Справа № 817/2330/14
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2014-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" грудня 2014 р.
Справа № 817/2330/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шевчук С.М.

суддів:
Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Витрикузі В.П. ,

за участю сторін:

представники відповідачів -Каплун
О.В., Боярчук С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
пенітенціарної служби України на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "26" вересня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_5 в
інтересах неповнолітніх осіб ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до Державної пенітенціарної
служби України, Городищенської
виправної колонії Управління
державної пенітенціальної служби
України в Рівненській області (№96),
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області,
треті особи, які заявляють самостійні
вимоги на предмет спору: ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 26.09.2014року
позов задоволено частково. Визнано
протиправною відмову Державної
пенітенціарної служби України щодо
виплати одноразової грошової допомоги
у зв'язку із загибеллю старшого
прапорщика внутрішньої служби,
молодшого інспектора відділу охорони
Городищенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області
(№96) служби ОСОБА_10 в користь
неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7,
котрі перебували на утриманні ОСОБА_10,
батькам - ОСОБА_9, ОСОБА_8.

Зобов'язано Державну пенітенціарну
службу України призначити одноразову
грошову допомоги у зв'язку із загибеллю
старшого прапорщика внутрішньої
служби, молодшого інспектора відділу
охорони Городищенської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Рівненській області (№96) служби ОСОБА_10
в розмірі 224589,60 грн., яку виплатити на
користь неповнолітніх дітей загиблого
ОСОБА_10 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, котрі перебували на
утриманні ОСОБА_10 та батьків ОСОБА_9,
ОСОБА_8 у розмірі 1/4, що становить 56147,4
грн. кожному.

В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції у справі, Державна
пенітенціарна служба України,
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просила рішення суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити позивачам та
третім особам із самостійними вимогами
у задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

На підтвердження доводів апеляційної
скарги відповідач зазначив, що ОСОБА_5 в
інтересах своїх дітей та батьки
загиблого не мають права на отримання
такої допомоги, так як тілесні
ушкодження, що спричинили смерть,
ОСОБА_10 були заподіяні в період
проходження ним служби при виконанні
службових обов'язків, але не пов'язаних
з охороною громадського порядку.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
апеляційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення
частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
старший прапорщик внутрішньої служби
ОСОБА_10 проходив службу в
воєнізованому формуванні
правоохоронного органу спеціального
призначення - на посаді молодшого
інспектора з озброєння та спецзасобів
відділу охорони Городищенської
виправної колонії ДПС України. Загинув
під час виконання своїх службових
обов'язків.

На момент загибелі старший прапорщик
внутрішньої служби ОСОБА_10 мав двоє
дітей - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10,11) та батьків - ОСОБА_9
та ОСОБА_8

Висновком службового розслідування за
фактом смерті старшого прапорщика
внутрішньої служби ОСОБА_10 від
05.08.2013року встановлено, що загибель
старшого прапорщика внутрішньої
служби ОСОБА_10 сталася під час
проходження служби при виконанні
службових обов'язків.

Зокрема, в ході службового
розслідування встановлено, що біля 00
год. 50 хв. 03.08.2013р. старший прапорщик
внутрішньої служби ОСОБА_10 отримав
вогнепальне поранення в кімнаті для
вмивання вартового приміщення. Дане
поранення було нанесено молодшим
інспектором відділу охорони виправної
колонії старшим сержантом внутрішньої
служби ОСОБА_11 з табельної
вогнепальної зброї АК-74. Перебуваючи на
стаціонарному лікуванні в Рівненській
обласній клінічній лікарні близько 14
год.30 хв. 04.08.2013р. лікарями констатовано
смерть ОСОБА_10 Причиною смерті
останнього було "Проникаюче
вогнепальне поранення живота з
пошкодженням внутрішніх органів".

Згідно пояснень представника
відповідача акт про нещасний випадок
за фактом загибелі старшого прапорщика
внутрішньої служби ОСОБА_10 не
складався.

В зв'язку із загибеллю ОСОБА_10, ОСОБА_5 в
інтересах неповнолітніх дітей та мати
загиблого ОСОБА_9, звернулась із
відповідними документами до Державної
пенітенціарної служби України
(ДПтСУкраїни) з метою призначення та
виплати їм одноразової допомоги (а.с.17,
43).

Листом від 16.01.2014р ДПтС України та
протоколом №4-13 засідання комісії ДПтС
України затвердженого головою від
18.11.2013р, поінформовано ОСОБА_5 та ОСОБА_9,
що у виплаті одноразової грошової
допомоги відмовлено у зв'язку з тим, що
загибель ОСОБА_10 не пов'язана з
охороною громадського порядку (а.с.18, 43).

Поряд з вказаним, як встановлено судом
апеляційної інстанції батько
загиблого із відповідними документами
до Державної пенітенціарної служби
України з метою призначення та виплати
їм одноразової допомоги не звертався.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, виходив з того, що
загибель старшого прапорщика
внутрішньої служби ОСОБА_10 настала під
час виконання своїх службових
обов'язків, що пов'язані з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку та боротьбі зі
злочинністю. ОСОБА_10 ніс службу в
установі, перебував на посту. Винна
особа ОСОБА_11 вчинив відносно ОСОБА_10
неправомірні, злочинні діяння,
всупереч встановленого громадського
порядку в виправній колонії, всупереч
встановленому порядку несення служби.
ОСОБА_10 запобігав вчиненню ОСОБА_11
неправомірного діяння.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно з п.5 ст. 23 Закону України "Про
державну кримінально-виконавчу службу
України" на осіб рядового і
начальницького складу
кримінально-виконавчої служби
поширюються дія статей 22 і 23 Закону
України "Про міліцію", а також порядок і
умови проходження служби та грошового
забезпечення, передбачені для
працівників органів внутрішніх справ.
На працівників кримінально-виконавчої
служби поширюються умови оплати праці,
передбачені для працівників органів
внутрішніх справ, які не мають
спеціальних звань.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про
міліцію" у разі загибелі (смерті)
працівника міліції, який перебував на
службі в органах внутрішніх справ, під
час виконання ним службових обов'язків
по охороні громадського порядку та
боротьбі із злочинністю сім'ї
загиблого (померлого), а в разі її
відсутності його батькам та утриманцям
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі десятирічного
грошового забезпечення загиблого
(померлого) за останньою посадою в
порядку та на умовах, визначених
Кабінетом Міністрів України. У всіх
випадках розмір одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті)
працівника міліції не повинен бути
меншим від 100-кратного розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для працездатних осіб на час
виплати цих сум.

Пунктом другим Порядку та умов виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції, податкової
міліції, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 707 від 12
травня 2007 року (надалі - Порядок №707)
визначено, що виконанням службових
обов'язків, пов'язаних з безпосередньою
участю в охороні громадського порядку
та боротьбі із злочинністю, зокрема, є:

несення постової чи патрульної служби;

вчинення дій із забезпечення особистої
безпеки громадян, захисту їх прав і
свобод, законних інтересів;

припинення або запобігання
кримінальним та адміністративним
правопорушенням;

охорона і забезпечення громадського
порядку;

виявлення кримінальних правопорушень
і участь у їх розкритті та розшуку осіб,
які їх вчинили.

З додатково витребуваних судом
апеляційної інстанції доказів
вбачається, що наказом Городищенської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України в Рівненській області (№96) від
20.02.2013року №46 визначено перелік
співробітників відділу охорони
колонії до самостійного несення служби
на постах варти із охорони колонії, до
складу яких ввійшли: старший
прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_10;
старший сержант внутрішньої служби
ОСОБА_11

Наказом Городищенської виправної
колонії управління Державної
пенітенціарної служби України в
Рівненській області (№96) від 02.08.2013року
№ 214 затверджено склад чергової зміни
та варти, до складу якої ввійшли:
відповідальний від відділу охорони
установи ОСОБА_10; старший сержант
внутрішньої служби ОСОБА_11

Відповідно до постової відомості,
затвердженої 02.08.2013року в.о. начальника
Городищенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області
(№96) до складу варти з охорони
Городищенської виправної колонії №96 у
період з19:48год 02.08.2013року до 09:05год.
03.08.2013року заступив старший прапорщик
внутрішньої служби ОСОБА_10, як
відповідальний по відділу охорони та
старший сержант внутрішньої служби
ОСОБА_11, як вартовий.

