Справа № 804/1228/14
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2014 рокусправа № 804/1228/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Іванова
С.М.

суддів: Чабаненко С.В.
Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
березня 2014 року по справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Верхньодніпровський
авторемонтний завод" до
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Верхньодніпровський
авторемонтний завод" звернулось з
адміністративним позовом до
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення №
від 29.07.2013 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
березня 2014 року адміністративний
позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровскій області від 29.07.2013
року № форма "Р".

Вирішено питання про судові витрати по
справі.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не перешкоджає
розгляду справи без фіксування
судового засідання технічними
засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
на підставі наказу від 01.07.2013 року № 606
та повідомлення про проведення
перевірки від 01.07.2013 року № 380,
Верхньодніпровською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровскій області
у період з 01.07.2013 року по 05.07.2013

року проведена позапланова
документальна невиїзна перевірка ТОВ
"Верхньодніпровський авторемонтний
завод", з питань дослідження експортних
операцій, проведених у липні 2012 року.

За результатами перевірки складено акт
від 09.07.2013 № 520/222-05461390 "Про результати
проведення позапланової
документальної невиїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Верхньодніпровський
авторемонтний завод", з питань
дослідження експортних операцій,
проведених у липні 2012 року. У вказаному
акті встановлено, що витрати
підприємства на придбання товарно -
матеріальних цінностей у червні-липні
2012 року у Товариства з додатковою
відповідальністю "Конкорд" за
договором поставки № 05/12 від 10.02.2012,
загалом склали 1 789 655,68 грн. (в т.ч. - ПДВ
298 275,97 грн.). В той час як сума
реалізації вказаного товару на експорт
у липні 2012 року на підставі договору
купівлі - продажу, укладеного позивачем
з TEST Kfz-Erzatzteile GmbH (Німеччина) від 04.01.2012 №
2/01/12, склала 1 656 486,70 грн. Таким чином, при
порівнянні вартості реалізованої на
експорт продукції у липні 2012 року із
сукупною сумою вартості (з ПДВ),
сплаченої за дану продукцію,
фінансовий результат від проведеної
експортної операції у липні 2012 року -
збиток у сумі 133168,98 грн.

Податковий орган зазначає, що
експортером безпідставно не було
включено до ціни реалізованого на
експорт товару суму ПДВ, таким чином,
визначення бази оподаткування без
урахування витрат на сплату ПДВ,
призвело до помилкового висновку про
отримання доходу від зазначених
операцій, а тому дохідність є умовною,
оскільки досягнута за рахунок
бюджетного відшкодування ПДВ.

Разом з тим, в акті перевірки від 09.07.2013
№ 520/222-05461390 відповідачем вказано, що
ним вбачається проведення транзитних
фінансових потоків, спрямованих на
здійснення операцій надання
податкової вигоди переважно з
контрагентими, які не виконують свої
податкові зобов'язання, зокрема, у
випадках коли операції здійснюються
через посередників з метою штучного
формування податкового кредиту, не
мають реального товарного характеру, а
отже операції по реалізації товарів
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Верхньодніпровський
авторемонтний завод" також не містять
реального характеру та не спричиняють
реального настання юридичних
наслідків.

Згідно висновків зазначеного акту
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Верхньодніпровський
авторемонтний завод" порушено п. 198.1, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198 та ст. 201 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження суми податку на додану
вартість на загальну суму 298 275,97 грн. в
т.ч. за червень 2012 року на суму 136 666, 15
грн. та за липень 2012 року на суму 161609,82
грн.

На підставі акту від 09.07.2013 року №
520/222-05461390, Верхньодніпровською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровскій області
було прийнято оскаржуване податкове
повідомлення -рішення форми "Р" від
29.07.2013 року № , за яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на суму 447 413,96 грн., з яких: 298 275, 97
грн. - за основним платежем, 149 137,99 грн. -
за штрафними санкціями.

Із винесенням вказаного податкового
повідомлення-рішення позивач не
погодився, тому оскаржив його в
адміністративному порядку, за
результатами такого оскарження, скарги
відповідача залишено без задоволення,
а податкове повідомлення-рішення
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровскій області № від
29.07.2013 - без змін.

Встановлено, що між ТОВ
"Верхньодніпровський авторемонтний
завод" (покупцем) та ТОВ "Конкорд"
(постачальником) укладено договір
поставки № 05/12 від 10.02.2012 ( далі -
Договір).

