Справа № 826/15732/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2014 року письмове
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого - судді
Арсірія Р.О. у порядку письмового
провадження вирішив адміністративну
справу
за позовом обслуговуючого кооперативу
«Житлово - будівельний кооператив
до відділу державної виконавчої служби
Дарницького районного управління
про скасування постанов
Позивач 13.10.2014 звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просив :
- скасувати постанову головного
державного виконавця ВДВС Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
Валявського О.А. від 22.09.2014 про
стягнення з ОК ЖБК «Локомотив-11»
виконавчого збору у розмірі 22 772,80 грн.;
- скасувати постанову головного
державного виконавця ВДВС Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
Валявського О.А. від 22.09.2014 про
стягнення з ОК ЖБК «Локомотив-11» на
проведення виконавчих дій у розмір 100,10
В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 22.09.2014 відповідачем
винесені постанови про стягнення
виконавчого збору та витрат на
виконавче провадження. Вказані
постанови вважає винесеними із
порушенням строку та безпідставно,
оскільки судовий наказ було виконано
позивачем самостійно шляхом сплати
суми боргу в розстрочку згідно ухвали
господарського суду.
У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
мотивуючи свою позицію аналогічно
викладеному у позовній заяві. Просив
Представник відповідача до суду не
прибув, про день і час слухання справи
повідомлений належним чином, суду
надав письмові заперечення проти
Відповідно до ст.128 КАС України, якщо
немає перешкод для розгляду справи в
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомленні про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на наведене, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справу у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.
Позивач 1 - обслуговуючий кооператив
«Житлово-будівельний кооператив
«Локомотив -11» - юридична особа (), зареєстрована Дарницькою
районною у м. Києві державною
Київ, вул. Степана Олійника, буд. № 15, №
17, № 19.
Свою діяльність ОК ЖБК «Локомотив -11»
здійснює на підставі Статуту,
затвердженого загальними зборами
членів, протокол № 3 від 27.02.2009.
Відповідач - відділ державної
виконавчої служби Дарницького
районного управління юстиції у м. Києві
є підрозділом системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
організації примусового виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб) відповідно до нормам
Закону України «Про виконавче
провадження» та інших.
Рішенням Господарського суду м. Києва
від 10.08.2012 у справі № 5011-54/7625-2012 з ОК ЖБК
«Локомотив-11» на користь КП
«Управління житлового господарства»
Дарницького району м. Києва було
стягнуто 120 000,00 грн. боргу, 78 791,41 грн.
інфляційних витрат, 23 471,42 грн. 3% річних,
4 465,26 грн. витрат по сплаті судового
збору.

Постановою старшого державного
виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м.
Києві Дякона Н.М. від 17.09.2012, на підставі
наказу № 54/7625 від 28.08.2012, виданого
Господарським судом м. Києва, відкрито
виконавче провадження ВП № 34371169 про
стягнення з ОК «ЖБК «Локомотив-11» на
користь КП «Управління житлового
господарства» Дарницького району м.
Києва заборгованості в сумі 227 728,09 грн.

Постановою про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій від 22.09.2014 по
ВП № 34371169 головного державного
виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м.
Києві Валявського О.А., стягнуто з
боржника ОК «ЖБК «Локомотив-11» витрати
на проведення виконавчих дій у сумі 100,10
грн.

Також, постановою про стягнення
виконавчого збору від 22.09.2014 по ВП №
34371169 головного державного виконавця
ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві
Валявського О.А., стягнуто з боржника ОК
«ЖБК «Локомотив-11» виконавчий збір у
сумі 22 772,80 грн.

Згідно ст. 6 КАС України, кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Позивач із постановами від 22.09.2014 про
стягнення виконавчого збору та
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій відповідача не
погоджується та вважає, що
відповідачем порушуються його права та
інтереси, у зв'язку з чим звернувся до
суду із даним позовом.

Щодо строків звернення до суду із
адміністративним позовом про
оскарження постанов державного
виконавця.

Звернення до адміністративного суду
регламентовано нормами ст. 99 КАС
України.

Адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. (ч.1
ст. 99 КАСУ).

Згідно ст.ст. 28, 41 Закону України «Про
виконавче провадження» постанови про
стягнення виконавчого збору та втрат
на витрат на проведення виконавчих дій
можуть бути оскаржені у десятиденний
строк.

Особливості провадження у справах з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби
регламентовані нормами ст. 181 КАС
України.

Відповідно до ч.2 вказаної статті КАС
України, позовну заяву може бути подано
до суду, зокрема, у десятиденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав,
свобод чи інтересів;

Як вбачається із матеріалів справи,
постанови, які є предметом оскарження,
прийнята 22.09.2014, проте до суду позивач
звернуся поза межами встановленого
строку, а саме, 13.10. 2014.

Як вбачаться із матеріалів справи,
зокрема, поштового конверту, вказані
постанови направлені відповідачем
29.09.2014.

Обчислення процесуального строку
регламентоване нормами ст. 103 КАС
України, у відповідності до ч.9 якої,
строк не вважається пропущеним, якщо до
його закінчення позовна заява, скарга,
інші документи чи матеріали або
грошові кошти здано на пошту чи
передані іншими відповідними засобами
зв'язку.

