Справа № 159/7273/14-а
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2014-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/7273/14-а
Провадження № 2-а/159/266/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
10 грудня 2014 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської обл. в складі

головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ковелі
Волинської області справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до в.
о. начальника В ДАІ з обслуговування
Турійського району Волинської області
капітана міліції Созоніка Володимира
Івановича про скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення, закриття провадження у
справі про адміністративне
правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 04.12.14 р. звернувся до суду із
вказаним вище адміністративним
позовом, мотивуючи тим, що 19.11.14 р. він
рухався за кермом автомобіля марки
«ЗІЛ 131», д. н. НОМЕР_1 в межах населеного
пункту між с. Гарушею - с. Клюйськом
Турійського р - ну Волинської обл., з
увімкненим ближнім світлом фар. О 12 год.
55 хв. він був зупинений інспектором ДАІ,
який не представився. Коли він
пред»явив документи інспектору ДАІ,
останній незаконно заволодів ними,
пішовши до свого автомобіля для, ніби -
то, перевірки. При поверненні його
документів, працівник міліції не
повідомив про причину зупинки,
сказавши, що він рухався без світла. Він
заперечував, на що працівник міліції не
реагував. Він телефонував до міліції,
однак, безрезультатно. У його
присутності протокол про
адмінправопорушення не складався і про
винесення такого йому нічого не відомо.
На його зауваження про надання доказів
вчинення правопорушення шляхом
показань свідків, техприладів або
засобів, працівник міліції не реагував.
Зазначає, що ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає
відповідальність за порушення правил
користування зовнішніми
освітлювальними приладами або
попереджувальними сигналами при
початку руху, зміні його напрямку, а
ближнє світло фар чи денні світлові
вогні - це зовнішні світлові прилади, що
є попереджувальними сигналами. Вимоги
щодо їх увімкнення містяться у розд. 9, а
не 19 ПДР України. Користування ними
регулюється розд. 19 ПДР України. Тобто,
за не увімкнений за межами населеного
пункту з 01 жовтня до 01 травня денний
ходовий вогонь або ближнє світло фар
відповідальність настає за ст. 125 КУпАП.
Тому вважає, що інспектором ДАІ його
дії було кваліфіковано невірно.
Інспектор ДАІ не надав доказів його
винуватості, зазначивши у оскаржуваній
постанові, що він керував автомобілем і
при цьому не було увімкнене ближнє
світло фар. Вважає, що проступок місця
не мав. Порушення правил користування
зовнішніми освітлювальними приладами
або попереджувальними сигналами саме
при початку руху чи зміні його напрямку
передбачено п. п. 9.2, 9.7 ПДР України, а
інспектор ДАІ вказав, що автомобіль
було зупинено під час руху. Вважає, що
інспектором ДАІ не було з»ясовано і
доведено обставин справи, законність
оскаржуваної постанови викликає
сумнів. Вважає, що інспектор ДАІ
зумисне, з перевищенням своїх
службових повноважень кваліфікував
його дії невірно. У його присутності
оскаржувана постанова не виносилась,
хоча у ній зазначено про ніби - то його
відмову від підписання. Про те, що
оскаржувана постанова винесена, він
дізнався 24.11.14 р. з листа. Вважає
оскаржувану постанову незаконною,
такою, що підлягає скасуванню, а справа
- закриттю за відсутністю у його діях
складу адмінправопорушення. Просить
позов задовольнити, оскаржувану
постанову скасувати, справу
провадженням закрити.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав повністю, обґрунтувавши його
вищенаведеними доводами, суду
додатково пояснив, що, дійсно, 19.11.14 р.
він рухався за кермом автомобіля марки
«ЗАЛ 131», д. н. НОМЕР_1, однак, поза межах
населеного пункту між с. Гарушею - с.
Клюйськом Турійського р - ну Волинської
обл., де був зупинений працівником ДАІ,
з увімкненим ближнім світлом фар, про
що свідчив і відповідний датчик у
кабіні автомобіля. На пропозицію
працівника міліції пройти до
службового автомобіля міліції, він
відмовився. Вимагав, щоб працівник
міліції дав йому для причитування
протокол про адмінправопорушення у
його автомобілі. Свідками події стали
двоє його пасажирів - свідків у справі.
Зазначив, що копію оскаржуваної
постанови він отримав по пошті 24.11.14 р.,
тому не вважає пропущеним строк на її
оскарження. Просить позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, хоча належно оповіщений, про
причини неявки суду не повідомив,
попередньо подав до суду письмове
заперечення проти позову, мотивоване
тим, що позивач не надав суду доказів
незаконності його дій при оформленні
матеріалів адмінсправи, її розгляді.
19.11.14 р. о 12 год. 55 хв. позивач рухався на
автомобілі марки «ЗАЛ 131», д. н. НОМЕР_1
по а/д О031590 Клюйськ - Задиби на
території Турійського р - ну Волинської
обл. з неувімкненим ближнім світлом фар
у світлу пору доби для позначення
транспортного засобу, що рухається
поза населеним пунктом,
відповідальність за що передбачена ч. 2
ст. 122 КУпАП; був зупинений за порушення
вимог п. 9.8 ПДР України за допомогою
проблискових маячків синьо - червоного
кольору та жезла. Позивачеві було
повідомлено причину зупинки,
роз»яснено суть скоєного
правопорушення. Він, представившись,
попросив позивача як водія автомобіля,
пред»вити відповідні документи.
Позивач, пред»явивши відповідні
документи, став вимагати у нього
пред»явлення маршрутного листа, у чому
він відмовив. Позивач, діставши
посібник із роз»ясненнями уникнення
відповідальності за порушення ПДР,
став телефонувати на гарячу лінію
міліції із скаргами на його дії. Щодо
позивача було складено протокол про
адмінправопорушення, ознайомлено із
змістом протоколу, роз»яснено права,
надано можливість дати письмові
пояснення, підписати протокол, що
робити позивач відмовився категорично.
Про це у протоколі було зроблено
відповідний запис із залученням
свідків. Зазначає, що посилання
позивача на відсутність доказів його
винуватості є безпідставними. Щодо
позивача ним було винесено оскаржувану
постанову на місці, яку було оголошено,
копію якої було запропоновано
позивачеві отримати. Отримати копію
оскаржуваної постанови позивач також
відмовився у присутності свідків.
Справа ним розглянута відповідно до
вимог чинного законодавства. Просить
справу розглянути у його відсутності
та у задоволенні позову відмовити.

