Справа № 2а-3261/10/0870
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/31665/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.05.2011

у справі № 2а-3261/10/0870

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Хортицькому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про скасування акту, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 20.08.2010 позов
задоволено повністю. Скасовано рішення
Державної податкової інспекції у
Хортицькому районі м. Запоріжжя від
17.09.2009 № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
145500 грн.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.05.2011 скасовано судове рішення
суду першої інстанції, у задоволенні
позову відмовлено.

ФОП ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.
Посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права: ч. 1 ст. 61
Конституції України, ст. 239
Господарського кодексу України.

ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя у
письмових запереченнях на касаційну
скаргу просить скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення - без змін.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
судом касаційної інстанції здійснено
заміну відповідача у справі - Державної
податкової інспекції у Хортицькому
районі м. Запоріжжя її
правонаступником - Державною
податковою інспекцією у Хортицькому
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Хортицькому районі м.
Запоріжжя проведено перевірку
господарської одиниці - складу,
належної позивачеві, за дотриманням
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, за результатами
якої складено акт від 23.06.2009, про
порушення позивачем вимог п. 1 ч. 1 ст. 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 №
265/95-ВР (далі - Закону № 265/95-ВР), що
полягало у здійсненні операції з
продажу товару (металевих листів) в
сумі 29055 грн. без застосування
реєстратора розрахункових операцій.

На підставі акту перевірки від 23.06.2009
прийнято рішення від 14.07.2009 № про
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 561,25 грн. на
підставі п. 1, п. 2 ст. 17 Закону № 265/95-ВР.

Разом з тим 17.09.2009 податковим органом
складено нове рішення з таким самим
номером № про застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
в сумі 145500 грн. на підставі п. 1 ст. 17
Закону № 265/95-ВР за порушення п. 1 ч. 1 ст. 3
Закону № 265/95-ВР, вимоги про скасування
якого є предметом позову у цій справі.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
без правових на те підстав склав нове
рішення про застосування штрафних
санкцій за тим самим номером, що і
первісне рішення, за відсутності факту
скасування первісного рішення, а також
з того, що порушення, на підставі якого
до позивача застосовано штрафні
(фінансові) санкції, не зафіксовано у
розділі п. 3.1 акту перевірки.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що допущені в акті
перевірки неточності не спростовують
факт вчинення позивачем порушення, що
підтверджується встановленими
обставинами справи.

Суд касаційної інстанції не може
визнати обґрунтованими висновки суду
апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції
України ніхто не може бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Під терміном «юридична
відповідальність» у юриспруденції
розуміється встановлений
законодавством і забезпечений
державою юридичний обов'язок
правопорушника зазнати позбавлення
певних благ, належних йому цінностей
(позбавлення майна шляхом його
конфіскації, стягнення штрафів).

Фінансові санкції, які застосовуються
до суб'єктів підприємницької
діяльності на підставі Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР за порушення
вимог цього Закону, виходячи із змісту
ч. 1 ст. 238 Господарського кодексу
України є
адміністративно-господарськими
санкціями, які застосовуються до
суб'єктів господарювання за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності і є заходами
організаційно-правового або майнового
характеру, спрямованими на припинення
правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Законодавством не було надано
контролюючому органу права після
складання рішення про застосування до
суб'єкта господарювання
адміністративно-господарських
санкцій, у даному випадку - штрафу на
підставі п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР за
порушення вимог п. 1 ст. 3 цього закону,
складати нове рішення, яким визначати
інший розмір таких санкцій за це саме
порушення.

Суд першої інстанції, застосувавши
Порядок направлення органами
державної податкової служби України
податкових повідомлень платникам
податків та рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій,
затверджений наказом Державної
податкової адміністрації України від
21.06.2001 № 253 (у редакції наказу від 27.05.2003
№ 247) та зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 06.07.2001 за № 567/5758, дійшов
правильного висновку про те, що не може
бути складено та зареєстровано двох
рішень з одним номером від різних дат.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про протиправність
оспорюваного рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, а суд
апеляційної інстанції порушив норми
матеріального права, що призвело до
помилкового скасування постанови суду
першої інстанції та неправильного
вирішення справи. Тому, постанова суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню із залишенням в силі
постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.05.2011 скасувати та залишити в силі
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20.08.2010.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, за заявою, поданою
через Вищий адміністративний суд
України у порядку, встановленому
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун