Справа № 02/2а-8553/11
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 02/2а-8553/11
Головуючий у 1-й інстанції: Коренюк А.М.
Суддя-доповідач: Собків
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді:
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.

розглянувши в приміщенні суду в
порядку письмового провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Дарницького районного суду міста Києва
від 06 грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
провести перерахунок грошової
допомоги у розмірі, визначеному
статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Постановою Дарницького районного суду
міста Києва від 06.12.2011р. у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач подала апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про задоволення позову. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
відповідач виплачуючи позивачу
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, встановленому
ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», діяв з
дотримання вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_2 має малолітню дитину
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с. 6).

Управлінням праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в місті Києві державної адміністрації
позивачу, як застрахованій в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, було
призначено допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до ЗУ «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» в розмірі 130
грн.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» від
21.11.1992 № 2811-XII, право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за цим Законом має
незастрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Призначення державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачено статтею 42
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", у відповідності до якої (в
редакції, чинній на момент виникнення
правовідносин) право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку має застрахована особа
(один із батьків дитини, усиновитель,
баба, дід, інший родич або опікун), яка
фактично здійснює догляд за дитиною.
Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованим особам у формі
матеріального забезпечення у період
відпустки для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку і
частково компенсує втрату заробітної
плати (доходу) у період цієї відпустки.

Статтею 43 зазначеного закону
встановлено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік», з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом, було
зупинено дію 41, 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" на 2007 рік.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року
пункт 7 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
було визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним).

Колегією суддів також встановлено, що
відповідно до Розділу 2 «Внесення змін
до деяких законодавчих актів України
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік», пункт 23, у Законі
України Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» у ст.13 слова «не застрахована в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування»
виключені та частина перша статті 15
викладена в такій редакції:

Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень».

Пункт 3 розділу VIII «Прикінцеві
положення» викладений у такій
редакції: «Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року 50%, з 1
січня 2009 року 75%, з 1 січня 2010 року 100%
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців».

Згідно п. 24 Закону № 107 у Законі України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» статті 40-44 виключені.

Отже, з 01.01.2008 існує норма закону,
відповідно до якої спірні
правовідносини регулюються тільки
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», функції по виплаті
допомоги до догляду за дитиною
покладені на УПСЗН і допомога
виплачується саме за рахунок
державного бюджету.

Питання щодо порядку призначення
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
регулюється постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми» зі змінами
внесеними, постановою Кабінету
Міністрів України від 22 лютого 2008 року
№57.

Відповідно до цієї постанови з 01.01.2008 і
застрахованим, і незастрахованим
особам допомогу сплачує УПСЗН.

За Порядком фінансування видатків
місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 4
березня 2002 року № 256, виплата допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку здійснюється за
рахунок субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам.

Перерахування коштів допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку безпосередньо на
рахунки населення здійснюють
територіальні управління праці та
соціального захисту населення з
реєстраційних рахунків за кодом
тимчасової функціональної
класифікації видатків 090303 «Допомога на
догляд за дитиною віком до 3 років».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані такими, що
не відповідають Конституції України
положення, зокрема пунктів 24-34 розділу
ІІ «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України»Закону
України «Про державний бюджет на 2008
рік».При цьому пункт 23
неконституційним визнаний не був.

Згідно статті 2 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», суб'єктами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням є застрахована особа,
страхувальник та страховик.

При цьому, страховиком є Фонд
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності (далі - Фонд). За
частиною 3 статті 9 вказаного закону
Фонд є некомерційною самоврядною
організацією.

Частиною 1 статті 19 Закону № 2240-III
передбачено, що основним джерелом
формування коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, є страхові внески
страхувальників-роботодавців і
застрахованих осіб, що сплачуються на
умовах і в порядку, передбачених цим
Законом.

Фонд соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
відповідно до Постанови КМУ № 32 від 16
січня 2007 року у 1 кварталі 2007 року
виплачував спірну допомогу за рахунок
субвенцій, що перераховувалися УПСЗН
на рахунки Фонду, а починаючи з 2 кв. 2007
року, не здійснює виплату допомоги. З
цього часу страхувальники (суб'єкти
господарювання) не мають права
здійснювати призначення допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за рахунок коштів
Фонду та відображати ці витрати в
звітності по коштах
загальнообов'язкового державного
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням.

З прийняттям змін у законодавстві, що
регулює правовідносини, які виникли
між сторонами, Фонд з квітня 2007 року вже
не виконує функції щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною до трьох
років застрахованим особам. Спірна
допомога виплачується за рахунок
держави і саме держава узяла функцію
такі виплати здійснювати.

Правові норми Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» в
редакції Закону України «Про державний
бюджет України на 2008 рік» у часі
прийняті пізніше за Законом №2240, вони
повністю узгоджуються з іншими
нормативними актами, які визначають
порядок сплати допомоги і джерела
фінансування цих виплат, а тому
аналізуючи викладені обставини,
враховуючи, що законодавством функція
виплати допомоги по догляду за дитиною
визначена як державна, колегія суддів
вважає необхідним в даному випадку
застосовувати і щодо застрахованих
осіб і щодо незастрахованих осіб
положення про розмір спірної допомоги,
які визначені лише ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

На момент виплати позивачу допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
діяла в редакції, в якій вона була у 2008
році.

Тобто, порушень цієї норми з боку
відповідача у 2011 році колегією суддів
не встановлено.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Дарницького районного суду
міста Києва від 06 грудня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.