Справа № 820/17521/14
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Чудних С.О.,
за участю секретаря судового засідання
- Хмелівської Н.М.,
представника позивача - Кізілова О.В.,
представника відповідача - Бондар Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Харків-Продукт" до Західної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-
Позивач, Приватне виробничо-комерційне
підприємство "Харків-Продукт",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій просить суд визнати
незаконним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Західної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
відповідачем була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка позивача з питань дотримання
податкового законодавства за період з
01.04.2014 року по 30.06.2014 року, за
результатами якої складено акт. На
підставі вказаного акту перевірки №
2770/20-33-22-05-07/2375489 від 29.08.2014 року
відповідачем було прийняте
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення від 26.09.2014 року № .
Обставини, які викладені в акті
перевірки, неправомірно кваліфіковані
як порушення, що передбачені ст.198, ст. 201
Податкового кодексу України,
вищевказані порушення встановлено
відповідачем при довільному
трактуванні норм права та при грубому
порушенні норм податкового
законодавства та свідчить про
поверхневе проведення перевірки. У
зв'язку із чим, позивач вважає, що
податкове повідомлення - рішення від
26.09.2014 року № є протиправним та
підлягає скасуванню, у зв'язку з чим
просить суд задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 04.12.2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі та
просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 04.12.2014 року проти позову
заперечував, зазначив, що порушення,
встановлені в ході перевірки позивача,
зафіксовані належним чином в акті
перевірки, підставою для винесення
спірного податкового повідомлення -
рішення слугував відображений в акті
перевірки висновок про неможливість
реального здійснення фінансово -
господарських операцій позивача по
взаємовідносинах із контрагентами
внаслідок чого, підприємством занижено
податок на додану вартість у розмірі
723446,00 грн. за рахунок завищення
податкового кредиту по операціях з
зазначеними контрагентами, у зв'язку з
чим просив суд у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка позивача з питань дотримання
податкового законодавства за період з
01.04.2014 року по 30.06.2014 року, за
результатами якої складено акт №
2770/20-33-22-05-07/2375489 від 29.08.2014 року (т.1 а.с. 7-
39) .

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п. 201.4
ст. 201 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року №2755-2010 року, зі змінами та
доповненнями, в результаті чого
підприємством занижено податок на
додану вартість у сумі 723446,00 грн. за
рахунок завищення податкового кредиту
по операціях з ПАТ "Сонячна Долина", ТОВ
"Альфа ЛТД" та ТОВ "Профтехконституція"
(т. 1 а.с. 39).

На підставі вказаного акту перевірки №
2770/20-33-22-05-07/2375489 від 29.08.2014 року
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення - рішення від 26.09.2014 року №
про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у
розмірі 723446 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
розмірі 180861,50 грн. (т. 1 а.с. 40).

З дослідженого акту перевірки №
2770/20-33-22-05-07/2375489 від 29.08.2014 року судом
встановлено, що фактичною підставою
для відображення в акті порушень і
винесення спірного податкового
повідомлень-рішення слугував
викладений в акті висновок відповідача
про не підтвердження реальності
здійснення господарських відносин,
укладених позивачем та його
контрагентами.

Однак, суд не погоджується з такими
висновками відповідача виходячи з
наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що
між позивачем (покупець) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Профтехконституція" (постачальник)
укладено договір поставки №03/04 від
01.04.2014 року. За умовами укладеного
договору постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені
строки, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити на умовах даного
договору, товар, визначений у накладних
( т. 1 а.с. 60-62).

Реальність виконання умов укладеного
договору №03/04 від 01.04.2014 року
підтверджується залученими до
матеріалів справи документами
первинного та бухгалтерського обліку:
податковими накладними, видатковими
накладними та товарно-транспортними
накладними (т. 1 а.с. 63-146).

Також між позивачем (покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Стандартопт"
(постачальник) укладено договір
поставки №5 від 05.03.2014 року, за умовами
якого постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені
строки, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити на умовах даного
договору, товар, визначений у накладних
( т. 1 а.с. 152-153).

На виконана умов укладеного правочину
позивачем надано до матеріалів справи
податкові накладні, видаткові накладні
та товарно-транспортні накладні (т. 1
а.с. 154-210, т. 2, т. 3 а.с. 1-151).

Матеріалами справи підтверджено, що
між позивачем (покупець) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"АСС-ТРЕЙД" (постачальник) укладено
договір поставки №2/6 від 02.06.2014 року. За
умовами укладеного договору
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити на умовах даного договору,
товар, визначений у накладних ( т. 5 а.с.
168-169).

Реальність виконання умов укладеного
договору №2/6 від 02.06.2014 року
підтверджується залученими до
матеріалів справи документами
первинного та бухгалтерського обліку:
податковими накладними, видатковими
накладними та товарно-транспортними
накладними (т. 5 а.с. 170-219, т. 6 1-9).

Також, між Приватним
виробничо-комерційним підприємством
"Харків-Продукт" (покупець) та Публічним
акціонерним товариством "Сонячна
Долина" (постачальник) було укладено
договір поставки №19 від 19.03.2014 року,
відповідно до якого постачальник
зобов'язуєься передати (поставити) у
зумовлені строки, а покупець прийняти
та оплатити товар (т. 4 а.с. 163-170).

Реальність виконання умов вказаного
правочину підтверджується наявними у
матеріалах справи податковими
накладними, видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними ( т. 4
а.с. 171-221).

Судом встановлено, що 29.04.2014 року між
позивачем (покупець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Виробничо-торгівельне підприємство
"УКРПРОДУКТ" було укладено договір
поставки № 10 за умовами якого
постачальник зобов'язуєься передати
(поставити) у зумовлені строки, а
покупець прийняти та оплатити товар (т.
4 а.с. 222).

