Справа № 826/10822/14
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Василенка Я. М., Шурка О.І.,

за участю секретаря
Рипік О. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві справу за
адміністративним позовом Страхового
брокера фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг про визнання
протиправною та скасування постанови,
за апеляційною скаргою Страхового
брокера фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
13.08.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про визнання
протиправною та скасування постанови
про застосування штрафної санкції за
правопорушення, вчинені на ринку
фінансових послуг від 05.06.2014 року
№101/13-16/13/3.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
13.08.2014 року у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального права, та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги повністю.

В засідання з'явилися учасники процесу.
Апелянт підтримав апеляційну скаргу та
просив її задовольнити. Представник
відповідача просив залишити постанову
суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, перевіривши матеріали справи,
доводи скарги, доповнення до скарги,
подані письмові заперечення та
пояснення апелянта на заперечення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необґрунтованість позовних вимог і
відсутність підстав для їх
задоволення.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
14.05.2014 року відповідачем складно акт
№603/13-15/13/3 про правопорушення
законодавства про фінансові послуги
Страховим брокером фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2

Відповідно до акту встановлено, що
станом на 14.05.2014 позивачем не надано до
Нацкомфінпослуг звітних даних
страхового та/або перестрахового
брокера за I квартал 2014 року у паперовій
та електронній формах, що свідчить про
порушення вимог пункту 2.3 глави 2
Порядку складання та подання звітності
страхових та/або перестрахових
брокерів, затвердженого
розпорядженням Держфінпослуг від
04.08.2005 року №4421 та зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 30.08.2005
року за № 955/11235 стосовно подання
проміжної звітності у вигляді
документів, передбачених цим Порядком,
у строк до 25-го числа місяця наступного
за звітним кварталом.

Даний акт надсилався позивачу, що
підтверджується копією супровідного
листа від 15.05.2014 року №3991/13-8.

02.06.2014 року позивачем подано квартальну
звітність стосовно його діяльності за I
квартал 2014 року у письмовій та
електронній формі.

05.06.2014 року на підставі акта №603/13-15/13/3
від 14.05.2014 прийнято постанову №101/13-16/13/3,
якою застосовано до Страхового брокера
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
штрафну санкцію у розмірі 1700,00 грн.

Вважаючи винесення вказаної постанови
протиправним, позивач звернувся з
даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи колегія суддів виходить з
наступного.

Законом України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг» від 12.07.2001 року №
2664-III (далі - Закон № 2664-III) встановлені
загальні правові засади у сфері
надання фінансових послуг, здійснення
регулятивних та наглядових функцій за
діяльністю з надання фінансових
послуг.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 20 Закону №2664-IIІ
закріплено, що державне регулювання
діяльності з надання фінансових послуг
здійснюється шляхом застосування
уповноваженими державними органами
заходів впливу.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 28 Закону №2664-III
відповідач в межах своєї компетенції
застосовує заходи впливу та накладає
адміністративні стягнення.

Одним із заходів впливу, що
застосовуються до порушників, згідно п.
3 ч. 1 ст. 40 Закону № 2664-III є накладення
штрафів у розмірах, передбачених
статтями 41 і 43 цього Закону.

Пункт 2 ч. 1 ст. 41 Закону №2664-III
передбачає можливість застосування
відповідачем штрафних санкцій за
неподання, несвоєчасне подання або
подання завідомо недостовірної
інформації - у розмірі від 100 до 2000
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Встановлення порядку та умов
застосування заходів впливу за
порушення законів та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність з надання
фінансових послуг, та забезпечення
захисту прав споживачів фінансових
послуг передбачено Положенням про
застосування Національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, заходів
впливу за порушення законодавства про
фінансові послуги, затвердженим
Розпорядженням Національної комісії,
що здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг 20.11.2012 №
2319 та зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 18 грудня 2012 року за №
2112/22424 (далі - Положення № 2319).

Згідно пункту 2.1. Положення № 2319
Нацкомфінпослуг може застосовувати
заходи впливу, зокрема, накладати
штрафи в розмірах, передбачених
статтею 41 Закону №2464-III.

Пунктом 2.1 Положення визначений
вичерпний перелік заходів впливу, які
може застосувати Держфінпослуг до
порушників законів та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність із надання
фінансових послуг, а саме: 1) зобов'язати
порушника вжити заходів для усунення
порушення; 2) вимагати скликання
позачергових зборів учасників
фінансової установи; 3) накладати
штрафи відповідно до закону; 4)
тимчасово зупинити (обмежити) або
анулювати (відкликати) ліцензію на
здійснення діяльності з надання
фінансових послуг; 5) відсторонити
керівництво від управління фінансовою
установою та призначити тимчасову
адміністрацію; 6) затверджувати план
відновлення фінансової стабільності
фінансової установи; 7) порушувати
питання про ліквідацію установи.

Як вбачається з матеріалів справи, до
позивача був застосований такий захід
впливу як накладення штрафу, що прямо
передбачено пунктом 2.1 Положення та
статтею 41 Закону № 2664-III.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону №2464-III
штрафи, передбачені статтею 41 цього
Закону, накладаються Головою, іншими
членами національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, а також
уповноваженими комісією посадовими
особами після розгляду матеріалів, що
засвідчують факт правопорушення.

Про вчинення правопорушення,
зазначеного у статті 41 цього Закону,
уповноваженою особою, яка його виявила,
складається акт, який разом з
поясненнями керівника, іншої
відповідальної посадової особи чи
фізичної особи - підприємця та
документами, що стосуються справи,
протягом трьох днів надсилається
посадовій особі, яка має право
накладати штраф (ч. 2 ст. 42 Закону №2464-III)

Посадові особи національної комісії,
що здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг,
визначені у частині першій цієї статті,
приймають рішення про накладення
штрафу протягом 30 днів після
надходження документів, зазначених у
частинах другій і третій цієї статті.
Рішення про накладення штрафу
оформляється постановою, що
надсилається учаснику ринків
фінансових послуг (п. 6 ст. 42 Закону
№2464-III).

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржувана позивачем постанова
прийнята відповідачем на підставі
встановленого під час перевірки факту
ненадання позивачем звітних даних
страхового та/або перестрахового
брокера за I квартал 2014 року у паперовій
та електронній формах.

Доводи апелянта про те, що 02.06.2014 року
він надав звітні дані страхового та/або
перестрахового брокера за I квартал 2014
року у паперовій та електронній формах
чим виконав вимоги законодавства,
колегією суддів не приймаються до
уваги, оскільки даний факт не свідчить
про своєчасність надання вказаної
звітності.

Пунктом 2.3 Порядку складання та подання
звітності страхових та/або
перестрахових брокерів, затвердженого
розпорядженням Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України №4421 від 04.08. 2005 року
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 30.08.2005 року за № 955/11235)
встановлено, що страхові та/або
перестрахові брокери щоквартально до 25
числа місяця, наступного за звітним
кварталом, і щорічно в термін до 20
лютого року, наступного за звітним,
подають до Нацкомфінпослуг звітність у
передбаченому цим пунктом порядку та
обсязі.

Відповідно до пункту 1.1 наведеного
Порядку, останній визначає процедуру
складання, терміни подання до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, фінансової
звітності та звітних даних щодо
здійснення посередницької діяльності
у страхуванні та перестрахуванні
страховими та/або перестраховими
брокерами, включеними до державного
реєстру страхових та перестрахових
брокерів.

Отже, чинним законодавством
встановлено обов'язок страхових та/або
перестрахових брокерів щоквартально
до 25 числа місяця, наступного за
звітним кварталом, і щорічно в термін
до 20 лютого року, наступного за звітним,
подавати до Нацкомфінпослуг звітність
у передбаченому цим пунктом порядку та
обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджується, що
позивачем обов'язок виконано
несвоєчасно, а саме - 02.06.2014 року, що
свідчить про порушення ним вимог
законодавства та правомірне винесення
відповідачем оскаржуваної постанови
№Ю1/13-16/13/3.

Доводи, наведені позивачем в
апеляційній скарзі, викладеного не
спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

Перевіривши мотивування судового
рішення та доводи апеляційної скарги,
відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України,
відповідно до якої суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку
стосовно відмови у задоволенні
позовних вимог, через що постанову суду
першої інстанції слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України «Про судове рішення в
адміністративній справі» від 20.05.2013
року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Страхового брокера
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13.08.2014 року по справі
за адміністративним позовом
Страхового брокера фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про визнання
протиправною та скасування постанови -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13.08.2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, тобто з 09.12.2014 року,
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
Я.М. Василенко

О.І. Шурко

Повний текст ухвали виготовлено 09.12.2014
року.

Головуючий суддя
Кузьменко В. В.

Судді:
Василенко Я.М.

Шурко О.І.