З пояснень представників сторін та
посадової інструкції молодшого
інспектора з озброєння та спецзасобів
відділу охорони Городищенської
виправної колонії ДПС України
вбачається, що старший прапорщик
внутрішньої служби ОСОБА_10 перебуваючи
на посаді молодшого інспектора з
озброєння та спецзасобів відділу
охорони мав право здійснювати контроль
за організацією несенням служби
підлеглими; забезпечувати організацію
та порядк несення служби особовим
складом варт та вимагати негайного
усунення виявлених недоліків.

Відповідно до п. 45 Інструкції з
організації охорони
кримінально-виконавчих установ
закритого типу, затвердженої наказом
від 08.12.2003року за №237ДСК,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 26.12.2013року за №1241/8562 (надалі по
тексту іменовано - Інструкція №237) на
ОСОБА_10, як відповідального від відділу
охорони виправної колонії покладено
обов'язки по проведенню раптових
перевірок організації вартової служби
у виправній колонії.

З матеріалів службового розслідування
та показів допитаних свідків
вбачається, що 02.08.2013року після 22:00 год.
з вартового приміщення, де
відповідальним на той час був ОСОБА_10
почались дзвінки на 1 пост, в яких він
просив з'єднати його з постом де ніс
службу ОСОБА_11 та вимагав, щоб ОСОБА_11
стояв рівно, щоб його чітко було видно
на камері, щоб правильно тримав
автомат, не дозволяв останньому курити.
Близько 23:00, перед закінченням зміни
ОСОБА_10 почав знову кричати на ОСОБА_11,
що останній неправильно несе службу та
кинув трубку.

Обумовлені події спровокували
нанесення старшим сержантом
внутрішньої служби ОСОБА_11
вогнепального поранення старшому
прапорщику внутрішньої служби ОСОБА_10
внаслідок чого настала смерть ОСОБА_10

Підсумовуючи викладене, загибель
старшого прапорщика внутрішньої
служби ОСОБА_10 настала беззаперечно
під час проходження служби при
виконанні службових обов'язків.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги,
що загибель ОСОБА_10 не пов'язана з
охороною громадського порядку, то як
вбачається з п. 71 Інструкції №237 пост це
місце або ділянка місцевості, на якій
здійснюється виконання своїх
обов'язків.

Для відповідального по відділу охорони
ОСОБА_10 таким постом було вартове
приміщення, де відповідальним (на час
вжиття заходів щодо забезпечення
ОСОБА_11 встановленого порядку несення
служби) був ОСОБА_10

Відтак, з наведених вище доказів
вбачається, що на момент загибелі,
ОСОБА_10 входив до складу варти з
охорони Городищенської виправної
колонії №96, тобто перебував на посту.

Поряд з тим, виходячи із норм чинного
законодавства та практики діяльності
правоохоронних органів, можна зробити
висновок, що зміст громадського
порядку у загальному розумінні
складають наступні системи суспільних
відносин:

система суспільних відносин, що
забезпечують життя, здоров'я, честь і
гідність громадян;

система суспільних відносин, що
забезпечують збереження власності;

система суспільних відносин, що
забезпечують нормальну діяльність
підприємств, установ, організацій,
посадових осіб і громадян (в тому
рахунку і організацію охорони та
забезпечення громадського порядку в
місцях розташування установ виконання
покарань).

Адміністративно-правова охорона
громадського порядку представляє
собою виконавчо-розпорядницьку
діяльність органів державного
управління, що складаються з
встановлених обов'язкових правил
поведінки, створення необхідних умов
для їх виконання, а також здійснення
адміністративного нагляду і вжиття
заходів забезпечення встановленого
порядку і застосування заходів впливу
до правопорушників.

Таким чином, на час вжиття заходів
щодо забезпечення ОСОБА_11
встановленого порядку несення служби
діяльність старшого прапорщика
внутрішньої служби ОСОБА_10 була
направлена на забезпечення нормальної
діяльності установи з виконання
покарань тобто на організацію охорони
та забезпечення громадського порядку в
місцях розташування установ виконання
покарань.

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що ОСОБА_10 загинув під час
виконання своїх службових обов'язків,
що пов'язані з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
боротьбі зі злочинністю, а зокрема він
ніс службу в установі, перебував на
посту.

Поряд з вказаним, п.8 (вказаного вище)
Порядку №707 передбачено вичерпний
перелік умов, за яких грошова допомога
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції не
виплачується.

Колегією суддів, встановлено судами,
що жодна із вказаних умов щодо
невиплати одноразової грошової
допомоги не може бути застосована
відносно обставин смерті ОСОБА_10

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
визнання протиправною відмови
Державної пенітенціарної служби
України щодо виплати одноразової
грошової допомоги у виплаті грошової
допомоги у разі смерті працівника
кримінально-виконавчої служби України
користь неповнолітніх дітей ОСОБА_6,
ОСОБА_7, котрі перебували на утриманні
ОСОБА_10 та матері - ОСОБА_9.

Стосовно визнання протиправною
відмови Державної пенітенціарної
служби України щодо виплати
одноразової грошової допомоги у
виплаті грошової допомоги для батька
загиблого, то відповідно до п. 4 Порядку
№707 для виплати грошової допомоги у
разі загибелі працівника міліції
батьки та утриманці подають органу
внутрішніх справ, за місцем
проходження таким працівником служби
заяву (рапорт) про виплату грошової
допомоги згідно з додатком та інші
документи за переліком наведеним у
вказаному пункті Порядку.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_8,
за виплатою одноразової допомоги у
встановленому п. 4 Порядку №707 не
звертався, необхідних документів не
подав, а відтак жодних рішень відносно
вказаної особи Державною
пенітенціарною службою України не
виносилось.

Відповідно до п. 7 Порядку №707, батьки та
утриманці можуть пред'явити МВС та ДПС
України вимоги щодо виплати грошової
допомоги протягом трьох років з дня
настання події, що дає право на
отримання такої допомоги.

За таких обставин, на момент звернення
до суду ОСОБА_8 не реалізував надане
право на виплату одноразової допомоги
із відповідною заявою та документами у
встановленому порядку не звертався.
Строк на пред'явлення вимоги про
виплату одноразової грошової допомоги
та реалізації наданого батьку
загиблого права щодо такої виплати на
час розгляду судової справи не
закінчився, а відтак названа особа не
позбавлена права реалізувати надані їй
права у встановленому порядку.

Враховуючи обумовлене, позовні вимоги
ОСОБА_8 є передчасними та такими, що
задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції обумовлених
обставин не дослідив, а як наслідок
безпідставно прийняв рішення у
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_8.

Що стосується розміру одноразової
допомоги, то відповідно до ст. 23 Закону
України "Про міліцію" одноразова
грошова допомога виплачується в
розмірі десятирічного грошового
забезпечення загиблого (померлого) за
останньою посадою в порядку та на
умовах, визначених Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 3 Порядку №707, що затверджений
вище обумовленою постановою КМ Укрїни,
визначено, що розмір грошової допомоги
визначається відповідно до грошового
забезпечення за останньою посадою, яку
особа рядового або начальницького
складу займала на день загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва), установлення
інвалідності. До грошового
забезпечення, виходячи з якого
здійснюється розрахунок грошової
допомоги працівнику міліції,
включається посадовий оклад, оклад за
спеціальним званням, відсоткова
надбавка за вислугу років та щомісячна
надбавка в розмірі 100 відсотків
грошового забезпечення (окладів
грошового забезпечення та надбавки за
вислугу років) згідно з законодавством.

Відповідно до п. 7 Порядку №707
нарахування та виплата одноразової
допомоги здійснюється органом
внутрішніх справ, у якому проходив
службу працівник.

З наведеного вбачається, що суд не
наділений повноваженнями щодо
нарахування певного розміру
одноразової допомоги, оскільки
нарахування одноразової допомоги
здійснюється органом внутрішніх
справ, у якому проходив службу
працівник.

Підставою для такої виплати є рішення
про призначення виплати, яке в даному
випадку приймається центральним
органом кримінально-виконавчої служби
України.

Натомість, Державна пенітенціарна
служба України, вимоги пункту 7 Порядку
не виконала, відповідного рішення щодо
можливості проведення виплати
одноразової допомоги не прийняла, до
органу внутрішніх справ, у якому
проходив службу працівник не
надіслала.

За таких обставин, обраний позивачем
та судом спосіб захисту порушеного
права не відповідає наведеним
положенням законодавства.

З огляду на зазначені обставини справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що порушені права підлягають
поновленню шляхом зобов'язання
Державної пенітенціарної служби
України вчинити дії з призначення
виплати одноразової грошової допомоги
(у зв'язку із загибеллю старшого
прапорщика внутрішньої служби,
молодшого інспектора відділу охорони
Городищенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області
(№96) ОСОБА_10.) на користь неповнолітніх
дітей - ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_7
(ІНФОРМАЦІЯ_5) та матері- Шлангоф
ОСОБА_12 у порядку та розмірах,
передбачених пунктами 3 та 7 Порядку та
умов виплати одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції,
податкової міліції, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 707 від 12 травня 2007 року та у
відповідності до вимог статті 23 Закону
України «Про міліцію».

На підставі викладеного, колегія
суддів Житомирського апеляційного
адміністративного суду приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, оскаржуване
судове рішення скасувати з прийняттям
нового.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
пенітенціарної служби України
задовольнити частково, постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "26" вересня
2014 р. скасувати.

Постановити нове рішення, яким позов
задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Державної пенітенціарної служби
України щодо призначення виплати
одноразової грошової допомоги (у
зв'язку із загибеллю старшого
прапорщика внутрішньої служби,
молодшого інспектора відділу охорони
Городищенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області
(№96) ОСОБА_10.) на користь неповнолітніх
дітей - ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_7
(ІНФОРМАЦІЯ_5) та матері - ОСОБА_9.

Зобов'язати Державну пенітенціарну
службу України вчинити дії з
призначення виплати одноразової
грошової допомоги (у зв'язку із
загибеллю старшого прапорщика
внутрішньої служби, молодшого
інспектора відділу охорони
Городищенської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в Рівненській області
(№96) ОСОБА_10.) на користь неповнолітніх
дітей - ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_7
(ІНФОРМАЦІЯ_5) народження та матері -
ОСОБА_9 у порядку та розмірах,
передбачених пунктами 3 та 7 Порядку та
умов виплати одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції,
податкової міліції, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 707 від 12 травня 2007 року та у
відповідності до вимог статті 23 Закону
України «Про міліцію».

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М. Шевчук

судді:
Г.І. Майор

Є.В.Одемчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_5 в
інтересах АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам: Державна
пенітенціарна служба України
вул.Мельникова,81,м.Київ 50,04050
Городищенська виправна колонія
Управління державної пенітенціальної
служби України в Рівненській області
(№96) с.Городище,Рівненський район,
Рівненська область,35341 Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Рівненській області
вул.Словацького,7,м.Рівне,33028

4-третій особі: ОСОБА_8 - АДРЕСА_2,35600,

ОСОБА_9 - АДРЕСА_2,35600,