Справа № 157/1690/14-а
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2014-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/1690/14-а
Провадження №2-а/157/83/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року
місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд
Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

розглянувши у порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у
Камінь-Каширському районі Волинської
області (далі - Управління) про
визнання бездіяльності (дій)
протиправними і зобов'язання провести
перерахунок та виплату пенсії,

встановив:

01 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся у суд з позовом, в якому
зазначає, що є громадянином,
постраждалим від наслідків
Чорнобильської катастрофи категорії 1,
інвалідом 3 групи, щодо якого
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою і непрацюючим пенсіонером,
який проживає на території
радіоактивного забруднення. Згідно зі
ст. ст. 39, 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі - Закон) має право на
призначення та отримання пенсії у
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком,
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком та
підвищення державної пенсії в розмірі
двох мінімальних заробітних плат. У
межах строку позовної давності пенсію,
відповідно до ст. ст. 39, 50, 54 Закону не
отримував, не дивлячись на те, що
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" будь-яких обмежень
щодо виплати пенсії в таких розмірах
встановлено не було. Такі обмеження
введені Законом України від 31 липня 2014
року "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", який набрав чинності з 3
серпня 2014 року, а тому відповідач мав
право виплачувати йому пенсію у
розмірі, що визначений Кабінетом
Міністрів України, лише починаючи з 3
серпня 2014 року. Позивач просить визнати
бездіяльність Управління щодо
ненарахування та невиплати йому пенсії
відповідно до ст. ст. 39, 50, 54 Закону
протиправною; зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити йому пенсію
відповідно до ст. ст. 39, 50, 54 Закону у
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком,
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком та
підвищення державної пенсії в розмірі
двох мінімальних заробітних плат за
період в межах строку позовної
давності по 02 серпня 2014 року включно, і
рішення суду у межах суми стягнення за
один місяць звернути до негайного
виконання.

У запереченні на позов відповідач
зазначає, що обчислення та виплата
пенсій ОСОБА_1, призначених відповідно
до Закону, правомірно здійснюється у
порядку, визначеному постановою
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення
рівня соціального захисту населення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", і просить у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги належить задовольнити частково,
зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в
Управлінні і отримує пенсію по
інвалідності, є непрацюючим
пенсіонером, потерпілим внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1,
постійно проживає у АДРЕСА_1, що
підтверджується паспортом позивача,
посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 04
квітня 2011 року, і запереченнями
відповідача, та згідно з довідкою МСЕК
серії ВЛН № 0057156 визнаний інвалідом 3
групи внаслідок захворювання,
пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС
(а.с. 4, 5, 7, 8, 10, 14-17).

Відповідно до Переліку населених
пунктів, віднесених до зон
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 106 від 23 липня 1991
року, розпорядженням Кабінету
Міністрів України №17 від 12 січня 1993
року, АДРЕСА_1, у якому постійно
проживає позивач, віднесено до зони
гарантованого добровільного
відселення.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі.

Статтею 49 Закону передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону (в
редакції від 09.07.2007 р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. № 10-рп/2008) в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
третій групі інвалідності - 6
мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону (в редакції від
09.07.2007 р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. № 10-рп/2008) особам, віднесеним до
першої категорії, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірах:
інвалідам третьої групи - 50 %
мінімальної пенсії за віком.

Частинами 1, 2 статті 39 Закону (в
редакції від 09.07.2007 р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007
р. N 6-рп/2007) передбачено, що громадянам,
які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах: -
у зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати; - у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати; у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті. Пенсіонерам, які працюють у
зонах радіоактивного забруднення,
оплата праці додатково підвищується на
25 % від розміру мінімальної заробітної
плати.

Положення пункту 28 розділу II Закону
України "Про державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.2007
року, яким були внесені зміни до ст. ст.
39, 50, 54 Закону і яке обмежувало права
громадян щодо виплати підвищення до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає на території
радіоактивного забруднення, та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, рішенням Конституційного
Суду України у справі № 10-рп/2008 від
22.05.2008 року визнано неконституційним.

Частиною 2 статті 152 Конституції
України передбачено, що закони, інші
правові акти або їхні окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність із дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, ст. ст. 39, 50, 54 Закону є
чинними у редакції до внесення змін до
них Законом України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

Зі змісту статей 50 та 54 Закону
вбачається, що під час визначення
розміру пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за основу їх нарахування
береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно з ч. 3 ст. 67 Закону у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до ст. 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій. Аналіз
цієї норми, яка є імперативною,
свідчить, що підставою для перерахунку
пенсії є встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму, а перерахунок
проводиться з дня встановлення цього
мінімуму.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", відповідно до
якої мінімальний розмір пенсій за
віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімального розміру
пенсії за віком, а тому положення ч. 3 ст.
28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", на що відповідач
посилається як на підставу своїх
заперечень, не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком.

Така правова позиція щодо застосування
наведених норм права у спорах цієї
категорії висловлена Верховним Судом
України, зокрема, у постановах від 24
березня 2009 року (справа № 21-2112во08), від 16
вересня 2009 року (справа № 21-1293во09), 24
жовтня 2011 року (справа №21-28а11), 23 квітня
2012 року (справа № 21-239а11).

Прожитковий мінімум, згідно зі ст. 4
Закону України "Про прожитковий
мінімум", щороку затверджується
Верховною Радою України в законі про
Державний бюджет України на
відповідний рік.

Отже, мінімальний розмір пенсії за
віком на відповідний рік залежить від
розміру прожиткового мінімуму на цей
рік.

Беручи до уваги наведене, позивачу
необхідно визначати пенсію, виходячи з
мінімальної пенсії за віком, яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, та у разі збільшення
розміру цього прожиткового мінімуму
перерахунок пенсії їй повинен
проводитись, виходячи з нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

Як вбачається із поданих відповідачем
заперечень на позов, позивачу
призначена та виплачується державна
пенсія та додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Порядком обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України № 1210 від
23.11.2011 р. "Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", установлено розрахункові
величини, з яких проводиться
розрахунок пенсій, проте такі не
відповідають розрахунковим величинам,
визначеним Законом.

Право встановлення розміру пенсійних
виплат інвалідам щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою
надавалось Кабінету Міністрів України
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік" від 22 грудня 2011 року
та Законом України "Про Державний
бюджет України на 2013 рік" від 06 грудня
2012 року виключно на 2012 та 2013 роки.
Починаючи з 01 січня 2014 року відповідної
законодавчої норми не було. Обмеження
щодо застосування ст. ст. 39, 50, 54 Закону
встановлені Законом України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" від
31 липня 2014 року, який набрав чинності 03
серпня 2014 року.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акт, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, обмеження щодо застосування ст.
ст. 39, 50, 54 Закону на 2014 рік не були
введені в дію з 1 січня 2014 року до 02
серпня 2014 року включно.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 16 січня 2014 року,
що набрав чинності з 1 січня 2014 року, не
передбачено жодної норми, яка б
обмежувала пряме застосування Закону у
2014 році до внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" Законом України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014
року, який набрав чинності з 03 серпня 2014
року, пунктами 6-7 Прикінцевих положень
якого передбачено, що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, суд вважає, що відповідач
зобов'язаний був нараховувати та
виплачувати позивачу основну державну
пенсію по інвалідності, додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю та
підвищення до пенсії, у розмірах, що
встановлені ст. ст. 39, 50, 54 Закону,
виходячи з мінімальної пенсії за віком,
яка дорівнює розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року
включно, однак допустив протиправну
бездіяльність, порушивши пенсійні
права позивача, які підлягають
судовому захисту та відновленню шляхом
зобов'язання його нарахувати та
виплатити останньому основну державну
пенсію по інвалідності, додаткову
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
підвищення до пенсії, відповідно до ст.
ст. 39, 50, 54 Закону починаючи з 01 червня 2014
року по 02 серпня 2014 року включно,
виходячи із строків звернення до
адміністративного суду (ОСОБА_1
звернувся до суду за захистом прав 01
грудня 2014 року), з урахуванням
проведених виплат. При цьому суд не
визначає конкретні суми нарахування,
оскільки це є повноваженнями органів
Пенсійного фонду України, проте вказує,
що розрахунок необхідно проводити,
виходячи з положень ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", адже
іншого механізму визначення
мінімального розміру пенсії за віком
законодавством не встановлено.

Підстав для допущення даної постанови
до негайного виконання, передбачених ч.
1 ст. 256 КАС України, суд не знаходить.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" суд не стягує
з відповідача судовий збір.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 46, 152 Конституції України, ст. ст. 6, 11,
94, 158-163, 183-2 КАС України, ст. ст. 39, 49, 50, 54,
67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області щодо ненарахування та
невиплати ОСОБА_1, як особі, віднесеній
до категорії 1, непрацюючому
пенсіонеру, який проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення, інваліду ІІІ групи
захворювання, пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою, пенсії у
розмірі 6-ти мінімальних пенсій за
віком, додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком та
підвищення до пенсії у розмірі двох
мінімальних заробітних плат,
відповідно до ст. ст. ст. 39, 50, 54 Закону
України „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 01 червня 2014 року по 02 серпня
2014 року включно.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Камінь-Каширському
районі Волинської області провести
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
пенсію, призначену як особі, віднесеній
до категорії 1, інваліду ІІІ групи
захворювання, пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою, та
підвищення до пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення, згідно зі ст. ст. 39, 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 01 червня 2014 року по 02 серпня
2014 року включно, у розмірі 6-ти
мінімальних пенсій за віком, додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком,
та підвищення до пенсії у розмірі двох
мінімальних заробітних плат, з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" та проведених виплат.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Камінь-Каширський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання копії цієї
постанови.

Головуючий: О. В. Антонюк