Справа № 821/2262/13-а
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2014 р. м. Київ
К/800/14487/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Головуючого судді Малиніна
В.В.,суддів Загороднього А.Ф., Швеця
В.В. розглянувши у попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
Заступника прокурора Херсонської
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 15
серпня 2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 20 лютого 2014 року за позовом
Заступника прокурора Новотроїцького
району Херсонської області до
Новотроїцької районної ради про
визнання протиправними та скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Новотроїцького
району Херсонської області звернувся
до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Новотроїцької районної ради, у якому
просив: визнати протиправним та
скасувати рішення Новотроїцької
районної ради XXIX сесії шостого
скликання від 17.05.2013 року № 498 «Про
директора Новотроїцького районного
територіального центру соціального
обслуговування (надання соціальних
послуг) ОСОБА_4»; зобов'язати
відповідача повторно розглянути
питання щодо звільнення
ОСОБА_4 з посади директора
Новотроїцького районного
територіального центру соціального
обслуговування (надання соціальних
послуг).

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року у задоволені позову відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, Заступник
прокурора Херсонської області
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати, у задоволені
позову відмовити.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу до Вищого
адміністративного суду України не
надав.

Відповідно до частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга заявника підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що Постановою
Новотроїцького районного суду
Херсонської області від 01.04.2013 року
директора Новотроїцького районного
територіального центру соціального
обслуговування (надання соціальних
послуг) ОСОБА_4 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення корупційного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 50
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з конфіскацією незаконно
одержаної неправомірної вигоди
матеріального характеру.

Незважаючи на це, рішенням № 498 від
14.05.2013 року «Про директора
Новотроїцького районного
територіального центру соціального
обслуговування (надання соціальних
послуг) ОСОБА_4», вирішено переукласти
контракт з даною посадовою особою
терміном на 1 рік (у зв'язку з
закінченням строку попереднього), про
що було повідомлено прокуратуру
району.

Вважаючи, що вказане рішення винесене
всупереч Закону України «Про засади
запобігання та протидії корупції» (ч. 2
статті 22 - наявність адміністративного
проступку є виключною підставою для
звільнення) позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволені позову, суди
попередніх інстанцій вказували на
правомірність прийнятого рішення,
зокрема як такого, яке не порушує
Конституційне право особи на працю.
Крім того, рішення суду, де ОСОБА_4
притягнуто до адміністративної
відповідальності не містить
додаткової санкції, в розумінні пункту
3 частини першої статті 51 та 55 КК
України, щодо обмеження права обіймати
певні посади або займатись певною
діяльністю. Рішення щодо заборони
займатись діяльністю, пов'язаною з
виконанням функцій держави, місцевого
самоврядування або такою, що
прирівнюється до цієї діяльності,
відносно ОСОБА_4 не приймалось (ч. 5
статті 22 Закону України «Про засади
запобігання та протидії корупції»).

З такими висновками колегія суддів не
погоджується вважає їх передчасними, з
огляду на наступне.

Статтею 29 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» №
3206-VI від 07.04.2011 року (далі - Закон 3206)
передбачено, що нагляд за додержанням
законів у сфері запобігання і протидії
корупції здійснюється Генеральним
прокурором України та
підпорядкованими йому прокурорами.

Загальні засади діяльності посадових
осіб місцевого самоврядування, їх
правовий статус, порядок та правові
гарантії перебування на службі в
органах місцевого самоврядування
визначені в Законі України «Про службу
в органах місцевого самоврядування» №
2493-III від 07.06.2001 року (далі - Закон № 2493).

Статтею 12 Закону України «Про службу в
органах місцевого самоврядування» (в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин) встановлені
обмеження, пов'язані з прийняттям на
службу в органи місцевого
самоврядування та проходженням служби
і зазначено, що на посадових осіб
місцевого самоврядування поширюються
вимоги та обмеження, встановлені
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції». Інші
обмеження, пов'язані із проходженням
служби в органах місцевого
самоврядування, встановлюються
виключно законами України.

Відповідно до статті 4 Закону 3206 особи,
уповноважені на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
зокрема, державні службовці та
посадові особи місцевого
самоврядування є суб'єктами
відповідальності за корупційні
правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 22
Закону № 3206 дострокове припинення
повноважень особи на виборній посаді,
припинення повноважень посадової
особи на посаді, звільнення, що
здійснюється за рішенням Президента
України, Верховної Ради України,
Кабінету Міністрів України, звільнення
військової посадової особи з
військової служби у зв'язку з
притягненням до відповідальності за
корупційне правопорушення, пов'язане з
порушенням обмежень, передбачених цим
Законом, а також відсторонення такої
особи від виконання службових
повноважень у випадках, передбачених
частиною першою цієї статті,
здійснюється з урахуванням
особливостей, визначених Конституцією
і законами України.

Інші особи, яких притягнуто до
кримінальної або адміністративної
відповідальності за корупційні
правопорушення, пов'язані з порушенням
обмежень, передбачених цим Законом,
підлягають звільненню з відповідних
посад у триденний строк з дня отримання
органом державної влади, органом
місцевого самоврядування,
підприємством, установою, організацією
копії відповідного судового рішення,
яке набрало законної сили, якщо інше не
передбачено законом.

Надаючи аналіз зазначених положень,
слід вказати вони визначають вичерпний
та логічний перелік послідовних за
своїм змістом та характером
правовідносин, які мають місце при
вчинення відповідного корупційного
правопорушення посадовою особою.

В даній справі спірним є рішення
відповідної ради щодо перепризначення
особи (повноваження якої закінчились)
на займану нею посаду, в межах річного
строку, з урахуванням наявного, не
погашеного діяння, яке судом було
кваліфіковано як корупційне.

Допускаючи невірне застосування
положень частини другої статті 22
Закону 3602 суди попередніх інстанцій
належним чином не дослідили питання
настання відповідних правових
наслідків, зокрема звільнення її з
посади.

Також суди не встановили та не
досліджували факт отримання радою
постанови суду якою притягнуто ОСОБА_4
до адміністративної відповідальності,
а також обставину дотримання
відповідачем триденного строку для
прийняття відповідного рішення.

Не вірним є тлумачення судами
механізму застосування статті 172-2
КУпАП, як такої, що на момент
постановлення відповідачем спірного
рішення виключена, оскільки факт
наявності проступку, встановленого
судовим рішенням та накладення
відповідних санкцій, як вид та міра
покарання є за своїм змістом
послідовними та водночас різними за
змістом структурними одинцями однієї
статті (диспозиція та санкція). При
цьому, виявляння вчиненого проступку
та застосування відповідної санкції
(постанова Новотроїцького районного
суду Херсонської області від 01.04.2013
року) мало місце на час дії даного
положення, а відтак не може слугувати
на користь відповідача про
правомірність прийнятого ним рішення.

Згідно з вимогами статті 6 Конституції
України органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
Конституцією межах та відповідно до
законів України.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У зв'язку із зазначеним колегія
суддів вважає, що справу необхідно
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції для з'ясування цих
питань в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Заступника прокурора
Херсонської області задовольнити
частково.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року у справі № 821/2262/13-а скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
В.В. Малинін

Судді:
А.Ф. Загородній

В.В. Швець