На думку суду, розгляд справи можливий
у відсутності відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
показання свідків, дослідивши письмові
докази у справі, речовий доказ,
з'ясувавши обставини справи, приходить
до висновку, що позов безпідставний та
не підлягає до задоволення із
наступних підстав.

Так, судом встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд
справ про правопорушення, передбачене
ч. 2 ст. 122 КУпАП, покладено на органи
внутрішніх справ (міліцію).

Частина 2 ст. 122 КУпАП, дійсно,
передбачає адміністративну
відповідальність водіїв транспортних
засобів за порушення правил
користування зовнішніми
освітлювальними приладами або
попереджувальними сигналами при
початку руху чи зміні його напрямку у
виді штрафу від 25 до 30
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Як слідує з копії протоколу про
адмінправопорушення серії АП1 № 752739
від 19.11.14 р., тоді ж о 13 год. відповідачем
як в. о. начальника В ДАІ з
обслуговування Турійського району,
капітаном міліції, на а/д О031590 с. Гаруша
- с. Клюйськ Турійського р - ну було
складено щодо позивача протокол про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, у якому
зазначено, що позивач 19.11.14 р. о 12 год. 55
хв. на а/д О031590 с. Гаруша - с. Клюйськ
Турійського р - ну керував автомобілем
марки «ЗІЛ 131», д. н. НОМЕР_1 в межах
населеного пункту між с. Гарушею - с.
Клюйськом Турійського р - ну Волинської
обл., не увімкнувши ближнє світло фар у
світлу пору доби з метою позначення
транспортного засобу, що рухається
поза населеним пунктом, чим порушив
вимоги п. 9.8 ПДР України,
відповідальність за що передбачена ч. 2
ст. 122 КУпАП. Позивачеві роз»яснено його
права та обов»язки, передбачені ст. 63
Конституції України, ст. 268 КУпАП, та
його повідомлено, що розгляд
адмінсправи відбудеться 19.11.14 р. о 13 год.
на а/д с. Гаруша - с. Клюйськ Турійського
р - ну. До протоколу приєднано як
додатки рапорти, дислокація,
відеозапис. Свідками у протоколі
зазначено трьох осіб. Мається відмітка
про те, що позивач від давання
письмового пояснення та підписання
протоколу відмовився у присутності
свідків. Копію протоколу позивач не
отримував. У рядку «Пояснення особи,
яка притягається до
адмінвідповідальності, по суті
порушення», дійсно, будь - якого
пояснення немає.

19.11.14 р. відповідачем на а/д с. Гаруша - с.
Клюйськ Турійського р - ну було
винесено щодо позивача постанову серії
ПС1 № 602064 у справі про
адмінправопорушення, передбачене ч. 2
ст. 122 КУпАП, у якій зазначено, що
позивач 19.11.14 р. о 12 год. 55 хв. на а/д О031590
с. Гаруша - с. Клюйськ Турійського р - ну
керував автомобілем марки «ЗІЛ 131», д. н.
НОМЕР_1 в межах населеного пункту між с.
Гарушею - с. Клюйськом Турійського р - ну
Волинської обл., не увімкнувши ближнє
світло фар у світлу пору доби з метою
позначення транспортного засобу, що
рухається поза населеним пунктом, чим
порушив вимоги п. 9.8 ПДР України, тим
самим вчинив правопорушення,
відповідальність за що передбачена ч. 2
ст. 122 КУпАП. Позивачеві роз»яснено його
права та обов»язки, передбачені ст. 268
КУпАП, положення КУпАП по сплаті
штрафу, копію оскаржуваної постанови
позивач отримувати відмовився у
присутності свідків.

Відповідно до змісту п. 9.8 ПДР України, з
1 жовтня по 1 травня на всіх механічних
транспортних засобах поза населеними
пунктами повинні бути ввімкнені денні
ходові вогні, а в разі їх відсутності в
конструкції транспортного засобу -
ближнє світло фар.

Як слідує зі змісту ст. 254 КУпАП, про
вчинення адміністративного
правопорушення складається протокол
уповноваженими на те посадовою особою
або представником громадської
організації чи органу громадської
самодіяльності. Протокол про
адміністративне правопорушення, у разі
його оформлення, складається у двох
екземплярах, один з яких під розписку
вручається особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Протокол не складається у випадках,
передбачених ст. 258 цього Кодексу.

В судовому засіданні не знайшло свого
ствердження посилання позивача на те,
що він був зупинений працівниками ДАІ в
межах населеного пункту, що
відповідачем у місці зупинення
протокол про адмінправопорушення не
складався, оскаржувана постанова не
виносилась.

Зокрема, як пояснив позивач, зупинений
він був поза межами будь - якого
населеного пункту, між ним та
працівником ДА велась мова, що
стосувалась ходу оформлення
працівником ДАІ протоколу про
адмінправопоушення. Про це ж ствердили
і свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Ці ж свідки суду показали, що
працівником ДАІ було повідомлено
позивача після зупинення про причину
зупинення та звернуто увагу на те, що
ближнє світло фар не увімкнене.
Працівником ДАІ на місці зупинення
складався протокол про
адмінправопорушення та в ході
складання такого між позивачем та
відповідачем виникали непорозуміння
такого характеру, де саме писати
пояснення у протоколі, яким саме чином
ознайомлюватись з протоколом про
адмінправопорушення тощо. Позивач усно
не заперечував того факту, що ближнє
світло фар увімкненим не було. При
цьому, дійсно, відповідачем було
зупинено додатково автомобіль і
залучено осіб, що їхали у ньому, як
свідків при посвідченні відмови
позивача від давання пояснень та
підписання документів.

Як вбачається з продемонстрованого в
судовому засіданні відеозапису події,
автомобіль під керуванням позивача,
дійсно, рухався з неувімкненим ближнім
світлом фар безпосередньо перед
зупиненням його працівниками ДАІ.

Позивачем не доведено суду тієї
обставини, що на момент зупинення його
працівниками ДАІ він рухався з
увімкненим ближнім світлом фар
відповідно до вимог п. 8.9 ПДР України,
при складанні вищезазначеного
протоколу про адмінправопорушення,
винесенні оскаржуваної постанови
відповідач не дотримав вимог чинного
законодавства.

Натомість, наведені відповідачем
доводи щодо заперечення проти позову,
знайшли своє ствердження в судовому
засіданні.

Так, 19.11.14 р. відповідач ніс службу саме
на вказаній у оскаржуваній постанові
ділянці дороги, що стверджується
копією даних про розстановку нарядів
ДПС, картки маршруту патрулювання.
розстановки нарядів, постової
відомості, рапортів.

Як слідує з протоколу про
адмінправопорушення, у ньому було
зазначено місце та час розгляду справи
про адмінправопорушення, тобто, ці
відомості були відомі позивачеві.
Даних про те, що він подавав клопотання
про залучення свідків, подання інши
доказів, про відкладення розгляду
справи, позивачем суду не надано і з
наявних матеріалів таке не вбачається.

Мінімальний розмір штрафу за
вищезазначеним Законом - 425 грн., тобто
такий, що був накладений на позивача за
оскаржуваною постановою.

Згідно зі ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Згідно з копією оскаржуваної
постанови, вона винесена 19.11.14 р.,
оскаржена позивачем лише 04.12.14 р..
Примірник оскаржуваної постанови за
вих. № 2/214 19.11.14 р. В ДАІ було надіслано
позивачеві, однак, в матеріалах справи
відсутні відомості про те, коли саме
позивач отримав копію оскаржуваної
постанови. Враховуючи, що, згідно з
копією поштового конверта, із смт.
Турійська Волинської області
рекомендований лист В ДАІ було
відіслано 21.11.14 р., норматив доставки
листа - 3 дні, суд вважає, що строк на
оскарження постанови позивачем
пропущено з поважної причини та його
слід поновити.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП,
завданнями провадження у справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об»єктивне
з»ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності із
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобіганню правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади, їх
посадові особи зобов"язані діяли лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може
бути підданий заходу впливу в зв»язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом.

Провадження у справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності. Застосування
уповноваженими на те органами і
посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності із законом.

При розгляді даної справи суд
перевіряє законність і
обгрунтованість винесеної постанови
на момент її винесення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що при прийнятті оскаржуваного рішення
відповідачем не було допущено
порушення вимог закону, а тому відсутні
підстави для визнання оскаржуваної
постанови - нечинною та такою, що
підлягає до скасування. Кваліфікацій
дій позивача відповідачем проведена
вірно. Адміністративне стягнення
накладено в межах санкції статті. Інші
доводи позивача стосовно
неправомірності поведінки відповідача
не знайшли свого ствердження в
судовому засіданні. Підстав для
закриття провадження у справі про
притягнення позивача до
адмінвідповідальності з мотивів,
наведених ним, суд також не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України,
ст. ст. 8 -11, п. 2 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 72,
ст. ст. 86, 87, 159, 160 - 163, 256, 100 КАС України,
ст. ст. 7, 9, ч. 2 ст. 122, ст. ст. 222, 245, 251, 252, 256,
268, 272, 278 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду остаточна та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:І. М. Логвинюк