Справа № 807/69/13-а
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року

Справа № 876/6772/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державної екологічної
інспекції в Закарпатській області на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року у справі №807/69/13-а за позовом
Закарпатського товариства мисливців
та рибалок «Лісівник» до Державної
екологічної інспекції у Закарпатській
області про часткове визнання
протиправним та скасування припису-,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2013 року позивач Закарпатське
товариство мисливців та рибалок
«Лісівник» звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
екологічної інспекції у Закарпатській
області, в якому просив (з врахуванням
наступної заяви про збільшення
позовних вимог) визнати протиправним
та скасувати припис відповідача від
26.11.2012 року в частині виконання п.п. 1, 3, 4,
6 припису.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року збільшені позовні вимоги
Закарпатського товариства мисливців
та рибалок «Лісівник» до Державної
екологічної інспекції у Закарпатській
області про часткове визнання
протиправним та скасування припису -
задоволено повністю. Визнано
протиправними та скасовано пункти 1, 3, 4,
6 припису Державної екологічної
інспекції у Закарпатській області від
26.11.2012 року.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржив відповідач, Який в
поданій апеляційній скарзі,
покликаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи, просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову, якою в задоволенні
заявлених позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що виходячи із
встановлених в ході перевірки
обставин, оскаржені позивачем пункти
припису є обгрунтованими та винесені в
межах діючого законодавства.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скаргаи
не підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період з 08 листопада 2012 року по 23
листопада 2013 року Державною
екологічною інспекцією у
Закарпатській області на підставі
наказу за № 945 від 07.11.2012 року «Про
направлення на перевірку від 07.11.2012 №
8158/04» та наказу за № 984 від 19.11.2012 року
«Про направлення на перевірку від
19.11.2012 року № 8345/04» було здійснено
перевірку Закарпатського товариства
мисливців та рибалок «Лісівник» на
відповідність дотримання вимог
природоохоронного законодавства щодо
ведення мисливського господарства та
полювання.

На підставі виявлених порушень
складено акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
щодо ведення мисливського
господарства та полювання.

26 листопада 2012 року з метою усунення
порушень природоохоронного
законодавства, виявлених під час
передвіки дотримання вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та у відповідності до вимог статті 20
Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
статті 7 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності» та
Положення про Державну екологічну
інспекцію в областях, містах Києві та
Севастополі, затвердженого наказом
Мінприроди від 04 листопада 2011 року № 429
Державною екологічною інспекцією у
Закарпатській області було прийнято
припис, яким приписано: 1) погодити до
26.12.2012 року проекти організації та
розвитку мисливського господарства
первинних організацій ТМГ «Лісівник»
із Закарпатським ОУЛМГ; 2) розробити до
28.01.2013 року детальний опис меж
відтворюючих ділянок, із зазначенням
виду мисливських тварин, для
відтворення яких виділяється ділянка і
визнати режим охорони на цій території.
Погодити з власниками земельних
ділянок розміщення відтворюючих
ділянок; 3) привести протягом 10 днів з
дня отримання чисельність єгерської
служби ЗТМР «Лісіник» у відповідність
до вимог ст. 29 Закону України «Про
мисливське господарство та полювання»;
4) обладнати до 26.12.2012 року майданчики
для оброблення відстріляної на
полюванні дичини; 5) терміном до 28.01.2013
року звернутися до власників земель
щодо розташування в межах угідь
товариства об'єктів та територій
природно-заповідного фонду. Межі
розташування об'єктів та територій
природно-заповідного фонду нанести на
картографічні матеріали ЗТМР
«Лісівник». Забезпечити внесення
відповідних змін до проектів
організації мисливського
господарства. Негайно забезпечити
виконання вимог ст.9 та 21 Закону України
«Про природно заповідний фонд України»
в частині проведення полювання та
мисливства в межах територій та
об'єктів природно-заповідного фонду; 6)
терміном до 26.02.2013 року скласти
картосхеми поширення та місць
перебування тварин та птахів занесених
до Червоної книги України.

26 листопада 2012 року державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища в Закарпатській
області головним спеціалістом відділу
екологічного контролю
природно-заповідного фонду, рослинного
та тваринного світу Дяченко І. Б. було
вручено позивачу припис.

