Справа № 2а-1870/2258/11
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/79463/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у м.
Суми

на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 06.06.2011

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2011

у справі №2а-1870/2258/11

за позовом ПАТ"Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе"

до Державної податкової інспекції у м.
Суми

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 06.06.2011,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2011,
позов задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в м. Суми від
04.04.2011№/0/26079.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову в позові, з підстав
невірного застосування норм
матеріального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Позивач 20.10.2009 подав до ДПІ в м. Суми
податкову декларацію з податку на
додану вартість разом з розрахунками
суми бюджетного відшкодування та
заявою про повернення суми бюджетного
відшкодування за вересень 2009 року. У
рядку 25 декларації за вересень 2009 року
зазначено суму, що підлягає бюджетному
відшкодуванню, в розмірі 14031962,00 грн.

Відповідно до пп.. 7.7.5 п.7.7 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» відповідачем було проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань достовірності нарахування
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість на рахунок платника
у банку за вересень 2009 року, яка виникла
за рахунок від'ємного значення з
податку на додану вартість, що
декларувалось в періоди за серпень 2008
року, грудень 2008 року, лютий 2009 року,
квітень 2009 року, травень 2009 року,
червень 2009 року, липень 2009 року, серпень
2009 року. За підсумками перевірки,
результати якої зафіксовані в довідці
від 04.12.2009 за №8472/23-6/05747991, було зроблено
висновок, яким повністю підтверджено
відображене ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.
Фрунзе» у декларації за вересень 2009
року бюджетне відшкодування на
розрахунковий рахунок у сумі 14031962,00грн.

21.03.2011 відповідачем проведено невиїзну
документальну перевірку позивача з
питань достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за вересень 2009 року, яка виникла
за рахунок від'ємного значення з
податку на додану вартість, що
декларувалось в періоди серпень 2008
року, грудень 2008 року, лютий 2009 року,
квітень 2009 року, травень 2009 року,
червень 2009 року, липень 2009 року, серпень
2009 року, за результатами якої складено
акт №1730/23-6/05747991. За висновками акта
перевірки позивачем порушено п.10.2 ст.10,
пп.7.4.1,пп.7.7.1, пп.7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», що призвело до завищення
суми бюджетного відшкодування за
вересень 2009 року на суму 483514,38 грн.

На підставі акта перевірки,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0/26079 від
04.04.2011 яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за вересень 2009 року на
483514,38 грн., та застосовано штрафні
фінансові (санкції) в розмірі 120878,60 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
зменшення податковим органом суми
бюджетного відшкодування став
висновок відповідача про порушення
позивачем вимог податкового
законодавства, що ґрунтується на
підставі проведених податковим
органом зустрічних перевірок
постачальників позивача у ланцюгу
постачання, в результаті яких,
виявилося неможливим підтвердити факт
сплати ПДВ до бюджету вказаними
контрагентами. До вказаного висновку
відповідач дійшов у зв'язку з
неможливістю провести зустрічну
перевірку постачальників товару у
третій ланці - ПП «Лугстар-транс», у
зв'язку з тим, що вказане підприємство
припинило господарську діяльність, ТОВ
«Восток Інвест Метал» - через
відсутність за місцем реєстрації та у
другій ланці - ТОВ «Експрес-Логістика» -
також через відсутність за місцем
реєстрації та ТОВ ПКП «Сталь монтаж», у
зв'язку з тим, що у вказаного
підприємства вилучені документи
згідно протоколу виїмки. За
результатами автоматичного
співставлення даних податкової
звітності та за результатами поданих
вказаними контрагентами звітності, ДПІ
в м. Суми був зроблений висновок про
відсутність у вказаних контрагентів
необхідних умов для досягнення
відповідної підприємницької
діяльності в силу недостатності
матеріальних та трудових ресурсів та
про порушення ними податкового
законодавства в частині декларування
одержаних доходів та сплати податку до
бюджету, що в свою чергу, на думку
відповідача, ставить під сумнів
реальність виконання таких
господарських операцій

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначені пунктом 7.7 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Відповідно до частини 1 підпункту 7.7.1
пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин) сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (частина 3
підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7
вищезазначеного Закону).

Згідно підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7
цього ж Закону (в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

За приписами підпункту 7.7.4 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» платник податку, який
має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
податковому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації. При цьому
платник податку в п'ятиденний термін
після подання декларації податковому
органу подає органу Державного
казначейства України копію декларації,
з відміткою податкового органу про її
прийняття, для ведення реєстру
податкових декларацій у розрізі
платників. До декларації додаються
розрахунок суми бюджетного
відшкодування, копії погашених
податкових векселів (податкових
розписок), у разі їх наявності, та
оригіналів п'ятих основних аркушів
(примірників декларанта) вантажних
митних декларацій, у разі наявності
експортних операцій. Форма заяви про
відшкодування та форма розрахунку суми
бюджетного відшкодування визначаються
за процедурою, встановленою
центральним податковим органом.

Згідно з положеннями підпункту 7.7.5
пункту 7.7 статті 7 вищезазначеного
Закону протягом 30 днів, наступних за
днем отримання податкової декларації,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.
Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

На підставі отриманого висновку
відповідного податкового органу орган
державного казначейства надає
платнику податку зазначену у ньому
суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу (підпункт
7.7.6 пункту 7.7 статті 7 цього ж Закону).

Відповідно до вищевикладених приписів
Закону України «Про податок на додану
вартість» відповідач мав подати
відповідний висновок до органу
державного казначейства із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету, а на підставі
отриманого висновку відповідного
податкового органу орган державного
казначейства повинен був перерахувати
цю суму коштів з бюджетного рахунку на
поточний банківський рахунок платника
податку в обслуговуючому банку
протягом п'яти операційних днів після
отримання висновку податкового органу.

Обов'язок, передбачений Законом
України «Про податок на додану
вартість», відповідачами не був
виконаний, чим були порушені права
позивача.

При цьому судова колегія погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій, що Закон України «Про
податок на додану вартість»не
передбачає отримання результатів
зустрічних перевірок контрагентів
суб'єкта оподаткування у якості
обов'язкової умови відшкодування
податку на додану вартість.

Крім того, за загальним правилом
несплата податку на додану вартість
продавцем сама по собі не є підставою
для зменшення податкового кредиту або
відмови у відшкодуванні зазначеного
податку покупцю, який відніс до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість, сплачену продавцю
разом із ціною товару (послуги).

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на податковий кредит та
відповідно бюджетного відшкодування
сум податку на додану вартість у разі,
якщо останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи касаційної скарги правильності
висновків суду першої та апеляційної
інстанції не спростовують. Висновки
відповідача, що спірні операції не
мали реального товарного характеру
засновані на припущеннях, що
суперечить ст.159 КАС України.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої та апеляційної
інстанції, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішили справу у відповідності з
нормами матеріального права та
постановили обґрунтоване рішення,
підстав для їх скасування, з мотивів
викладених в касаційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Суми відхилити, а
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 06.06.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун