Справа № 2а/0370/3601/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року м.
Київ К/800/13193/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
Начальника відділу ДАІ Ратнівського
районного відділу управління МВС
України у Волинській області Коваля
І.А., прокурора Ратнівського району
Волинської області Хилюка В.В. та
першого заступника прокурора
Волинської області Троца В.М. про
визнання бездіяльності протиправною,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 07 грудня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року позивачі звернулися до
суду з позовом до Начальника відділу
ДАІ Ратнівського районного відділу
управління МВС України у Волинській
області Коваля І.А., прокурора
Ратнівського району Волинської
області Хилюка В.В. та першого
заступника прокурора Волинської
області Троца В.М., у якому просили
визнати протиправною бездіяльність
відповідачів щодо неналежного
реагування на заяви позивачів, яким
завдано шкоду внаслідок
адміністративного правопорушення,
вчиненого ОСОБА_8, зобов'язати їх надати
належну кваліфікацію діянням
громадянина ОСОБА_8, винного у вчиненні
ДТП, та зобов'язати відповідачів надати
позивачам всі документи про результати
прокурорського реагування на їхні
заяви.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 07 грудня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року, позивачам відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції у
справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з
касаційною скаргою, в якій просять
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 21 листопада 2011 року до
прокуратури Ратнівського району
Волинської області надійшла заява
ОСОБА_5 від 17 листопада 2011 року, в якій
той просив перевірити законність дій
посадових осіб Ратнівського РВ УМВС
України у Волинській області щодо
невідкриття адміністративного
провадження під час розгляду
матеріалів ДТП, яке мало місце 30
жовтня 2012 року за участю позивачів та
громадянина ОСОБА_8

В ході перевірки встановлено, що 30
жовтня 2011 року близько 16 години в
чергову частину Ратнівського РВ УМВС
України у Волинській області від
ОСОБА_4 надійшло повідомлення про те, що
на автодорозі Ковель-Доманово в
с.Замшани вчинено ДТП, потерпілих
немає.

При перевірці цієї заяви було
встановлено, що 30 жовтня 2011 року
близько 15 год. 40 хв. ОСОБА_5, керуючи
автомобілем НОМЕР_1, на автодорозі
Ковель-Доманово в с.Замшани помітив
коня з гужовою підводою без візника,
який перебігав дорогу зліва направо.
Уникаючи зіткнення, ОСОБА_5 повернув
кермо вправо та почав гальмувати, однак
уникнути зіткнення з конем не зміг,
внаслідок чого автомобіль, кінь та
гужова підвода зазнали пошкоджень.

Також було встановлено, що перед
вказаними подіями ОСОБА_8, разом зі
своїми сином та дружиною, того дня на
околиці с. Замшани згрібати скошену
траву, а поруч перебував кінь, що був
запряжений в гужовий віз. Кінь був
прив'язаний до металевого штиря, що був
забитий в землю. З невідомих причин
кінь сполохався, відірвався та побіг в
сторону автодороги Ковель-Доманово, де
при її перетинанні зіткнувся з
автомобілем НОМЕР_1.

В результаті зазначеної пригоди
постраждалих не було, тому згідно вимог
наказу МВС № 400 від 14 квітня 2004 року
повідомлення про пригоду було
зареєстровано в Журналі обліку
інформації Ратнівського РВ УМВС
України у Волинській області 30 жовтня
2011 року за № 132.

З метою перевірки вказаних обставин,
прокуратурою Ратнівського району
Волинської області із Ратнівського РВ
було витребувано матеріали за вказаним
фактом ДТП, а також відібрано пояснення
від інспектора дізнання ВДАІ ОСОБА_9 та
громадянина ОСОБА_8

Листом від 13 грудня 2011 року за № 41-99-11
прокуратура надала заявнику ОСОБА_5
відповідь про те, що у відкритті
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відмовлено, оскільки в діях ОСОБА_8
відсутній склад адміністративного
правопорушення. При цьому прокурор
послався на те, що постраждалих в
результаті зазначеної ДТП не було;
ОСОБА_8 на момент ДТП конем, запряженим
в гужову підводу, не керував, тобто не
був візником, який прирівнюється до
статусу водія, а тому в його діях
відсутній склад правопорушень,
передбачених ст.ст.124, 127 КУпАП.

27 грудня 2011 року ОСОБА_5 звернувся до
прокуратури Волинської області із
заявою про перевірку законності
вказаного рішення прокурора
Ратнівського району.

Прокуратурою Волинської області було
витребувано від прокуратури
Ратнівського району Волинської
області матеріали наглядового
провадження за заявою ОСОБА_5,
відібрані пояснення у ОСОБА_8 та
повторно від ОСОБА_9, а також зроблено
запит до Служби автомобільних доріг у
Волинській області щодо ширини смуги
відведення автомобільної дороги М-19
Доманове-Ковель на відрізку, де
відбулось ДТП.

За результатами перевірки старшим
помічником прокурора області складено
довідку, відповідно до якої в діях
ОСОБА_8 відсутнє порушення Правил
дорожнього руху, що виключає
притягнення його до адміністративної
відповідальності, а відтак підстав для
внесення документів прокурорського
реагування немає. В довідці, окрім
іншого, зазначено, що місце робіт, де
ОСОБА_8 прив'язав коня, знаходиться поза
межами смуги відведення дороги, тому в
його діях відсутнє порушення п.7.7 (в)
Правил дорожнього руху України
(залишення на смузі відведення дороги
тварини без нагляду та випасання її), що
відповідно виключає притягнення його
до адміністративної відповідальності
за ст.124 або ст.127 КУпАП.

Статтею 12 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено, що прокурор
розглядає заяви і скарги про
порушення прав громадян та юридичних
осіб, крім скарг, розгляд яких
віднесено до компетенції суду.
Прокурор здійснює нагляд за
додержанням вимог законодавства щодо
порядку розгляду скарг всіма
органами, підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами.

Відповідно до статті 20 вказаного
Закону, визначено повноваження
прокурора, при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів, прокурор має
право, зокрема: витребовувати від
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, військових
частин, державних підприємств,
установ та організацій рішення,
розпорядження, інструкції, накази та
інші акти і документи, одержувати
інформацію про стан законності і
заходи щодо її забезпечення, мати
доступ до відповідних інформаційних
баз даних державних органів; мати
доступ до документів і матеріалів,
необхідних для проведення перевірки, у
тому числі за письмовою вимогою, і
таких, що містять комерційну
таємницю або інформацію з обмеженим
доступом. Письмово вимагати подання в
прокуратуру у визначений ним розумний
строк зазначених документів та
матеріалів, видачі необхідних
довідок, у тому числі щодо операцій
і рахунків юридичних осіб та інших
організацій, для вирішення питань,
пов'язаних з перевіркою; отримувати від
посадових та службових осіб і громадян
усні або письмові пояснення, в тому
числі шляхом виклику відповідної особи
до органу прокуратури.

При виявленні порушень закону прокурор
або його заступник у межах своєї
компетенції мають право, зокрема, у
встановленому законом порядку
ініціювати притягнення особи до
дисциплінарної, адміністративної
відповідальності, починати досудове
розслідування.

Відповідно до частини першої статті 20
Закону України «Про звернення
громадян», звернення розглядаються і
вирішуються у термін не більше одного
місяця від дня їх надходження, а ті, які
не потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Враховуючи вказане, та оскільки
відповідачі в повній мірі довели
правомірність своїх дій належними та
допустимими доказами, колегія суддів
погоджується з висновками суддів
попередніх інстанцій про
безпідставність позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 07 грудня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: