязі недоотриманої суми
швартового збору та плати за роботу
буксирів при швартуванні у розмірі
11731,53 грн. (16362,93 + 1921,29 - 6 552,69 = 11 731, 53).

Стосовно обґрунтованості позовних
вимог ДФІ в Одеській області про
зобов'язання відповідача виконати
частково пункт 3 вимоги Іллічівської
об'єднаної державної фінансової
інспекції від 18.12.2013 року №820-27/1730, суд
зазначає наступне.

Під час ревізії контролюючим органом
було встановлено, що ДП «МТП
«Усть-Дунайськ»:

- в порушення ст. 102-1 Кодексу законів про
працю України,ст. 19 Закону України «Про
оплату праці» необґрунтовано
нараховано та виплачено працівнику
державного підприємства за
сумісництвом ОСОБА_5 заробітну плату за
період з 14.10.2011 року по 28.08.2013 року за
фактично невідпрацьований час в сумі
61852,72 грн., зайво перераховано єдиного
соціального внеску на суму 23089,62 грн. та
виплачено кошти на відшкодування
витрат на харчування на суму 8025,00 грн.;

- в порушення п. 4 постанови Кабінету
Міністрів України від 03.04.1993 року «Про
роботу за сумісництвом працівників
державних підприємств, установ і
організацій» згідно наказу від 29.04.2004
року №4-к на посаду головного
енергетика порту (керівна посада)
прийнято за сумісництвом працівника
ОСОБА_6 на 0,5 ставки, що призвело до
незаконного нарахування та виплати цій
особі за період з 01.04.2011 року по 12.06.2013
року заробітної плати в сумі 35118,57 грн.
та зайвого перерахування єдиного
соціального внеску на суму 13109,76 грн.

У зв'язку з цим у пункті 3 Іллічівською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією висунуто вимогу ДП «МТП
«Усть-Дунайськ»: стягнути з ОСОБА_5
необґрунтовано виплачену заробітну
плату в сумі 61852,72 грн. та зайво
виплачені кошти на відшкодування
витрат за харчування в сумі 8025,00 грн.;
стягнути з ОСОБА_6 необґрунтовано
виплачену заробітну плату в сумі 35118,57
грн.; провести взаєморозрахунки щодо
внесків до Фондів та повернути зайво
сплачені кошти в сумі 36 199, 38 грн.; в
іншому випадку стягнути ці гроші з
відповідальних осіб, винних у зайвих
виплатах у порядку та розмірах,
встановлених ст.ст. 130-136 КЗпПУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 102-1 КЗпП України
працівники, які працюють за
сумісництвом, одержують заробітну
плату за фактично виконану роботу.

Статтею 19 Закону України «Про оплату
праці» від 24.03.1995 року №108/95-ВР
передбачено, що працівники, які
працюють за сумісництвом, одержують
заробітну плату за фактично виконану
роботу. Умови роботи за сумісництвом
працівників державних підприємств
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів
України від 03.04.1993 року №245 «Про роботу
за сумісництвом працівників державних
підприємств, установ і організацій»
робітники, спеціалісти і службовці
державних підприємств, установ і
організацій мають право працювати за
сумісництвом, тобто виконувати, крім
своєї основної, іншу роботу на умовах
трудового договору. На умовах
сумісництва працівники можуть
працювати на тому ж або іншому
підприємстві, в установі, організації
або у громадянина у вільний від
основної роботи час.

Відповідно до ч. 2 зазначеної Постанови
оплата праці сумісників провадиться за
фактично виконану роботу.

Пунктом 4 Постанови передбачено, що
окрім працівників, яким законодавчими
актами заборонено працювати за
сумісництвом, не мають права працювати
за сумісництвом також керівники
державних підприємств, установ і
організацій, їхні заступники,
керівники структурних підрозділів
(цехів, відділів, лабораторій тощо) та
їхні заступники (за винятком наукової,
викладацької, медичної і творчої
діяльності).

Представники позивача в судовому
засіданні зазначили, що ОСОБА_5
працював в ДП «МТП «Усть-Дунайськ» за
сумісництвом на посаді
електромеханіка б/к «Геркулес»,
основне місце роботи - державне
підприємство водних шляхів
«Устьдунайводошлях», посада - старший
електромеханік. Порушення
відповідачем вимог трудового
законодавства при нарахуванні та
виплаті заробітної плати за період з
14.10.2011 року по 28.08.2013 року зазначеній
особі полягало, на думку ДФІ, у тому, що
за результатами співставлення даних
табелів робочого часу встановлено
одночасне табелювання за основним
місцем роботи та за сумісництвом, тобто
ОСОБА_5 було виплачено заробітну плату
за час, коли він працював за основним
місцем роботи, а тому не міг
відпрацювати його за сумісництвом.
Таким чином відповідачем ОСОБА_5 було
нараховано та виплачено заробітну
плату в повному обсязі за фактично
невідпрацьований час у загальній сумі
61852,72 грн., зайво виплачені кошти на
відшкодування витрат за харчування в
сумі 8025,00 грн., а також зайво
перераховано єдиного соціального
внеску на суму 23089,62 грн.