За умовами вказаного Договору
постачальник зобов'язався передати у
власність позивача автотранспортну
техніку, запасні частини, деталі, вузли,
механізми, витратні матеріали для неї,
комплектуючі, іншу продукцію
технічного призначення відповідно до
специфікацій, які є невід'ємною
частиною цього Договору, а покупець
зобов'язався прийняти цей товар та
оплачувати його в порядку та на умовах,
встановлених цим Договором.

На підставі вказаного договору ТОВ
"Конкорд" поставило позивачу товар:

- згідно специфікації (додатку 8) від
26.06.2012: запасні частини на суму
819 996,93 грн., в т.ч. ПДВ - 136666,15 грн.;

- згідно специфікації (додатку №9) від
09.07.2012: запасні частини в асортименті на
заальну суму 969958,93 грн., в т.ч. ПДВ - 161609,82
грн.

Постачальником за Договором - ТОВ
"Конкорд" складено та видано покупцю -
ТОВ "Верхньодніпровський
авторемонтний завод" податкові
накладні № 59 від 26.06.2012 та № 31 від
09.07.2012, відвантаження товару
підтверджується видатковими
накладними № 9 від 26.06.2012 та № 10 від
09.07.2012 та товарно-транспортними
накладними № 000298 від 26.06.2012 та № 000308 від
09.07.2012, належним чином засвідчені копії
яких містяться в матеріалах справи.

Вартість придбаного уТОВ "Конкорд"
товару у червні - липні 2012 року, який в
подальшому було реалізовано на експорт
склала: ціна без ПДВ - 1 494 379,89 грн., (ПДВ -
298 275,97 грн.), загальна вартість (в т. ч.
ПДВ ) - 1 789 655,86 грн.

Оплата за поставлений товар позивачем
здійснена на підставі виставлених
контрагентом ТОВ "Конкорд" рахунків на
оплату від 26.06.2012 № 8 та від 09.07.2012
№ КО000000009. Розрахунок за товар
проведений в повному обсязі на
підставі платіжних доручень від 30.08.2012
№ 1660, від 07.09.2012 № 1699, від 10.09.2012 № 1701, від
10.09.2012 № 1702 на загальну суму 1 789 655,86 грн.

Відносини у сфері
зовнішньоекономічної діяльності та
основні принципи такої діяльності
регулюються Законом України "Про
зовнішньоекономічну діяльність".

Так, статтею 1 Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність"
визначено поняття експорту товарів як
продаж товарів українськими суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності
іноземним суб'єктам господарської
діяльності (у тому числі з оплатою в
негрошовій формі) з вивезенням або без
вивезення цих товарів через митний
кордон України, включаючи реекспорт
товарів.

Згідно ст. 4 Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність" до
видів зовнішньоекономічної
діяльності, які здійснюють в Україні
суб'єкти цієї діяльності, належать
зокрема і експорт та імпорт товарів,
капіталів та робочої сили.

Відповідно до ст. 5 цього Закону всі
суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності мають рівне право
здійснювати будь-які її види, прямо не
заборонені законами України, незалежно
від форм власності та інших ознак.

Юридичні особи мають право здійснювати
зовнішньоекономічну діяльність
відповідно до їх статутних документів
з моменту набуття ними статусу
юридичної особи.

Положеннями ст. 6 Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність"
визначено, що суб'єкти, які є сторонами
зовнішньоекономічного договору
(контракту), мають бути здатними до
укладання договору (контракту)
відповідно до цього та інших законів
України та/або закону місця укладання
договору (контракту).
Зовнішньоекономічний договір
(контракт) складається відповідно до
цього та інших законів України з
урахуванням міжнародних договорів
України. Суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності при складанні тексту
зовнішньоекономічного договору
(контракту) мають право
використовувати відомі міжнародні
звичаї, рекомендації, правила
міжнародних органів та організацій,
якщо це не заборонено прямо та у
виключній формі цим та іншими законами
України.

Суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності мають право укладати
будь-які види зовнішньоекономічних
договорів (контрактів), крім тих, які
прямо та у виключній формі заборонені
законами України.

Згідно абзацу 2 п. 1.4. Статуту Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Верхньодніпровський авторемонтний
завод", затвердженого рішенням
загальних зборів учасників Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Верхньодніпровський авторемонтний
завод", оформленого протоколом № 29/10
від 18.10.2011, зареєстрованого 12.12.2011 за
№ 4000656, Товариство має право
від свого імені укладати договори,
контракти, набувати майнові та
немайнові особисті права, бути
позивачем і відповідачем в суді,
господарському суді, самостійно
здійснювати експортні та імпортні
операції, необхідні для його
господарської діяльності.

