Справа № 826/11329/14
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
інстанції:Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі
Дешко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Факультету підготовки
фахівців для Національної гвардії
України Навчально-наукового інституту
підготовки фіхівців для підрозділів
міліції громадської безпеки та
Національної гвардії України
Національної академії внутрішніх
справ МВС України про визнання рішень
неправомірними, скасування рішень та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 вересня 2014 року адміністративний
позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, Розпорядженням командувача
НГУ від 09.05.2014 року №3/21/3-67
передбачалось надання вказівки
командирам структурних підрозділів
здійснити заохочення згідно
Дисциплінарного статуту Збройних сил
України шляхом нагородження
військовослужбовців грошовою премією
в розмірі 80 % місячного грошового
забезпечення, яку позивачу надано не
було.

Разом з тим, у період з 11.06.2014 по 17.07.2014
року позивачу надано щорічну основну
відпустку за 2014 року, з якої наказом №20
від 16.06.2014 року останнього відкликано
із посиланням на Указ Президента
України від 17.03.2014 року №303/2014 року та
розпорядження командування
Національної гвардії України від 14.06.2014
року №3/18/3-764.

Вважаючи дії відповідача, як про
ненадання премії в розмірі 80 %
місячного грошового забезпечення, так
і рішення щодо відкликання його з
відпустки, протиправними, позивач
звернувся до суду із даним
адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що відкликання позивача з
відпустки відбулось на підставі Указу
Президента України від 17.03.2014 року
№303/2014 року та розпорядження
командування Національної гвардії
України від 14.06.2014 року №3/18/3-764, однак,
даний Указ та Розпорядження містить
вичерпний перелік підстав припинення
основної щорічної відпустки, а не з її
відкликання, а отже наказ №20 від 16.06.2014
року про відкликання позивача з
відпустки є протиправним. Разом з тим,
судом відмовлено в задоволенні
позовних вимог про зобов'язання
відповідача провести преміювання в
розмірі 80% місячного грошового
забезпечення, оскільки виплата премії
є правом, а не обов'язком командира та
здійснюється за старанність,
ініціативність та сумлінне виконання
службових обов'язків.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Так, Закон України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» визначає основні
засади державної політики у сфері
соціального захисту
військовослужбовців та членів їх
сімей, встановлює єдину систему їх
соціального та правового захисту,
гарантує військовослужбовцям та
членам їх сімей в економічній,
соціальній, політичній сферах
сприятливі умови для реалізації їх
конституційного обов'язку щодо захисту
Вітчизни та регулює відносини у цій
галузі (далі - Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до ст. 101 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, надаються щорічні
основні відпустки із збереженням
грошового, матеріального забезпечення
та наданням грошової допомоги на
оздоровлення у розмірі місячного
грошового забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі рапорту майора ОСОБА_2 від
27.05.2014 року та відпускного квитка від
27.05.2014 року №7 наказом заступника
начальника інституту - начальника
факультету підготовки фахівців для
Національної гвардії України
Навчально-наукового інституту
підготовки фахівців для підрозділів
міліції громадської безпеки та
Національної гвардії України
Національної академії внутрішніх
справ МВС України №6 (по стройовій
частині) від 28.05.2014 року позивачу надано
щорічну основну відпустку за 2014 рік
тривалістю 37 календарних днів з 11.06.2014
по 17.07.2014 року.

Наказом №20 від 16.06.2014 року позивача
відкликано із посиланням на Указ
Президента України від 17.03.2014 року
№303/2014 року та розпорядження
командування Національної гвардії
України від 14.06.2014 року №3/18/3-764.

Пунктом 16 ст. 101 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» визначено, що відкликання
військовослужбовців із щорічних
основних відпусток дозволяється лише у
разі оголошення мобілізації, введення
воєнного чи надзвичайного стану в
Україні або в окремих її місцевостях, а
в інших випадках - за рішенням Міністра
оборони України, керівників
центральних органів виконавчої влади
та інших державних органів, які
відповідно до закону здійснюють
керівництво військовими формуваннями,
утвореними відповідно до законів
України, керівників правоохоронних
органів та керівників розвідувальних
органів України, їх заступників та
начальника Генерального штабу -
Головнокомандувача Збройних Сил
України, а також командувачів
відповідних військових формувань, які
за посадою не є керівниками
центральних органів виконавчої влади.