На виконання зазначеного правовину
позивачем долучено до матеріалів
справи податкові накладні, видаткові
накладні, товарно-транспортні накладні
(т. 4 а.с. 223- 250, т. 5 а.с. 1-38).

Крім того, судом встановлено, що 03.04.2014
року між Приватним
виробничо-комерційним підприємством
"Харків-Продукт" (замовник) Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Виробничо-торгівельне підприємство
"УКРПРОДУКТ" укладено договір на
виконання робіт №4-у, відповідно до
якого замовник доручає, а виконавець
приймає на себе зобов'язання з
виконання послуг та виконання робіт з
комплектації, збирання та пакування
обладнання (т. 50а.с. 129).

Реальність виконання умов вказаного
правочину підтверджується наявними у
матеріалах справи податковими
накладними та актами про надання
послуг ( т. 5 а.с. 130-167).

Матеріалами справи підтверджено, що
10.03.2014 року між позивачем (покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Альфа ЛТД" укладено
договір поставки № 25, відповідно до
якого постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені
строки, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити на умовах даного
договору, товар, визначений у накладних
( т. 5 а.с. 61-63).

На виконана умов укладеного правочину
позивачем надано до матеріалів справи
податкові накладні, видаткові накладні
та товарно-транспортні накладні (т. 5
а.с. 64-128).

Крім того, Приватним
виробничо-комерційним підприємством
"Харків-Продукт" (Замовник) було
укладено договір № 05/14 про надання
послуг для перевезення вантажу із
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
(первізник) від 05.05.2014 року (т. 6 а.с. 208-209).

Також у підтвердження виконання умов
правочинів укладених із контрагентами
за перевіряємий період позивачем
надано до матеріалів справи
оборотно-сальдові відомості та картки
складського обліку матеріалів (т. 5 а.с.
39-60).

У підтвердження наявності ресурсів для
зберігання придбаного товару
позивачем надано да матеріалів справи
договір оренди нежитлових приміщень №
3 від 31.12.2013 року, укладеного між
Приватним виробничо-комерційним
підприємством "Харків-Продукт" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "АСС-Харківпласт" (т. 1
а.с. 147-151)

Для підтвердження подальшої
реалізації придбаної продукції
позивачем надано до матеріалів справи
договори укладені із ТОВ "ЮБС ЛОГІСТИКА
ХОЛОД", ТОВ "АСС", ТОВ "Інвест Трейд ЛТД",
ПП "Три С-Фелікс" разом із документами
первинного та бухгалтерського обліку (
т. 4 а.с. 2-152, т 6. а.с. 10-202).

Суд зазначає, що про фактичне виконання
умов договору свідчать первинні
бухгалтерські та податкові документи,
виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні" і п.2.4.
ст.2 "Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Згідно з ст. 14.1.181 Податкового кодексу
України, податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
законом.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового
кодексу України, податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до ст.198.6. Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Однак, в даному випадку виконання
договорів між позивачем та його
контрагентами підтверджується
податковими накладними, видатковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, оборотно-сальдовими
відомостями, наявними в матеріалах
справи.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Як підтверджено матеріалами справи,
правочини укладені між позивачем та
його контрагентами виконано кожною
стороною цих договорів, що
підтверджується первинними
документами, а саме податковими
накладними. Сторони претензій одна до
одної не мали.

Відповідно до ст.201.1 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Слід звернути увагу на те, що
зауваження щодо форми та змісту
наданих податкових накладних з боку
податкового органу в акті перевірки
відсутні.

Таким чином, позивачем виконані всі
умови для формування податкового
кредиту. Суд звертає увагу на те, що
податкові накладні відповідають
вимогам закріпленими в ст.201
Податкового кодексу України.

Отже, як вбачається з матеріалів
справи, позивач та його контрагенти
належним чином оформили договірні
правовідносини та на виконання вимог
податкового законодавства оформили
первинні документи податкової та
бухгалтерської звітності, які
відповідають вимогам чинного
законодавства України .

Щодо посилань відповідача на акт "Про
результати документальної
позапланової виїзної документальної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю "Профтехконструкції"
суд зазначає, що законодавством
України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
можливими допущеними порушеннями
законодавства інших юридичних осіб, на
господарюючих суб'єктів не
покладається обов'язок та не надається
право контролювати дотримання
законодавства платником податків, який
виступає контрагентом у господарській
операції.

Ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

Виходячи з наведеного, порушення,
допущені одним платником податків у
відображенні в податковому обліку
певної господарської операції, за
загальним правилом, не впливають на
права та обов'язки іншого платника
податків. Крім того, чинне
законодавство не покладає на
підприємство обов'язок збирання
інформації про стан господарської
діяльності та порушення
підприємств-контрагентів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. З огляду на
припис наведеної норми процесуального
права при розгляді судом спору щодо
правомірності рішення органу
державної податкової служби, яким
платнику податків донараховані
податкові зобов'язання чи зменшені
податкові вигоди, презумується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Відповідачем вказаного процесуального
обов'язку стосовно податкового
повідомлення - рішення від 26.09.2014 року
№ , не виконано, тому суд
приходить до висновку про
невідповідність прийнятого
відповідачем податкового
повідомлення-рішення дійсним
обставинам справи та вимогам діючого
законодавства, а отже є таким, що
підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позов Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Харків-Продукт" є обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
Харківський окружний адміністративний
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Харків-Продукт" до Західної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити у
повному обсязі.

Визнати незаконним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Західної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області № від 26.09.2014
року.

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено
09.12.2014р.

Суддя

С.О. Чудних