Представники відповідача заперечували
факт необґрунтованого нарахування та
виплати ОСОБА_5 заробітної плати за
перевіряємий період та стверджували,
що оплата праці зазначеного працівника
здійснювалась за фактично
відпрацьований ним час по табелям
обліку робочого часу. Фактичність
знаходження ОСОБА_5. на роботі в ДП «МТП
«Усть-Дунайськ» у відображений в
табелях час підтверджується належним
чином оформленими та підписаними
документами: графіками змінності б/к
«Геркулес», судовими ролями, витягами з
судових журналів (т.1 а.с. 180-247, т. 2 а.с.11-30,
96-108).

Представниками позивача будь-яких
доказів на спростування зазначених
обставин до суду надано не було. При
цьому вони зазначили, що в обов'язки ДФІ
не входить встановлення обставин
фактичного знаходження працівника у
той чи інший час на робочому місці за
основним місцем роботи чи за
сумісництвом. Оскільки згідно вимог ст.
102-1 працівники, які працюють за
сумісництвом, одержують заробітну
плату за виконану роботу у вільний від
знаходження на основному місці роботи
час, саме державним підприємством «МТП
«Усть-Дунайськ», на думку працівників
Держфінінспекції, було необґрунтовано
здійснено нарахування та виплату
ОСОБА_5 заробітної плати та інших
виплат.

Суд вважає хибною таку позицію
представників ДФІ в Одеській області, з
наступних підстав.

Відповідно до п.п.2,35,49 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 року №550,
інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб.

Акт ревізії містить виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Разом з тим, контролюючим органом в
порушення вимог зазначеного Порядку
під час ревізії не було встановлено
факту не відпрацювання ОСОБА_5 робочого
часу, за який ДП «МТП «Усть-Дунайськ»
було нараховано та виплачено
зазначеній особі заробітну плату та
кошти на відшкодування витрат за
харчування, а лише співпадання графіку
робочого часу за сумісництвом з
графіком робочого часу за основним
місцем, на думку суду, не може бути
підставою для висновку контролюючого
органу про необґрунтовану виплату саме
ДП «МТП «Усть-Дунайськ» зазначеному
працівнику коштів за невідпрацьований
час.

В судовому засіданні представниками
позивача також не було наведено та
судом не встановлено жодних фактичних
обставин, що свідчили б про факт
невиконання ОСОБА_5 своїх посадових
обов'язків у робочий час, відображений
ДП «МТП «Усть-Дунайськ» у табелях
робочого часу за період з 14.10.2011 року по
28.08.2013 року, та спростовували б факт
нарахування та виплати відповідачем
зазначеній особі заробітної плати та
коштів на відшкодування витрат за
харчування за час, що ним фактично
відпрацьований.

Крім того, при прийнятті рішення в цій
частині суд приймає до уваги те, що
Іллічівською державною фінансовою
інспекцією у спірній вимозі був
зазначений альтернативний спосіб
усунення зазначеного порушення:
стягнення з ОСОБА_5 необґрунтовано
виплаченої заробітної плати та зайво
виплачених коштів на відшкодування
витрат за харчування, або стягнення цих
коштів з відповідальних осіб у порядку
та розмірах, встановлених ст.ст. 130-136
КЗпПУ.

Статтею 127 КЗпП України передбачено, що
повернення працівником підприємству
зайво виплачених коштів проводиться
лише у випадку повернення сум, зайво
виплачених внаслідок лічильних
помилок.

Згідно ст. 215 Цивільного кодексу
України не підлягають поверненню
безпідставно набуті заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї,
пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди завданої
каліцтвом, іншими ушкодженнями
здоров'ю або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб для існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача.

З огляду на те, що контролюючим органом
у акті ревізії не було встановлено, а
представниками ДФІ в Одеській області
в судовому засіданні не доведено
недобросовісного отримання ОСОБА_5
заробітної плати та коштів на
відшкодування витрат за харчування,
суд доходить висновку про відсутність
у державного підприємства «МТП
«Усть-Дунайськ» правових підстав для
стягнення із зазначеної особи
відповідних коштів.

Крім того, як було встановлено судом,
пункт 3 спірної вимоги ДФІ відповідачем
на час розгляду справи був виконаний,
та ним, за неналежне виконання трудових
обов'язків при прийманні на роботу за
сумісництвом ОСОБА_5, наказом директора
ДП «МТП «Усть-Дунайськ» від 11.02.2014 року
№1-л начальника відділу кадрів порту
Юр`єву В.В. притягнуто до матеріальної
відповідальності згідно ст. 132 Кодексу
законів про працю України (а.с. 113-116).
Проти зазначених обставин
представники контролюючого органу в
судовому засіданні не заперечували.

Що стосується порушення відповідачем
вимог трудового законодавства при
нарахуванні та виплаті заробітної
плати за період з 01.04.2011 року по 12.06.2013
року в сумі 35118,57 грн. головному
енергетику порту ОСОБА_6 (який працював
за сумісництвом на 0,5 ставки), то воно
(згідно пояснень представників ДФІ в
Одеській області) полягало у тому, що
чинним законодавством заборонено
працювати за сумісництвом особам на
керівних посадах, якою є посада
головного енергетика - керівника
структурного підрозділу підприємства
(відділу головного енергетика) згідно
п. 1.2 Положення про відділ головного
енергетика ДП «МТП «Усть-Дунайськ» (т.1
а.с. 164-168).

Представники відповідача в судовому
засіданні проти зазначених обставин
заперечували та стверджували, що
посада головного енергетика ДП «МТП
«Усть-Дунайськ» не є керівною посадою,
оскільки в ДП «МТП «Усть-Дунайськ»
відсутній структурний підрозділ -
відділ головного енергетика.

На підтвердження зазначених обставин
представниками порту було надано та
судом досліджено штатний розпис ДП
«МТП «Усть-Дунайськ», з якого
вбачається, що до керівних посад порту
відносяться лише посади: начальника
порту, головного інженера та
заступника начальника порту з правових
питань, а відділ головного енергетика в
структурі порту взагалі відсутній (т.2
а.с. 31-36).

З цих підстав суд не приймає до уваги
посилання представників позивача в
обґрунтування правомірності
встановлення з боку відповідача
зазначеного порушення на Положення про
відділ головного енергетика ДП «МТП
«Усть-Дунайськ», оскільки контролюючим
органом в ході ревізії не встановлено,
а його представниками під час судового
розгляду справи не доведено фактичної
наявності в штатному розписі ДП «МТП
«Усть-Дунайськ» відповідного
підрозділу, керівником якого був
ОСОБА_6, а також і того, що посада
головного енергетика віднесена до
керівних постановою КМУ від 03.04.1993 року
№245.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи
на те, що ОСОБА_6 було нараховано та
виплачено ДП «МТП «Усть-Дунайськ»
заробітну плату у перевіряємий період
за фактично відпрацьований час, проти
чого представники ДФІ в Одеськй
області у судовому засіданні не
заперечували, суд вважає, що підстав
для стягнення відповідачем із
зазначеної особи заробітної плати в
сумі 35118,57 грн. також немає.

З вищенаведених підстав, суд вважає
також необґрунтованою вимогу ДФІ в
Одеській області про зобов'язання
відповідача провести
взаєморозрахунки щодо внесків до
Фондів та повернути зайво сплачені
кошти в сумі 36199, 38 грн., оскільки вона є
похідною від вимог про стягнення з
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зайво виплаченої
заробітної плати.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Частиною 2 ст. 15 Закону України №2939-XII
передбачено, що обов'язковими для
виконання службовими особами об'єктів,
що контролюються, є законні вимоги
службових осіб органу державного
фінансового контролю.

З урахуванням викладеного та на
підставі встановлених в судовому
засіданні обставин суд дійшов
висновку, що позивачем в судовому
засіданні не доведено обґрунтованості
та правомірності висновків акту
ревізії, на підставі яких відповідачу
було висунуто пункт 2 вимоги від 18.12.2013
року №820-27/1730 в частині проведення
претензійно-правової роботи з
власниками суден з метою стягнення
недоотриманих сум корабельного збору
та пункт 3 щодо стягнення з працівників
підприємства ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зайво
виплачених коштів, а тому
адміністративний позов ДФІ в Одеській
області в частині зобов'язання
державного підприємства «Морський
торговельний порт «Усть-Дунайськ» їх
виконати задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги ДФІ в Одеській області в
частині зобов'язання відповідача
виконати пункт 2 вимоги Іллічівської
об'єднаної державної фінансової
інспекції від 18.12.2013 року №820-27/1730 в
частині проведення
претензійно-правової роботи з
власниками суден з метою стягнення
недоотриманих сум швартового збору та
плати за роботу буксирів у розмірі 11731,53
грн. є правомірними та обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2, 7-14, 122, 158-163, 186, 254 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної
фінансової інспекції в Одеській
області до державного підприємства
«Морський торговельний порт
«Усть-Дунайськ» про зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Зобов'язати державне підприємство
«Морський торговельний порт
«Усть-Дунайськ» виконати пункт 2
вимоги Іллічівської об'єднаної
державної фінансової інспекції від
18.12.2013 року №820-27/1730 в частині
проведення претензійно-правової
роботи з власниками суден з метою
стягнення недоотриманих сум
швартового збору та плати за роботу
буксирів у розмірі 11731,53 грн.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Одеський окружний адміністративний
суд апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний суддею 11 грудня 2014 року.

Суддядпис/
Білостоцький О.В.