Як вбачається з витягу із
розпорядження командування
Національної гвардії України від 14.06.2014
року №3/18/3-764, яке прийнято на виконання
Указу Президента України «Про часткову
мобілізацію» від 17.03.2014 року №303/2014 року
та на підставі якого позивача
відкликано з основної щорічної
відпустки, надання основної щорічної
відпустки в особливий період
припиняється, за винятком сімейних
обставин та інших поважних причин із
збереженням грошового забезпечення
тривалістю не більше як 10 календарних
днів. Надання військовослужбовцям
інших видів відпусток, крім відпусток
військовослужбовцям-жінкам у зв'язку з
вагітністю та пологами, для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, а в разі якщо дитина потребує
домашнього догляду, - досягнення нею
шестирічного віку, а також відпусток у
зв'язку з хворобою або для лікування
після тяжкого поранення за висновком
(постановою) військово-лікарської
комісії, припиняється.

З сукупного аналізу наведеного
вбачається, що саме надання основної
щорічної відпустки припиняється, однак
жодних вказівок відповідним
керівникам структурних підрозділів
НГУ про відкликання підлеглого
особового складу з основних щорічних
відпусток дане розпорядження не
містить. Крім того, чинне законодавство
дозволяє, а не зобов'язує здійснювати
відкликання військовослужбовців із
щорічних основних відпусток лише у
разі оголошення мобілізації, введення
воєнного чи надзвичайного стану в
Україні або в окремих її місцевостях.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що наказ №20 від 16.06.2014 року в
частині відкликання позивача із
щорічної основної відпустки є
протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача визнати рішення
Факультету, стосовно відмови у
нарахуванні та виплаті йому премії у
вигляді 80% грошового забезпечення за
травень місяць 2014 року згідно
розпорядження командувача
Національної гвардії України від 09
травня 2014 року № 3/21/3-67, колегія суддів
зазначає наступне.

Так, позивач вважає, що Факультет
порушив його права на отримання
вищезазначеної премії у зв'язку з
відсутністю у нього дисциплінарних
стягнень, що є підставою для виплати
зазначеної суми. Проте дане твердження
позивача не відповідає дійсності.

Відповідно до п.1.2. Інструкції про
порядок виплати грошового
забезпечення та одноразової грошової
допомоги при звільненні
військовослужбовцям внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України
затвердженої наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 15.09.2010 N 436
Про затвердження Інструкції про
порядок виплати грошового
забезпечення та одноразової грошової
допомоги при звільненні
військовослужбовцям внутрішніх військ
Міністерства внутрішніх справ України,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 11.10.2010 р. за N 908/18203 до
складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим
званням, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премія, одноразові додаткові
види грошового забезпечення. Розміри
посадових окладів, окладів за
військовими званнями, додаткових видів
грошового забезпечення
військовослужбовців установлюються
відповідно до чинного законодавства.

Розпорядженням командувача
Національної гвардії України від 09.05.2014
року № 3/21/3-67 командуванню факультету
надано дозвіл здійснити заохочення
особового складу факультету згідно
Дисциплінарного статуту Збройних сил
України шляхом нагородження
військовослужбовців премією у розмірі
80% місячного грошового забезпечення.

Відповідно до абз 2 п. 13 Закону України
«Про Дисциплінарний статут Збройних
Сил України» передбачено, що кожний
командир у межах прав, наданих йому цим
Статутом, зобов'язаний заохочувати
підлеглих військовослужбовців за
старанність, розумну ініціативу та
сумлінне виконання службових
обов'язків.

Згідно з абз. 4 п. 13 вказаного Закону,
заохочення має бути заслуженим. При
визначенні виду заохочення
враховується характер заслуг
військовослужбовця та його ставлення
до служби за попередній час.

Відповідно до п. 30 Закону, командир
полку (корабля 1 рангу), командир
бригади, дивізії, командир корпусу,
командувач військ оперативного
командування мають право:
нагороджувати грамотою, цінним
подарунком або грошовою премією.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що дана премія не є
обов'язковою і надається
військовослужбовцям за старанність,
розумну ініціативу та сумлінне
виконання службових обов'язків за
рішенням командування.

Разом з тим, колегія суддів також
погоджується із висновком суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовних вимог про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії,
оскільки вчинення таких дій є
дискреційними повноваженнями
відповідача.

Адміністративний суд, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, виконуючи завдання
адміністративного судочинства щодо
перевірки відповідності їх прийняття
(вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС
України, критеріям, не втручається та
не може втручатися у дискрецію (вільний
розсуд) суб'єкта владних повноважень
поза межами перевірки за названими
критеріями.

Враховуючи все вище наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції було надано належну
оцінку обставинам справи та винесено
правомірне рішення щодо часткового
задоволення позовних вимог, а отже
підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Кузьменко В. В.