Справа № 806/101/14
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/36833/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів
Маслія В.І.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за

касаційною скаргою Житомирської
митниці Міндоходів

на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2014
року

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року

у справі № 806/101/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сенаторавто»

до Житомирської митниці Міндоходів

про визнання протиправними та
скасування картки відмови,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сенаторавто» (далі -
ТОВ «Сенаторавто» звернулось до суду з
позовом до Житомирської митниці
Міндоходів, в якому просило визнати
протиправним та скасувати картку
відмови в прийнятті митої декларації №
101050000/2013/00056 від 19 липня 2013 року та
рішення про коригування митної
вартості товару № 101050000/2013/300004 від 19
липня 2013 року.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування судами обставин
справи, просить рішення судів
скасувати, прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову. Вимоги
мотивує тим, що декларант, на письмову
вимогу митного органу, не надав
додаткові документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товару, тому,
враховуючи наведену обставину та
наявні розбіжності в документах, митну
вартість товару було скориговано із
застосуванням другорядного методу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено наступні обставини.
19 липня 2013 року ТОВ «Сенаторавто»
заявлено до митного оформлення
отриманий від Компанії ISMODA MODERN RAYLI PERDE
SISTEMLERI TEKSTIL IMALAT TTH. IHR. SAN. TIC. LT. STI.
(Туреччина) товар: внутрішні шторки,
непрозорі із синтетичних волокон
(еластан 15%, поліестер 85%) для
автомобілів різних моделей (до складу
комплекту входять: шторки, полозки,
кріплення) та подано до Житомирської
митниці митну декларацію №
101050000/2013/003035.

Заявлена митна вартість товару по
вантажно-митній декларації №
101050000/2013/003035 року відповідно до інвойсу
№ 620610-611 складала 54055,00 доларів США.

Не погоджуючись із визначеною
декларантом митною вартістю товарів у
вантажно-митних деклараціях, митним
органом запропоновано позивачу
додатково надати документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, а саме: виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством; інші документи, які
можуть бути використані для
підтвердження відомостей, заявлених у
ДМВ, що підтверджують митну вартість
товарів.

На підтвердження обґрунтованості
заявленої у декларації митної вартості
товарів позивачем подано митному
органу прайс від виробника фірми ISMODA
MODERN RAYLI PERDE SISTEMLERI TEKSTIL IMALAT TTH. IHR. SAN. TIC. LT.
STI. (Туреччина).

В результаті проведення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару за МД №101050000/2013/003035 від
19.07.2013, відповідачем було встановлено,
що документи, подані для митного
оформлення, містять розбіжності та не
містять всіх відомостей щодо ціни, що
фактично сплачена за товар, додатково
надані документи не усунули
розбіжності в основних документах,
податних відповідно до ч. 3 ст. 53 МК
України.

За результатами проведеної
консультації встановлено, що метод 2а
не може бути застосований у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні товари. Митна вартість,
визначена за методом 2б, яка
ґрунтується на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях - на основі МД № 204050001/3/9082 від
03.07.2013, з урахуванням коригувань на
обсяг партії подібних (аналогічних)
товарів, умови поставки, комерційні
умови тощо, що відповідає принципам і
критеріям, визначеним Угодою про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. За
інформацією, яка наявна у митного
органу, вартість подібних (аналогічних)
товарів є вищою в порівнянні з митною
вартістю оцінюваних товарів.

Рішенням Житомирської митниці №
/2013/300040/1 від 19.07.2013 митну вартість
імпортованих товарів скориговано за
другорядним методом 2б та визначено
митну вартість товару у розмірі 49248,47
доларів США.

Коригування митної вартості товару
стало підставою для видання картки
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 101050000/2013/00056
від 19.07.2013.

В подальшому позивач 13.08.2013 звернувся
до митного органу із заявою про
перегляд рішення про коригування
митної вартості, надавши додатково
наступні документи: прайс-лист № б/н
від 20.05.2013 р. на даний вид товару від
фірми ISMODA MODERN RAYLI PERDE SISTEMLERI TEKSTIL IMALAT TTH. IHR.
SAN. TIC. LT. STI. (Туреччина); копії митної
декларації країни відправлення
(експортна ВМД № 13160100ЕХ040816 від 09.07.2013 на
двох аркушах), копію інвойса № 620610-611
від 09.07.2013; копію сертифіката про
походження товару форми А № В0718773 від
09.07.2013; копію платіжного доручення в
іноземній валюті № 539 від 12.07.2013; копію
договору № ДГ- 01/07/13 від 01.07.2013 на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом; копію довідки про
транспортні витрати № 1 від 15.07.2013;
копію CMR А № 000253 від 09.07.2013; лист від
виробника і постачальника - фірми ISMODA
MODERN RAYLI PERDE SISTEMLERI TEKSTIL IMALAT TTH. IHR. SAN. TIC. LT.
STI. (Туреччина) № б/н від 09.07.2013 про
характеристику шторок автомобільних,
їх комплектацію, кількість, пакування,
розмір та об'єм, що були поставлені
згідно з інвойсом №620610-611 від 09.07.2013;
копія контракту № 21/11/12 від 21.11.2012 з ISMODA
MODERN RAYLI PERDE SISTEMLERI TEKSTIL IMALAT TTH. IHR. SAN. TIC. LT.
STI. (Туреччина), копію каталогу на
аналогічний вид товару від виробника
(експортера) ISMODA MODERN RAYLI PERDE SISTEMLERI TEKSTIL
IMALAT TTH. IHR. SAN. TIC. LT. STI. (Туреччина).

В результаті адміністративного
оскарження відповідачем надано
лист-відповідь від 19.08.2013 № 9/2/9/1712, що
надані додаткові документи містять
розбіжності, а тому не можуть слугувати
підставою для скасування рішення
№/2013/300040/1 від 19.07.2013.

Вважаючи протиправними картку відмови
в прийнятті митої декларації №
101050000/2013/00056 від 19 липня 2013 року та
рішення про коригування митної
вартості товару № 101050000/2013/300004 від 19
липня 2013 року, позивач звернувся до
суду з даним позовом про їх скасування.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що позивачем при поданні МД
подано всі необхідні документи, що
підтверджують митну вартість товару та
не встановлено обставин, які б свідчили
про існування достатніх підстав для
виникнення обґрунтованого сумніву у
митниці щодо вартості імпортованого
товару.

Проте суд касаційної інстанції не
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій та вважає їх
передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Ч. 1 ст. 51 МК України визначено, що митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

П. 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
мають право надавати митному органу (за
наявності) додаткові відомості у разі
потреби уточнення інформації.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару;за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного
товару;транспортні (перевізні)
документи, якщо за умовами поставки
витрати на транспортування не включені
у вартість товару, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів; копія
імпортної ліцензії, якщо імпорт товару
підлягає ліцензуванню;якщо
здійснювалося страхування, - страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у
разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару ;копію митної декларації країни
відправлення;висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Судами встановлено, що підставами для
прийняття оскаржуваного рішення про
визначення митної вартості товару була
наявність в поданих документах
розбіжностей, а саме: в контракті та
інвойсі різні підписи посадових осіб,
різні відбитки печаток, а також у
зв'язку з неподанням декларантом на
письмову вимогу митного органу
відповідно до ч. 3 ст. 53 МК додаткових
документів, що підтверджують заявлену
митну вартість товару, а саме: виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством; інші документи, які
можуть бути використані для
підтвердження відомостей, заявлених у
ДМВ, що підтверджують митну вартість
товарів.

Суди, ухвалюючи рішення, дійшли
висновку, що позивачем подано митному
органу всі необхідні документи, що
підтверджують митну вартість товару,
та про відсутність розбіжностей у
поданих документах.

Однак, суди не дали оцінку доводам
митного органу щодо наявності в
контракті та інвойсі, поданих
позивачем митному органу, різних
підписів посадових осіб та різних
відбитків печаток, що кваліфіковано
митним органом як розбіжність в
документах та є підставою для
застосування правил, передбачених ч. 3
ст. 53 МК.

Крім того, в матеріалах справи наявний
супровідний лист, згідно з яким митному
органу надано документи для перегляду
рішення про коригування митної
вартості товару від 19 липня 2013 року №
101050000/2013/300040/1, однак вказані в листі
документи відсутні в матеріалах
справи, отже не є дослідженими судами,
що відповідно унеможливлює правильне
вирішення спору у разі визнання судами
обґрунтованості вимог митного органу
щодо надання додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару.

Таким чином, судами неповно
встановлені обставини у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою
для скасування судових рішень судів
першої та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції не має
повноважень виправити допущені судами
попередніх інстанцій порушення норм
процесуального права.

За таких обставин, рішення судів першої
та апеляційної інстанції підлягають
скасуванню з направленням справи до
суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати викладене, повно і
всебічно з'ясувати і перевірити всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінити докази, що мають значення для
справи, і в залежності від
встановленого, правильно визначити
норми матеріального та процесуального
права, що підлягають застосуванню до
спірних правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Житомирської митниці
Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2014
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2014 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та не підлягає оскарженню,
проте може бути переглянута з підстав,
у строк та у порядку, визначених
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді