Справа № 643/14669/14-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 р. Справа № 643/14669/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Зеленського В.В. , Старостіна
В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова на постанову Московського
районного суду м. Харкова від 23.10.2014р.
по справі № 643/14669/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова

про визнання протиправним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова (далі - відповідач), в якому
просила визнати протиправним рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова від
04.09.2014 року щодо виключення з
розрахунку при перерахунку їй пенсії
державного службовця, суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
винагороди згідно Постанови КМУ від
24.02.2003 р. № 212 у загальній сумі суми
22355грн. 49 коп.

За результатами розгляду в порядку
скороченого провадження постановою
Московського районного суду м. Харкова
від 23.10.2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова від
04.09.2014 року щодо виключення з
розрахунку при перерахунку пенсії
державного службовця позивачці, суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
винагороди згідно Постанови КМУ від
24.02.2003 р. № 212 у загальній сумі суми
22355грн. 49 коп.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок
пенсії державного службовця з моменту
її призначення вперше, а саме з вересня
2011 р., включивши до складу заробітної
плати суми матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
винагороди згідно Постанови КМУ від
24.02.2003 р. № 212 у загальній сумі 22355грн. 49
коп. із збереженням проценту
нарахування пенсії на момент виходу
ОСОБА_1 на пенсію та виплатити її у
повному обсязі.

Стягнуто з Державного бюджету на
користь ОСОБА_1 суму судового збору у
розмірі 73,08 грн.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Московського районного суду м. Харкова
від 23.10.2014 року та ухвалити нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в
задоволені позовних вимог в повному
обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обґрунтування,
викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули,
повідомлені належним чином про дату,
час і місце судового засідання.

Позивач надав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких, посилаючись
на обґрунтованість та об'єктивність
рішення суду першої інстанції, просив
залишити її без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Колегія суддів на підставі п.3 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що 02.09.2014 р. позивач подала до
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
довідку Харківської міської ради від
24.07.2014 р. про складові заробітної плати
(за останні 24 календарних місяці роботи
або за будь-які 60 календарних місяців
роботи підряд перед зверненням за
пенсією), що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» для перерахунку
призначеної пенсії від більшої
заробітної плати з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
у сумі 7710 грн.6 9 коп., матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань у сумі 7219
грн. 90 коп., та винагороди згідно
постанови КМУ № 212 від 24.02.2003 р. у сумі
7424грн. 90 коп.

Відповідач листом від 11.09.2014 року №
17699/30-02/2 повідомив позивача про рішення
управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова від
04.09.2014 року, яким ОСОБА_1 відмовлено в
перерахунку пенсії на підставі довідки
про складові заробітної плати без № б/д
виданої Управлінням праці та
соціальних питань Департаменту праці
та соціальної політики Харківської
міської ради для перерахунку пенсії з
урахуванням винагороди згідно
постанови КМУ № 212 від 24.02.2003 р.,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальної допомоги на оздоровлення,
довідки №6 від 24.07.2014 року виданої
Управлінням праці та соціальних питань
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради для
перерахунку пенсії з урахуванням
матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби та
матеріальної допомоги на оздоровлення

Позивач, не погодившись із вказаним
рішенням відповідача, звернувся до
суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відмова управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова щодо виключення з розрахунку
при перерахунку пенсії державного
службовця позивачці, суми матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
винагороди згідно Постанови КМУ від
24.02.2003 р. № 212 є незаконною, та права
позивача підлягають захисту з вересня
2011 року.

Колегія суддів частково погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Так, згідно із ч. 2 ст. 33 Закону України
"Про державну службу", заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

У відповідності до вимог ч. 7 ст. 33
Закону України "Про державну службу",
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Положеннями ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
оплату праці" визначено, що в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.04 р.
№ 5, де вказано, що у склад фонду
додаткової заробітної плати входять
премії та винагороди, в тому числі за
вислугу років, які мають систематичний
характер, а відповідно підпункту 2.3.3
пункту 2 цієї інструкції матеріальна
допомога, що має систематичний
характер, надана всім або більшості
працівників (на оздоровлення, у зв'язку
з екологічним станом) входить до складу
фонду оплати праці.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оплату праці", структура заробітної
плати складається з основної,
додаткової та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії. Із змісту статті 40
вказаного Закону вбачається, що з
середньої заробітної плати (доходу)
повинні бути сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що відповідно до вказаних нормативних
актів пенсія позивача повинна
обчислюватись із заробітної плати, яку
він фактично отримував на день
звільнення, в тому числі з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
вирішення соціально-побутових питань
та винагороди, на які нараховувалися
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Положеннями ст. 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті
Закону передбачено, що до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат па оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20.02.12 р. (справа № 21-430а11).

За приписами частини другої ст. 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, беручи до уваги, що
відповідно до наданих позивачем
довідок вбачається, що на суми
виплаченої матеріальної допомоги на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань та
винагороди були нараховані страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції, що вказані виплати повинні
бути враховані при визначенні розміру
призначеної позивачу на підставі
Закону України "Про державну службу"
пенсії.

Оцінюючи дії відповідача на
відповідність критеріям зазначеним в
ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів
прийшла до висновку, що відмова
відповідача у перерахунку позивачу
пенсії є незаконною та
необґрунтованою.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо наявності у позивача
права на перерахунок пенсії з
урахуванням вищенаведених виплат.

Разом з тим, колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції,
надійшовши вірного висновку про
наявність у позивача права на
перерахунок пенсії, помилково визначив
період, за який вказаний перерахунок та
виплата пенсії повинна бути проведена.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
перерахунок призначеної пенсії,
зокрема, у разі виникнення права на
підвищення пенсії провадиться з
першого числа місяця, в якому пенсіонер
звернувся за перерахунком пенсії, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними
документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого числа наступного
місяця, якщо заяву з усіма необхідними
документами подано ним після 15 числа.

Як вбачається із наявного в матеріалах
справи листа Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова від 11.09.2014 року № 17699/30-02/2, із
заявою про проведення перерахунку
пенсії позивач звернувся 02.09.2014 року.

Отже, враховуючи положення статті 45
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", колегія суддів дійшла
висновку, що перерахунок пенсії
позивача повинен бути здійснений з
01.09.2014 року.

Крім того, з системного аналізу
положень ч.1 ст.2 та ч.3 ст.2 КАС України в
кореспонденції з приписами ст. 6
Конституції України, якою закріплений
принцип розподілу державної влади,
слідує, що суд не може перебирати на
себе функцій суб'єкта владних
повноважень в реалізації відповідних
управлінських функцій і вирішенні
питань, віднесених до виключної
компетенції такого суб'єкта.

Таким чином, оскільки функція
визначення конкретного розміру
пенсійних виплат є виключною
компетенцією органів Пенсійного фонду
України, суд не має повноважень
привласнювати такі функції.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає необґрунтованими висновки суду
першої інстанції в частині визначення
розміру суми матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
винагороди.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, серед
іншого, порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

З урахуванням встановлених обставин у
справі та допущених судом першої
інстанції порушень норм матеріального
права, колегія суддів вважає, що
постанова Московського районного суду
м. Харкова від 23.10.2014 року по справі
№643/14669/14-а не відповідає вимогам ст.159
КАС України, а тому відповідно до вимог
ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС України підлягає
скасуванню, з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195,197, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 23.10.2014р. по справі №
643/14669/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова про визнання протиправним
рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова від 04.09.2014 року щодо виключення
з розрахунку при перерахунку їй пенсії
державного службовця, суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
винагороди згідно Постанови КМУ від
24.02.2003 р. № 212.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок
пенсії державного службовця з 01.09.2014,
включивши до складу заробітної плати
суми матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, винагороди згідно Постанови
КМУ від 24.02.2003 р. № 212 із збереженням
проценту нарахування пенсії на момент
виходу ОСОБА_1 на пенсію та виплатити її
у повному обсязі.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Зеленський
В.В. Старостін В.В.