Як встановлено судом першої інстанції,
між ТОВ "Верхньодніпровський
авторемонтний завод" (продавцем) та TEST
Kfz-Erzatzteile GmbH (Німеччина) (покупцем)
укладено договір купівлі-продажу від
04.01.2012 № 2/01/12, за умовами якого покупець
зобов'язався купувати, а продавець
(позивач у даній справі) зобов'язався
постачати на адресу TEST Kfz-Erzatzteile GmbH
(Німеччина) запасні частини, мастильні
матеріали, моторні оливи, гідравлічні
оливи, гальмівні пасти, змащувальні
пасти, охолоджуючу рідину, аксесуари,
обладнання та рекламні матеріали для
продажу, ремонту та технічного
обслуговування автомобілів,
автопокришки та спецодяг, технічну
літературу у вигляді друкованої
продукції до автомобілів.

На виконання умов вказаного договору
на адресу TEST Kfz-Erzatzteile GmbH (Німеччина)
згідно інвойсу № 111 від 26.06.2012 та № 118
від 09.07.2012 відвантажено товар на
загальну суму 166805,37 євро або 1656486,70грн.

Відвантаження позивачем товару на
експорт за договором купівлі - продажу
від 04.01.2012 № 2/01/12 підтверджується
митними деклараціями за формою МД-2
№110010000/2012/005358 від 03.07.2012 та №
110010000/2012/005607 від 09.07.2012.

Оплату за поставлений товар позивачу
його контрагентом - TEST Kfz-Erzatzteile GmbH
(Німеччина) здійснено на підставі
меморіальних валютних ордерів від
09.07.2012 № та від 19.07.2012 №
.

Доставка товару покупцю здійснювалася
перевізником ТОВ "Вітек Інтерненшл
Транспорт" на підставі міжнародних
товарно-транспортних накладних: № 0283549,
(віртість послуг склала 14955,97 грн. без
ПДВ) та № 0283550 (вартість послуг склала
14609,21 грн. без ПДВ). З означених
накладних вбачається, що місце
розвантаження товару знаходиться у
м.Берлін, Німеччина.

Відповідачем під час перевірки
встановлено, що витрати позивача на
придбання товару у Товариства з
додатковою відповідальністю "Конкорд"
у червні - липні 2012 року склали 1789655,86
грн. (в т.ч. ПДВ), а сума реалізації на
експорт означеного товару по договору
купівлі-продажу від 04.01.2012 № 2/01/12 у
липні 2012 року склала 1 656 486,70грн. Таким
чином, фінансовий результат від
проведеної експортної операції у липні
2012 року - збиток у сумі 133 168,98 грн. Відтак
реалізацію придбаних товарів
здійснено за ціною, яка є нижчою за ціну
придбання.

Отже, ТОВ "Верхньодніпровський
авторемонтний завод" проводило
операції з експорту товару, які не мали
під собою мети отримання доходу, а були
спрямовані лише на мінімізацію сплати
ПДВ, не мають реального характеру та не
спричиняють реального настання
юридичних наслідків.

Суд першої іністанції вірно не
погодився з такими висновками
контролюючого органу, оскільки
наявними в матеріалах справи
документами підтверджується придбання
позивачем у ТОВ "Конкорд" товару
(запасних частин) у червні - липні 2012
року за ціною 1491379,89 грн. без врахування
ПДВ, вказаний товар реалізовано на
експорт у липні 2012 року TEST Kfz-Erzatzteile GmbH
(Німеччина) по договору купівлі-продажу
від 04.01.2012 №2/01/12 за ціною 1 656 486,70 грн.

Таким чином, у липні 2012 року за
проведеною експортною операцією
позивач отримав позитивний фінансовий
результат в сумі - 165 106, 81 грн.

Відповідно до ст. 3 Господарського
кодексу України (далі - ГК України) під
господарською діяльністю у цьому
Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність).

Частиною 1 ст. 42 ГК України визначено, шо
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 43 ГК
України, підприємці мають право без
обмежень самостійно здійснювати
будь-яку підприємницьку діяльність,
яку не заборонено законом.

Главою 15 Митного кодексу України
врегульоване питання експорту товарів.
Так, згідно ст. 82 Митного кодексу
України експорт (остаточне вивезення) -
це митний режим, відповідно до якого
українські товари випускаються для
вільного обігу за межами митної
території України без зобов'язань щодо
їх зворотного ввезення.