Відповідно до Положення про Державну
екологічну інспекцію в областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовище України № 429 від 04.11.2011 року
Держекоінспекція реалізує у межах
своїх повноважень державну політику у
сфері охорони державної таємниці та
інформації з обмеженим доступом, що є
власністю держави, здійснює в
установленому порядку контроль за
станом охорони та збереження такої
інформації в Держекоінспекції.

Пунктом 1 припису зобов'язано позивача
погодити проекти організації та
розвитку мисливського господарства із
територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань лісового та
мисливського господарства і
територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань охорони
навколишнього природного середовища.
Твердження позивача, що дана вимога не
є правомірною підтверджується
насамперед тим, що ця вимога суперечить
нормам ст.28 Закону України «Про
мисливське господарство та полювання».

Проекти організації та розвитку
мисливського господарства ЗТМР
«Лісівник» розроблені Українським
науково-дослідним інститутом
гірського лісництва ім. П.С.Пастернака
у 2008 - 2009 роках, їх наявність
підтверджується Актом перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства щодо ведення
мисливського господарства та
полювання від 23.11.2012 року. Згідно
положень ст. 28 Закону України «Про
мисливське господарство та полювання»,
яка діяла станом на 2008-2009 роки
Користувачі мисливських угідь
забезпечують упорядкування
мисливських угідь, наданих їм у
користування. Порядок проведення
упорядкування мисливських угідь
визначається спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
галузі мисливського господарства та
полювання за погодженням із спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у галузі охорони
навколишнього природного середовища.

Навіть визначений спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у галузі мисливського
господарства та полювання Порядок
проведення упорядкування мисливських
угідь, затверджений наказом
Держкомлісгоспу України N 56 від 21.06.2001
р., не містить вимоги щодо необхідності
погодження проектів організації та
розвитку мисливського господарства
територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань лісового та
мисливського господарства і полювання
та територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань охорони
навколишнього природного середовища.

Крім цього ч.4 ст.28 Закону України «Про
мисливське господарство та полювання»
передбачено, що проекти організації та
розвитку мисливського господарства
розроблені відповідно до існуючих на
момент їх реалізації вимог, вважаються
дійсними до закінчення строку їх дії за
умови відсутності зміни площі та меж
мисливських угідь.

Пунктом 3 припису зобов'язано позивача
привести чисельність єгерської служби
у відповідність до вимог ст.29 Закону
України «Про мисливське господарство
та полювання». Твердження позивача, що
дана вимога не є правомірною
підтверджується насамперед тим, що
згідно положень ст.29 Закону України
«Про мисливське господарство та
полювання», з метою охорони
мисливських угідь користувачі угідь
створюють єгерську службу з розрахунку
не менш як один єгер на п'ять тисяч
гектарів лісових або десять тисяч
гектарів польових чи водно-болотних
мисливських угідь. Згідно Договору про
умови ведення мисливського
господарства, укладеного ЗТМР
«Лісівник» з Закарпатським обласним
управлінням, лісового та мисливського
господарства від 03.07.2008 року у
користуванні ЗТМР «Лісівник»
знаходиться 104,12 тис. га мисливських
угідь.

На сьогоднішній день на ЗТМР
«Лісівник» діє єгерська служба у
кількості 22 єгеря з метою охорони
мисливських угідь наданих позивачу у
користування, не зважаючи на те, що для
виконання вимог ст.29 Закону України
«Про мисливське господарство та
полювання» достатньо й 21 єгеря.

У відповідності до п. 4 оспорюваного
припису позивача зобов'язано обладнати
майданчики для оброблення
відстріляної на полюванні дичини.
Твердження позивача, що дана вимога не
є правомірною підтверджується
насамперед тим, що згідно положень
статті 30 Закону України «Про
мисливське господарство та полювання»
користувачі мисливських угідь
зобов'язані обладнати згідно
ветеринарно-санітарними вимогами
майданчики для оброблення
відстріляної на полюванні дичини та
забезпечити проведення представниками
органів державної ветеринарної
медицини ветеринарно-санітарної
експертизи дичини, призначеної для
використання на харчові цілі.

Згідно Правил передзабійного
ветеринарного огляду тварин і
ветеринарно-санітарної експертизи
м'яса та м'ясних продуктів,
затверджених Наказом № 28 від 07.06.2002
року Державного департаменту
ветеринарної медицини Міністерства
аграрної політики України, пунктом 12.4.
передбачено, що розробка туш диких
тварин і ветсанекспертизу м'яса та
інших продуктів забою здійснюють на
обладнаних у мисливських
господарствах пунктах (майданчиках).
Вибір місця для будівництва пункту
(майданчика) визначає комісія, до
складу якої входять представники
державного ветеринарно-санітарного і
санітарно-епідемічного нагляду. Пункт
(майданчик) повинен відповідати
ветеринарно-санітарним вимогам.

Таким чином будь-який майданчик для
оброблення відстріляної на полюванні
дичини повинен бути обладнаний, згідно
ветеринарно-санітарних вимог, однак на
сьогоднішній день в Україні відсутні
ветеринарно-санітарні вимоги, згідно
яких повинен бути обладнаний
зазначений майданчик.

Судом встановлено, що пунктом 6 Припису
зобов'язано позивача скласти
картосхеми поширення та місць
перебування видів тварин та птахів
занесених до Червоної книги України.
Твердження позивача, що дана вимога не
є правомірною підтверджується
насамперед тим, що згідно положень ст.30
Закону України «Про мисливське
господарство та полювання»
користувачі мисливських угідь
зобов'язані додержуватися режиму
охорони тварин, занесених до Червоної
книги України і включених до переліку
тварин, які підлягають особливій
охороні на території Автономної
республіки Крим та областей у межах
наданих у користування мисливських
угідь. Даний режим щодо охорони тварин,
занесених до Червоної книги України
позивачем додержується, та жодного
порушення цього режиму перевіркою
виявлено не було.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
червону книгу» передбачено, що
рідкісні і такі, що перебувають під
загрозою зникнення, види тваринного і
рослинного світу, занесені до Червоної
книги України, підлягають державному
обліку в порядку, що визначається
центральним органом виконавчої влади з
питань охорони навколишнього
природного середовища. Натомість,
відсутній порядок державного обліку
рідкісних тварин, що перебувають під за
грозовою зникнення, видів тваринного і
рослинного світу, занесених до
червоної книги України.

Ст. 64 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
передбачено, що ведення Червоної книги
України покладається на спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів, а позивач не є
спеціальним уповноваженим центральним
органом виконавчої влади з питань
еколог та природних ресурсів, отже у
зв'язку з цим не має здійснювати
державний облік рідкісних травин та
вести Червону книгу України.

Згідно Положення про Державну
екологічну інспекцію в областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України за № 429 від 04.11.2011
року, Держекоінспекція у своїй
діяльності керується Конституцією та
законами України, актами та
дорученнями Президента України, актами
Кабінету Міністрів України,
дорученнями Прем'єр-міністра України,
наказами Міністерства екології та
природних ресурсів України,
дорученнями Міністра екології та
природних ресурсів, його першого
заступника та заступника керівника
апарату, наказами Держекоінспекції
України, дорученнями Голови
Держекоінспекції України, актами Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
органів місцевого самоврядування,
іншими актами законодавства України.

Окрім цього, Держекоінспекція здійснює
державний нагляд (контроль) за
додержанням територіальними органами
центральних органів виконавчої влади,
місцевими органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування в
частині здійснення делегованих їм
повноважень органів виконавчої влади,
підприємствами, установами та
організаціями незалежно від форми
власності і господарювання,
громадянами України, іноземцями та
особами без громадянства, а також
юридичними особами - нерезидентами
вимог законодавства під час ведення
мисливського господарства та
полювання.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
заявлені позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
оспорюваний припис Державної
екологічної інспекції у Закарпатській
області від 26.11.2012 року є протиправним
та прийнятим в супереч вимогам чинного
законодавства України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст.
205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції в Закарпатській
області залишити без задоволення, а
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року у справі №807/69/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська