Справа № 126/2678/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 126/2678/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Гуцол В.І.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

10 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Совгири Д.
І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду у
Бершадському районі Вінницької
області на постанову Бершадського
районного суду Вінницької області від
15 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду у
Бершадському районі Вінницької
області про визнання протиправним
рішення та зобов'язання вчинити дії ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Бершадського
районного суду Вінницької області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду у
Бершадському районі про визнання
рішення протиправним та зобов'язання
вчинити дії. Позовні вимоги мотивовано
тим, що 14 лютого 2014 року вона звернулася
до управління із заявою про
призначення їй пенсії на пільгових
умовах. Рішенням від 8 квітня 2014 року у
призначенні їй пенсії на пільгових
умовах відмовлено. Вважаючи такі дії
неправомірними, просила визнати
протиправною відмову у призначенні
пенсії на пільгових умовах та
зобов'язати призначити пенсію згідно п.
«д» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з часу звернення із
заявою про її призначення.

Відповідно до постанови Бершадського
районного суду від 15.09.2014 року
адміністративний позов задоволено. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Бершадського районного суду
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись при цьому на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, які мають значення для справи
та порушення норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судове засідання представники сторін
не з'явилися, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлялися
своєчасно та належним чином. Про
причини неявки в судове засідання не
повідомили, клопотань про відкладення
розгляду справи не направляли.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про його дату, час і
місце, а також враховуючи те, що їх явка
в судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
частини 6 статті 12, частини 1 статті 41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено,
що суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи, позивач ОСОБА_2
звернулася до відповідача із заявою
про призначення їй пенсії на пільгових
умовах. Рішенням від 8 квітня 2014 року у
призначенні їй пенсії на пільгових
умовах відмовлено, оскільки згідно
акту ТОВ "Надбужжя Плюс" від 08.04.2014 року
з 2011 року по січень 2014 року не
виконувала встановлених норм
обслуговування тварин. Разом із тим,
докази про те, що позивач не виконувала
встановлений мінімум трудоднів або
встановлену норму обслуговування
тварин за інші періоди, суду не надано.

Згідно трудової книжки ОСОБА_2
працювала дояркою в колгоспі «Прапор
Леніна", АКПСП "Надбужжя", АКПП
"Надбужжя" с.Чернятка Бершадського
району з 15.02.1990 р. по 31.08.2006 року, з серпня
2006 року зарахована на посаду свинарки
ТОВ "Надбужжя Плюс" с. Чернятка
Бершадського району. Крім того, згідно
показань свідків, допитаних судом
першої інстанції, вони знають, що
позивач ОСОБА_2 з 1990 року по 2006 рік
працювала дояркою в
сільськогосподарських підприємствах
с.Чернятка, з 2006 року працює свинаркою,
виконуючи при цьому норми
обслуговування тварин, оскільки вони
працювали разом з нею.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
згідно з Порядком підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637, у випадку,
коли трудова книжка відсутня, або
відсутні відповідні записи у ній,
трудовий стаж встановлюється на
підставі інших документів, виданих за
місцем роботи, а також архівними
установами, а у разі, коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач надавала управлінню
Пенсійного фонду України відповідні
архівні довідки про роботу дояркою та
свинаркою в підприємствах сільського
господарства.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи жінки, які працюють доярками в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - після досягнення 50
років і при стажі зазначеної роботи не
менше 20 років за умови виконання
встановлених норм обслуговування.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка дійсно працювала на
зазначених роботах з 1990 по 2012 рік, тобто
більше 20 років, і за призначенням
пенсії і виплатою пенсії вона
звернулась у лютому 2014 року.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що відмова
відповідача в зарахуванні до
пільгового стажу позивача її роботи
дояркою та свинаркою, та у призначенні
і виплаті пенсії на пільгових
відповідно до пункту «д» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», є
протиправною.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду у Бершадському районі
Вінницької області залишити без
задоволення, а постанову Бершадського
районного суду Вінницької області від
15 вересня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Совгира Д. І.