Як вбачається із штампу «Укрпошта» на
поштовому конверті, в якому дана
позовна заява надійшла до суду, її
матеріали були здані на пошту 09.10.2014.

З огляду на зазначене, позивачем не
порушено строку звернення до суду із
даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 зазначеної статті Кодексу, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
позовних вимог та відсутність підстав
для їх задоволення, виходячи з
наступного.

На підставі норм ч. 2 ст. 5 КАС України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Оскарження, зокрема, рішень державного
виконавця передбачено ст.181 КАС
України, ст. 13 Закону України «Про
державну виконавчу службу», ч. 3 ст. 6, ст.
82 Закону України «Про виконавче
провадження».

Отже, відповідно до преамбули Закону
України «Про виконавче провадження»
зазначений Закон визначає умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

У відповідності до ст. 1 вказаного
Закону, виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Статтею 11 Закону регламентовані права
та обов'язки державного виконавця.

Державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11
Закону).

Прийняття виконавчого документу до
виконання регламентовано нормами ст. 25
Закону України «Про виконавче
провадження» (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону, державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові (ч.5 ст.25
Закону).

Згідно з ч.1 ст.31 Закону, копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження, що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до ст. 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі.

За наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів. Про
відкладання провадження виконавчих
дій державний виконавець виносить
відповідну постанову, про що
повідомляє сторонам (ч.1 ст.35 Закону).

Отже, із аналізу вказаних вище норм
вбачається, що законодавцем надано
боржнику право до початку примусового
виконання самостійно сплатити суму
боргу упродовж семи днів з моменту
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження. Втім,
сторонами виконавчого провадження
надано також право звернення до
державного виконавця з питання
відкладення виконавчих дій, у разі
несвоєчасного отримання постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
боржник несвоєчасно отримав копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 17.09.2012 ВП № 34371169, а саме
12.10.2012, згідно повідомленні про
вручення поштового відправлення
«Укрпошта».

Суд критично ставиться до доводів
позивача про те, що він у порядку
самостійного виконання вимог
постанови про відкриття виконавчого
провадження, звернувся до
Господарського суду м. Києва з питання
розстрочки виконання рішення суду від
10.08.2012 у справі № 511-54/7625-2012, за
результатами якого рішенням
Господарського суду м. Києва від 11.12.2012
розстрочене виконання рішення суду на
12 місяців шляхом сплати щомісячними
рівними платежами.

Як вбачається із матеріалів справи,
ухвалою Господарського суду м. Києва
від 19.11.2012 по господарській справі №
511-54/7625-2012 було призначене розгляд заяви
ОК ЖБК «Локомотив-11» про розстрочку
виконання рішення на 11.12.2012.

Отже, зазначене не є доказом
добровільної сплати боргу, оскільки
боржником пропущено семиденний строк
для самостійної сплати заборгованості.

Крім того, суду не надано доказів
повідомлення боржником державного
виконавця про стан виконання судового
рішення, зокрема, копій платіжних
доручень про сплату розстроченої судом
суми боргу.

Таким чином, позивачем у добровільному
порядку не виконано наказ суду у строк
встановлений державним виконавцем з
моменту отримання боржником постанови
про відкриття виконавчого провадження.
Як зазначалося, позивач постанову про
відкриття виконавчого провадження від
17.09.2012 отримав лише 12.10.2012. Разом з тим,
обов'язок виконати постанову про
відкриття виконавчого провадження у
боржника виник у день її отримання.
Належних доказів звернення з письмовою
заявою до відповідача про відкладення
виконавчих дій у зв'язку із
несвоєчасним отриманням постанови про
відкриття виконавчого провадження
позивачем суду не надано.

Стягнення виконавчого збору
регламентоване нормами ст. 28 Закону
України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 вказаної статті Закону, у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного його виконання,
постановою державного виконавця з
боржника стягується виконавчий збір у
розмірі 10 відсотків суми, що підлягає
стягненню, або вартості майна боржника,
що підлягає передачі стягувачу за
виконавчим документом.

У зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування коштів
безпосередньо на рахунок стягувача.

Таким чином, підставою для стягнення з
боржника виконавчого збору є ненадання
ним документального підтвердження
виконання (невиконання) рішення у
строк, встановлений Законом, для
самостійного виконання рішення
(вказана правова позиція співпадає з
правовою позицією Вищого
адміністративного суду України,
визначеній в ухвалах № К/800/24633/13 від
29.01.2014 та № К/800/43538/13 від 20.11.2013).

При цьому, обставини вчинення чи не
вчинення державним виконавцем дій з
примусового виконання рішення до уваги
судом не приймаються, оскільки Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема ч.2 ст.25 та ст.28, не пов'язує
вказаного із стягненням з боржника
виконавчого збору.

Статтею 41 Закону України «Про
виконавче провадження» визначені
витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої
служби, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження (ч.1 ст. 41 Закону).

Згідно ч. 4 статті Закону, до витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, належать
кошти, за рахунок яких здійснено
оплату: перевезення, зберігання і
реалізації майна боржника; послуг
експертів, суб'єктів оціночної
діяльності - суб'єктів господарювання
та інших осіб, залучених у
встановленому законом порядку до
провадження виконавчих дій; поштового
переказу стягувачу стягнених
аліментних сум;

проведення розшуку боржника, його
майна або розшуку дитини; розміщення
оголошення в засобах масової
інформації; виготовлення та
пересилання документів виконавчого
провадження, ведення Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень; інших витрат, необхідних
для забезпечення належної організації
виконання рішень органами державної
виконавчої служби.

Про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби (ч.5 ст.41 Закону).

Із матеріалів справи вбачається, що в
процесі примусового виконання
судового наказу, державним виконавцем
20.09.2012 направлено запити до реєструючи
органів для виявлення майна боржника,
на яке може бути звернуто стягнення в
рахунок погашення боргу, 04.03.2013
винесено постанови про арешт коштів та
майна боржника, які направлено
відповідним органам. 16.05.2014 державним
виконавцем було винесено постанову про
зняття арешту з коштів боржника у
зв'язку із ухвалою Господарського суду
м. Києва від 11.12.2012 № 5011-54/7625-2012 про
розстрочку виконання рішення суду на 12
місяців.

Згідно ч. 7 ст. 28 Закону у разі
завершення виконавчого провадження з
виконання рішення немайнового
характеру та в разі закінчення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених статтею 49 цього Закону,
якщо виконавчий збір не стягнуто,
державний виконавець не пізніше
наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Також, окремі питання організації
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до Закону України «Про виконавче
провадження» підлягають примусовому
виконанню, визначені Інструкцією з
організації примусового виконання
рішень, затвердженою наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012 N
512/5, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 02.04.2012 за 489/20802.

Відповідно до підпункту 3.7.4 пункту 3.7
Інструкції № 512/5 у разі завершення
виконавчого провадження з виконання
рішення немайнового характеру,
закінчення виконавчого провадження з
підстав, передбачених пунктами 1, 2, 5, 8, 9,
11 - 13 частини першої статті 49 Закону,
якщо виконавчий збір не стягнуто,
державний виконавець у постанові про
закінчення виконавчого провадження
(повернення виконавчого документа)
зазначає про виділення постанови про
стягнення виконавчого збору в окреме
провадження та не пізніше наступного
робочого дня після завершення такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору, про що
виносить постанову про відкриття
виконавчого провадження.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження» постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій є окремими виконавчими
документами.

Таким чином, законодавцем визначено
право державного виконавця вивести
постанови про стягнення виконавчого
збору, про стягнення з боржника витрат
на проведення виконавчих дій у окреме
провадження після закриття
виконавчого провадження, що нівелює
доводи позивача про порушення
відповідачем строків прийняття
постанови про стягнення виконавчого
збору.

Матеріали справи свідчать про
отримання органом державної
виконавчої служби 26.09.2014 заяви
стягувача - КП «Управління житлового
господарства» Дарницького району м.
Києва від 25.09.2014 за № 45/1979 про закриття
виконавчого провадження у зв'язку зі
сплатою суми боргу по виконавчому
провадженню ВП № 34371169 у господарській
справі № 54/7625, що підтверджено
платіжними дорученнями № 4 від 22.01.2014 на
суму 32 728,09 грн., № 12 від 15.02.2013 на суму 32
271,91 грн., № 27 від 23 000,00 грн., № 64 від
20.05.2013 на суму 23 000,00 грн., № 53 від 16.04.2013
на суму 23 000,00 грн., № 73 від 16.06.2013 на суму
23 000,00 грн., № 85 від 14.07.2013 на суму 23000,00
грн.

Постановою головного державного
виконавця ВДВС Дарницького районного
управління юстиції у м. Києві
Валявського О.А. від 30.09.2014 про
закінчення виконавчого провадження -
виконавче провадження з примусового
виконання наказу № 54/7625, виданого 28.08.2012
Господарським судом м. Києва про
стягнення 227 728,09 грн. закінчено у
зв'язку зі сплатою боргу у повному
обсязі.

Пунктом 2 вказаної постанови зазначено,
що постанову про стягнення виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій виведено в окремі
виконавчі провадження.

Отже, оцінюючи правомірність постанови
відповідача, суд керується критеріями,
закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які
певною мірою відображають принципи
адміністративної процедури, які
повинні дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта.

Також, відповідно до положень ст. 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Суд вважає доведеним, що правомірно
22.09.2014 головним державним виконавцем
ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві
Валявським О.А. у зв'язку із
невиконанням боржником рішення суду
добровільно, у строк встановлений
постановою про відкриття виконавчого
провадження від 17.09.2012, винесені
постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 22 772,80 грн.
про стягнення витрат на проведення
виконавчих дій у сумі 100,10 грн.

З огляду на викладене вище, суд вважає,
що позов задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат здійснити у
відповідності до вимог ст.94 КАС
України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 128, 160-165, 167, 181, 254
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позову Обслуговуючого
кооперативу «Житлово - будівельний
кооператив «Локомотив-11», відмовити у
повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку передбаченому ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена в апеляційному порядку
повністю або частково за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Р.О. Арсірій