Справа № 813/7451/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2014 року м.
Львів № 813/7451/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі судді Клименко О.М. за
участю секретаря судового засідання
Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:
позивача: представник Борис А.П.;
відповідача: ОСОБА_2;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Львівського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
Львівський міський центр зайнятості
(далі - Львівський МЦЗ) звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.)
про стягнення коштів в сумі 56,43 грн.
Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач з 24.03.2014 року по 28.04.2014 року
(включно) перебувала на обліку у
Львівському МЦЗ, однак, 28.04.2014 року
згідно наказу №523 від 28.04.2014 року
працевлаштована на посаду
контролера-приймальника, про що не
повідомила центр зайнятості. В
результаті, за 28.04.2014 року (один день)
відповідачу безпідставно виплачено
допомогу по безробіттю у сумі 56,43 грн.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив суд
задовольнити позов повністю з підстав
зазначених у позовній заяві.
Відповідач в судовому засіданні позов
Суд заслухав пояснення представника
позивача та відповідача, дослідив
долучені до матеріалів справи письмові
докази і встановив наступні фактичні
обставини справи та відповідні
Судом встановлено, що ОСОБА_2 на
підставі її заяви від 17.03.2014 року було
надано статус безробітного та
призначено виплату допомоги по
безробіттю. Згідно розрахунку позовних
вимог Львівського МЦЗ, сума
виплаченого матеріального
забезпечення безробітній ОСОБА_2 за
28.04.2014 року (один день) становить 56,43 грн.
28.04.2014 року спеціалістом служби
зайнятості видано направлення на
посаду контролера-приймальника у ТОВ
«НВП «Гетьман», відповідно до якого
28.04.2014 року відповідача прийнято на
Львівський МЦЗ надіслав ОСОБА_2
претензію щодо відшкодування коштів у
сумі 56,43 грн. №1314754 від 09.07.2014 року про
необхідність повернення безпідставно
отриманого матеріального забезпечення
у зв'язку з безробіттям. Втім, ОСОБА_2
зазначену вимогу позивача не виконала
і у зв'язку з цим останній звернувся до
суду.
Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України «Про
зайнятість населення» в Україні №5067-VI
від 05.07.2012 року (далі - Закон України
№5067-VI від 05.07.2012 року), зайнятість
населення забезпечується шляхом
встановлення відносин, що
регламентуються трудовими договорами
(контрактами), провадження
підприємницької та інших видів
діяльності, не заборонених законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України №5067-VI від 05.07.2012 року,
зареєстрований безробітний - особа
працездатного віку, яка зареєстрована
в територіальному органі центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції, як
безробітна і готова та здатна
приступити до роботи.
Згідно ч. 1 ст. 4 вищезазначеного Закону
до зайнятого населення належать особи,
які працюють за наймом на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(у тому числі члени особистих
селянських господарств), проходять
військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
Статтею 7 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» (далі - Закон України №1533-III
від 02.03.2000 року) встановлено, що одним з
видів забезпечення за цим Законом є
допомога по безробіттю, у тому числі
одноразова її виплата для організації
безробітним підприємницької
Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 36
вищезазначеного Закону, застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.
Відповідно ч. 1 ст. 34 Закону України
№1533-III від 02.03.2000 року Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття має право стягувати
відповідно до закону кошти Фонду,
виплачені особам, зареєстрованим як
безробітні, у вигляді матеріального
забезпечення на випадок безробіття та
витрачені на надання соціальних послуг
безробітним у разі встановлення факту
їх отримання на підставі недостовірних
відомостей, поданих особою.
Згідно абз. 1 п.п. 5.5 п. 5 вищезазначеного
Порядку та п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України
№1533-III від 02.03.2000 року, виплата допомоги
по безробіттю припиняється у разі,
зокрема, працевлаштування
Таким чином, будучи зайнятою особою з
28.04.2014 року, ОСОБА_2 не могла перебувати
на обліку у центрі зайнятості як
безробітна та отримувати допомогу по
Підпунктом 14 пункту 6 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20 листопада 2000
року №307 (далі - Порядок №307 від 20.11.2011
року) визначено, якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.
Станом на дату судового розгляду
справи відповідачем не надано доказів
добровільної сплати коштів в сумі 56,43
Відповідно до ч. 1 ст. 136 КАС України
відповідач може визнати
адміністративний позов протягом
всього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву.
Частиною 3 ст. 112 КАС України
передбачено, що у разі повного визнання
відповідачем адміністративного позову
і прийняття його судом приймається
постанова про задоволення
адміністративного позову. Враховуючи
пояснення відповідача та визнання ним
адміністративного позову повністю,
докази, долучені до матеріалів справи
та досліджені у судовому засіданні, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача є обґрунтовані і
підлягають задоволенню.

З урахуванням положень ст. 94 КАС
України судові витрати у формі
судового збору у даній справі з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 112,122, 128, 136, 160-163
КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Львівського міського центру
зайнятості кошти в сумі 56 (п'ятдесят
шість) грн. 43 коп. на р/р 0584 в ГУДКУ
у Львівській області, МФО 825014, код ЗКПО
25555035.

Судовий збір зі сторін стягувати не
слід.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 08.12.2014 року.

Суддя
Клименко О.М.