Справа № 2а-3135/10/2470
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/65140/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.,

за участю: секретаря Волошина В.М.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Чернівці
на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.09.2011 по
справі №2а-3135/10/2470 (№22293/11/9104) за позовом
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у місті Чернівці
про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., пояснення представника позивача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Чернівецького оружного
адміністративного суду від 25.11.2010 у
задоволенні позовних вимог суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у місті Чернівці про
визнання протиправним та скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій - відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.09.2011
постанову Чернівецького оружного
адміністративного суду від 25.11.2010
скасовано та прийнято нову постанову
про задоволення позовних вимог.
Визнано протиправним і скасовано
рішення від 15.09.2010 № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 84000,00грн.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, Державна
податкова інспекція у місті Чернівці
03.10.2011 звернулась з касаційною скаргою
до Вищого адміністративного суду
України, який ухвалою від 11.10.2011 прийняв
її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19.09.2011 та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог Державна
податкова інспекція у місті Чернівці
посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, пункту 12 статі 3, статті 20
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у місті Чернівці проведено
виїзну позапланову перевірку суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства України за період з
01.08.2007 по 30.06.2010, про що складено акт від
01.09.2010 №2453/17-120/НОМЕР_1.

На підставі акту Державною податковою
інспекцією у місті Чернівці прийнято
рішення від 15.09.2010 № про
застосування до суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2 штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 84000,00грн. за порушення
вимог пункту 12 статті Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Висновок податкового про порушення
позивачем вимог Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» ґрунтується на тому, що в
червні 2010 року позивачем було
здійснено реалізацію печей
вуглевипалювальних в кількості 5 шт. за
ціною 21000,00грн. кожна, при цьому для
перевірки були надані лише прихідні
документи на 3 печі.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо),
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» до суб'єктів підприємницької
діяльності, що здійснюють реалізацію
товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, застосовується
фінансова санкція у розмірі подвійної
вартості необлікованих товарів за
цінами реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Статтею 6 зазначеного Закону
передбачено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави вважати, що обов'язок ведення
обліку товарних запасів не міг бути
покладений на фізичних
осіб-підприємців, які здійснювали
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 03.07.1998 №727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
(чинного на час виникнення спірних
відносин).

Натомість фізичні особи-підприємці,
які перебували на загальній системі
оподаткування, відповідно до вимог
пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» були зобов'язані
вести облік товарних запасів у порядку,
визначеному чинним законодавством.

Положення Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» чітко не визначають самого
порядку ведення обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації, лише вказує на обов'язок
суб'єктів підприємницької діяльності
на ведення такого обліку.

До документів, що є підставою для
оприбуткування товару, як правило,
належать накладні, податкові накладні
та товарно-транспортні накладні. Такі
документи є підставою для внесення
запасів до облікових бухгалтерських
реєстрів.

Однак порядок обліку товарних запасів
на законодавчому рівні встановлено
виключно для юридичних осіб, оскільки
відповідно до частини другої статті 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством.

В свою чергу фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності ведуть
Книгу обліку доходів і витрат, форма
якої визначена Інструкцією про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, затвердженою наказом
Інструкції про прибутковий податок з
громадян, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.1993 №12, а
порядок ведення - у листі Державної
податкової адміністрації України від
05.11.1997 №17-0117/10-8886 - через відсутність у
зазначеній Інструкції положень
стосовно правил заповнення Книги.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, що під час проведення
перевірки позивачем були надані
документи про отримання спірних двох
печей, а саме податкова накладна від
14.06.2010, акт приймання-передачі робіт, а
також повідомлено ревізорів про втрату
Книги обліку доходів і витрат.

Окрім того, позивачем надані акти
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів ємності
технологічної (піч вуглевипалювальна)
в кількості 2 шт., а також довідку
Першотравневого РВ УМВС України в
Чернівецькій області від 11.08.2010 №32/10942
щодо втрати Книги обліку доходів і
витрат.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку
про необґрунтованість висновків
податкового органу щодо реалізацій
позивачем не облікованих товарів.

Враховуючи викладене, зважаючи на
встановлені обставини щодо наявності у
позивача первинних документів на
товар, стосовного якого податковим
органом зроблено висновок про
необлікування, висновок суду
апеляційної інстанції щодо
неправомірності рішення від 15.09.2010
№ про застосування штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 84000,00грн.
є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 221, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у місті Чернівці залишити
без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.09.2011 по
справі №2а-3135/10/2470 (№22293/11/9104) залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв