Справа № 810/3750/13-а
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/2538/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Іванківському районі
Київської області до Державного
спеціалізованого підприємства
"Чорнобильський спецкомбінат" про
стягнення заборгованості, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від
01 серпня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Управління Пенсійного
фонду України в Іванківському районі
Київської області звернулося до суду з
позовом до Державного
спеціалізованого підприємства
"Чорнобильський спецкомбінат", в якому
просило стягнути з відповідача на
користь позивача відшкодування витрат
по Списку № 1 на виплату та доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах в сумі 901 751,08 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року, позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного
спеціалізованого підприємства
"Чорнобильський спецкомбінат" на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Іванківському районі
Київської області заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
Списком № 1 у сумі 370271,08 грн.
В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в Іванківському районі
Київської області звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державне
спеціалізоване підприємство
"Чорнобильський спецкомбінат" є
юридичною особою, що зареєстрована
Іванківською районною держаною
адміністрацією Київської області, як
платник внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області.

Управлінням Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області на підставі розрахунків
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пункту "а" статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (список № 1), та
частини другої Прикінцевих положень
Закону України від 09 липня 2003 № 11058-IV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», визначено
розмір витрат, які підлягають
відшкодуванню за рахунок відповідача у
зв'язку з виплатою та доставкою пенсій,
за період з 1 червня 2013 року по 1 липня 2013
року на загальну суму 901751,08 грн.

Між Управлінням Пенсійного фонду
України у Іванківському районі
Київської області та Державним
спеціалізованим підприємством
«Чорнобильський спецкомбінат»,
проведено звірку по сумам
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за списком № 1, що
підтверджується актом
взаєморозрахунків по нарахуванню та
сплаті коштів.

Згідно із вказаним актом, станом на 30
липня 2013 року, заборгованість
відповідача перед Пенсійним фондом
України по відшкодуванню фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
складає 901751,08 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що за правилами пункту 2
Прикінцевих положень Закону України
від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV) та
відповідно до пункту 1 статті 2 Закону
України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
400/97-ВР) Підприємство зобов'язане
відшкодувати УПФ витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах працівникам за
списком № 1.

Притому, у позивача не було правових
підстав зараховувати кошти, які
надійшли з визначеним призначенням
платежу, на покриття заборгованості за
минулі періоди.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів попередніх інстанцій,
виходячи з наступного.

Так, частиною 2 Розділу ХV «Прикінцеві
положення» Закону України від 09
липня 2003 року №1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за Списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за Списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 цього Закону.

При цьому, зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій для платників,
зазначених у підпункті 2.1.1 п. 2.1 цієї
Інструкції - фактичні витрати на
виплату і доставку пенсій працівникам,
зайнятим повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, крім працівників, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, зокрема, у
розмірі 100 відсотків від фактичних
витрат на виплату і доставку цих
пенсій, призначених та/або виплачених з
2012 року.

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах (пункт
6.8. Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування).

Суми фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
дати призначення пенсії до дати
складання розрахунку фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
сплачуються одночасно із оплатою
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць (пункт 6.8 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України).

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідачем частково
погашено заборгованість перед
Управлінням Пенсійного фонду України у
Іванківському районі Київської
області за червень 2013 року на суму
531480,00 грн., що підтверджується
платіжним дорученням від 20 червня 2013
року № 32 на суму 28800,00 грн., реєстром
бюджетних фінансових зобов'язань
розпорядників (одержувачів) бюджетних
коштів від 20 червня 2013 року № 25,
платіжним дорученням від 20 червня 2013
року № 531 на суму 502680,00 грн., реєстром
бюджетних фінансових зобов'язань
розпорядників (одержувачів) бюджетних
коштів від 20 червня 2013 року № 103.

У вказаних платіжних дорученнях
зазначено призначення платежу, де саме
вказано, що цей платіж є погашенням
заборгованості за червень 2013 року.

Згідно частини шостої статті 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» за рахунок сум,
що надходять від платника єдиного
внеску або від державної виконавчої
служби, погашаються суми недоїмки,
штрафних санкцій та пені у порядку
календарної черговості їх виникнення.
У разі якщо платник має несплачену суму
недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним
суми єдиного внеску зараховуються в
рахунок сплати недоїмки, штрафів та
пені у порядку календарної черговості
їх виникнення.

З аналізу норм чинного законодавства
вбачається, що положення Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» не
розповсюджуються на відносини з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, оскільки
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за Списками
№1 та №2 не є сплатою єдиного внеску в
розумінні вказаного Закону.

Враховуючи вищенаведене, суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
вірного висновку, що право визначати
призначення платежу відповідно до
чинного законодавства України
належить виключно платнику, а тому у
позивача не було правових підстав для
зарахування коштів відповідача,
направлених на погашення
заборгованості за спірний період, на
покриття заборгованості за попередні
періоди.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що
заборгованість відповідача по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
згідно списку № 1, становить 370271,08 грн.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: