Справа № 21-355а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кривенка
В.В.,суддів:Гриціва М.І., Гусака М.Б.,
Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка
В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б.,
Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом ОСОБА_11
до Державної митної служби України
(далі - ДМСУ), Південної митниці
Міністерства доходів і зборів України
(далі - Митниця) про визнання
протиправним та скасування наказу,
поновлення на роботі і стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_11 звернувся до
суду з адміністративним позовом, у
якому просив: визнати протиправним і
скасувати наказ ДМСУ від

30 грудня 2011 року № 2766-к «По особовому
складу митних органів»; поновити його
на посаді головного інспектора відділу
митного оформлення № 1 митного поста
«Іллічівськ» Митниці з 30 грудня 2011 року
та стягнути з Митниці середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог
зазначив, що через несумлінне
виконання своїх службових обов'язків
наказом голови ДМСУ від 30 грудня 2011
року

№ 2766-к його перебування на державній
службі в митних органах припинено за
порушення Присяги державного
службовця (далі - Присяга) відповідно до
пункту 6 частини першої статті 30 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII
«Про державну службу» (далі - Закон №
3723-XII).

Одеський окружний адміністративний
суд постановою від 13 березня

2012 року у задоволенні позовних вимог
відмовив.

Одеський апеляційний адміністративний
суд постановою 18 липня

2012 року, залишеною без змін ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 13 лютого 2014 року, рішення суду
першої інстанції скасував та ухвалив
нове - про задоволення позову.

Не погоджуючись із ухвалою Вищого
адміністративного суду України,
Митниця звернулась із заявою про її
перегляд Верховним Судом України з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а саме через неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції пункту 6 частини першої
статті 30 Закону № 3723-XII у подібних
правовідносинах.

На обґрунтування заяви додано копії
ухвал Вищого адміністративного суду
України від 4 жовтня 2007 року та 11 жовтня
2012 року

справи №№ К/9991/50805/12, К/9991/49677/12), які, на
думку Митниці, підтверджують
неоднакове правозастосування.

Вищий адміністративний суд України
ухвалою від 1 липня 2014 року допустив цю
справу до провадження Верховного Суду
України з підстави неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції пункту 6 частини першої
статті 30 Закону № 3723-XII у подібних
правовідносинах.

Обставини справи, рішення від 4 жовтня
2007 року в якій додано до заяви, відмінні
від обставин справи, що розглядається,
оскільки предметом судового розгляду в
ній була правомірність звільнення
позивача з займаної посади за
порушення Присяги відповідно до
частини першої пункту 6 статті 30 Закону

№ 3723-ХІІ, яке мало місце під час його
перебування на лікарняному.

У рішенні від 11 жовтня 2012 року у справі
№ К/9991/50805/12, наданому на підтвердження
неоднакового правозастосування, суд
касаційної інстанції погодився із
висновками судів попередніх інстанцій
про правомірність припинення
державної служби позивача на підставі
пункту 6 частини першої статті 30 Закону
№ 3723-XII за порушення вимог Митного
кодексу України (який був чинним на час
виникнення спірних відносин; далі - МК)
в частині митного оформлення, вказавши,
що умисне несумлінне виконання
позивачем своїх службових обов'язків є
порушенням Присяги, а тому такі дії є не
дисциплінарним порушенням, а наслідком
невідповідності займаній посаді за
моральними та діловими якостями
державного службовця зі спеціальним
статусом. Тобто звільнення позивача є
не видом застосування до нього
дисциплінарного стягнення, а наслідком
порушення ним Присяги, що становить
самостійну підставу припинення
державної служби, встановлену Законом
№ 3723-XII.

Не може бути підставою для перегляду
судового рішення також і ухвала Вищого
адміністративного суду України від 11
жовтня 2012 року у справі

№ К/9991/49677/12, оскільки касаційний суд
рішення судів попередніх інстанцій
скасував, а справу направив на новий
розгляд до суду першої інстанції, тобто
рішення по суті спору у цій справі не
приймав.

У справі, що розглядається, Вищий
адміністративний суд України
погодився із висновком суду
апеляційної інстанції про
незаконність та необґрунтованість
звільнення позивача на підставі пункту
6 частини першої статті 30 Закону

№ 3723-XII. Суд виходив із того, що
звільненню державного службовця за
вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстави припинення державної служби
за порушення Присяги має передувати
службове розслідування, проведення
якого регламентується Інструкцією про
порядок організації та проведення
службового розслідування і службової
перевірки в митній службі України,
затвердженої наказом ДМСУ від 13 серпня
2010 року № 918 (далі - Інструкція), і
висновки якого є передумовою
звільнення. Крім того, кваліфікуючи дії
позивача як порушення присяги,
відповідач не навів відповідних
мотивів, за яких проступок можна
класифікувати саме як порушення
Присяги, а не дисциплінарне
правоворушення.

Звільнення за порушення Присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок неможливо
кваліфікувати як порушення Присяги.

Вирішуючи питання про усунення
розбіжностей у застосуванні судом
касаційної інстанції зазначених норм
матеріального права, колегія суддів
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України
виходить із такого.

Верховний Суд України неодноразово
висловлював правову позицію у спорах
цієї категорії, зокрема, у постановах
від 21 травня, 4 червня, 17 вересня,

3 грудня 2013 року, 22 квітня 2014 року
[справи №№ 21-403а12, 21-167а13,

21-231а13, 21-379а13, 21-90а14 відповідно], яка
полягає у тому, що правовий статус
посадових осіб митної служби України,
їх права та обов'язки визначаються
Конституцією України, МК, а в частині,
що ним не регулюється, - Законом № 3723-XII.
Тобто дисциплінарна відповідальність
посадових осіб митної служби
врегульована спеціальним
законодавством, у тому числі й нормами
Дисциплінарного статуту митної служби
України, затвердженого Законом України
від 6 вересня 2005 року № 2805-ІV (чинного на
час виникнення спірних відносин; далі -
Статут). Положення Закону № 3723-XII можуть
застосовуватися щодо посадових осіб
митної служби у тій частині, що не
врегульована спеціальним митним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту. Оскільки припинення державної
служби на підставі пункту 6 частини
першої статті 30 Закону № 3723-XII є крайнім
заходом відповідальності державного
службовця за порушення службової
дисципліни, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності, то
неможливість застосування до
посадової особи митної служби України
дисциплінарних стягнень аж до
звільнення з митного органу має бути
мотивовано. Розділом 4 Статуту
визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, завдяки чому
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Передумовою звільнення державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстави припинення державної служби
за порушення Присяги мають бути
порушення, встановлені внаслідок
ретельного службового розслідування,
порядок проведення якого регулюється
Інструкцією. При цьому необхідно
враховувати, що наслідком вчинення
дисциплінарного правопорушення можуть
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу з інших підстав, які є
санкціями різних рівнів
відповідальності і не можуть
застосовуватись як альтернативні.
Звільнення за порушення Присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можна
кваліфікувати як порушення Присяги.

Оскільки суд касаційної інстанції
правильно застосував норми
матеріального права до встановлених у
справі обставин та дійшов правильного
висновку про неправомірність дій
відповідача при звільненні ОСОБА_11, то
у задоволенні заяви Митниці слід
відмовити.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви Південної митниці
Міністерства доходів і зборів України
відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В.
Кривенко Судді:М.І. Гриців М.Б. Гусак
О.А. КороткихО.В. Кривенда В.Л.
Маринченко П.В. Панталієнко О.Б.
Прокопенко І.Л. Самсін О.О. Терлецький