Пунктом 195.1.1 ст. 195 Податкового кодексу
України передбачено, що за нульовою
ставкою оподатковуються операції з
експорту товарів (супутніх послуг),
якщо їх експорт підтверджений митною
декларацією, оформленою відповідно до
вимог митного законодавства.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій зокрема з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Із наведених норм чинного
законодавства випливає, що оскільки
експортні операції є об'єктом
обкладання ПДВ, експортер має право на
бюджетне відшкодування сум ПДВ,
сплачених постачальникам.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню) та строки проведення
розрахунків врегульовані ст. 200
Податкового кодексу України.

Згідно п.п. 14.1.36, 14.1.231 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.
Розумна економічна причина (ділова
мета) - причина, яка може бути наявна
лише за умови, що платник податків має
намір одержати економічний ефект у
результаті господарської діяльності.

Виходячи із системного аналізу
вищенаведених норм вбачається, що
законодавець, задля
конкурентноспроможності та
привабливості українських товарів на
міжнародних ринках визначив, що
операції з експорту таких товарів
оподатковуються за нульовою ставкою,
та встановив умову для застосування
такої ставки - наявність митної
декларації, оформленої відповідно до
вимог митного законодавства. Порядок
та вимоги до оформлення митної
декларації встановлені в главі 40
Митного кодексу України.

Позивачем надані суду митні декларації
за формою МД-2 № 110010000/2012/005358 від 03.07.2012
та № 110010000/2012/005607 від 09.07.2012, що
підтверджують здійснення експортних
операцій та оформлені відповідно до
вимог глави 40 Митного кодексу України.

Таким чином, посилання відповідача на
те, що сума придбання ТОВ
"Верхньодніпровський авторемонтний
завод" товару, з урахуванням податку на
додану вартість, є більшою, ніж сума
реалізації останнім цього товару на
експорт, не приймається судом до уваги,
оскільки податковим органом помилково
враховано ПДВ до вартості товару, з
огляду на те, що сплачений
постачальнику ПДВ при експорті
підлягає поверненню експортеру.

Вищенаведені обставини свідчать про
те, що вказана господарська операція є
реальною, безпосередньо пов'язана із
господарською діяльністю позивача та
спрямована на отримання прибутку.

Крім того, позивачем надана податкова
декларація з податку на прибуток за ІІ
квартал, ІІ-ІІІ квартали, ІІ-IV квартали
2012 року, з якої вбачається, що
діяльність Товариства з обмеженою
відповідальністю "Верхньодніпровський
авторемонтний завод" за вказаний
період в цілому була прибутковою, тому
позивачем до Державного бюджету
сплачувався податок на прибуток,
вказаний факт відповідачем не
заперечується.

Підпунктом 14.1.71. п. 14.1 ст, 14 Податкового
кодексу України, визначено, що звичайна
ціна - ціна товарів (робіт, послуг),
визначена сторонами договору, якщо
інше не встановлено цим Кодексом. Якщо
не доведено зворотне, вважається, що
така звичайна ціна відповідає рівню
ринкових цін.

Податковим органом не доведено та не
надано відповідних доказів того, що
позивачем реалізовано товари на
експорт за ціною, яка є нижчої від
звичайної ціни на відповідні товари,
також не надано обгрунтованого
розрахунку звичайної ціни на такі
товари.

Згідно п. 14.1.181. п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Як визначено п. 198.6. ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно п.198.2 ст. 198
ПК України вважається дата тієї події,
що відбулася раніше: дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 200.1. ст. 200 Податкового кодексу
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу
України при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

У відповідності до п. 200.6. ст. 200
Податкового кодексу України платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. Платник податку зберігає право
на отримання бюджетного відшкодування
коштами у майбутніх звітних
(податкових) періодах.

Отже, суд першої інстанції перевіривши
юридичну та фактичну обґрунтованість
мотивів, покладених суб'єктом владних
повноважень в основу оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
форми «Р» № від 29.07.2013, а також
акту перевірки від 09.07.2013 року
№520/222-05461390, на відповідність вимогам ч.
3 ст. 2 КАС України, дійшов вірного
висновку, що відповідачем не доведено
обставини, викладених в акті перевірки
від 09.07.2013 року № 520/222-05461390 та не
спростовано докази позивача у справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
березня 2014 року по справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Верхньодніпровський
авторемонтний завод" до
Верхньодніпровської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів відповідно до
ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай