Справа № 814/2892/13-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року м. Київ
К/800/45638/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Кравцова О.В.,

суддів
Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 червня 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ріфарм»
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області про визнання
протиправною та скасування постанови
щодо накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмежено
відповідальністю «РІФАРМ» (надалі -
позивач, Товариство) звернулось до суду
із позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області (надалі -
Інспекція, відповідач) про визнання
протиправною та скасування постанови
Інспекції № 11 від 12 червня 2013 року про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності в сумі
51 615 грн.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2013
року у задоволенні позовних вимог -
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 червня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано, прийнято нову постанову,
якою позовні вимоги задоволено
повністю. Визнано протиправною та
скасовано постанову Інспекції від 12
червня 2013 року № 11 про визнання
Товариства винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого пунктом
6 частини другої статті 2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладення штрафу у
розмірі 51 615 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанцій, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просив скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, залишивши в
силі рішення першої інстанції.

Товариство надіслало заперечення на
касаційну скаргу, в яких зазначило, всі
роботи, які було виявлено Інспекцією, є
роботами по технічному обслуговуванню
та поточному ремонту та не могли
слугувати підставами для винесення
оскаржуваної постанови. У зв'язку з цим
позивач просив у задоволенні
касаційної скарги відмовити, постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 27 червня 2014
року залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України (надалі - КАС
України) суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Інспекцією була
проведена позапланова перевірки
дотримання позивачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил при
будівництві аптеки по вул. Жуковського,
59 в м. Первомайську Миколаївської
області, що належить до II категорії
складності. Внаслідок даної перевірки 3
червня 2013 року Інспекцією складено акт,
яким встановлено порушення частини 10
статті 39 Закону України N 3038-VI від 17
лютого 2011 року «Про регулювання
містобудівної діяльності» (надалі -
Закон N 3038-VI), а саме зазначення у
декларації про готовність об'єкту до
експлуатації від 2 квітня 2013 року № МК
86 недостовірної інформації. В
акті зазначено, що всупереч інформації,
висвітленої позивачем в декларації про
закінчення будівельних робіт на
об'єкті, на момент перевірки Інспекцією
встановлено наступне:

не завершення робіт зі встановлення
пандусу;

не виконані роботи з оздоблення фасаду;

не завершені монтажні роботи подвісної
стелі в торгівельному залі;

не завершені опоряджувальні роботи в
санвузлі;

не завершені роботи з
електрозабезпечення: в кімнатах, крім
торгівельного залу;

відсутні розетки, вимикачі та не
підключені освітлювачі;

не виконані роботи з благоустрою
прилеглої території до ганку аптеки
(відсутня тротуарна плитка, урна).

3 червня 2013 року відповідачем винесено
припис № 136 про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
шляхом надання відповідачу проектної
документації на об'єкт «Реконструкція
нежитлових приміщень під аптеку по вул.
Жуковського, 59 в м. Первомайську
Миколаївської області» (надалі - Об`єкт)
терміном до 12 червня 2013 року та
завершення будівельних робіт з
реконструкції нежитлових приміщень
під аптеку по вул. Жуковського, 59 в м.
Первомайську Миколаївської області»
згідно вимог проектної документації
терміном до 3 липня 2013 року.

3 червня 2013 року складено протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, яким повідомлено позивача
про дату, час та місце розгляду справи
про дане правопорушення.

12 червня 2013 року на підставі протоколу
про адміністративне правопорушення та
акту перевірки від 3 червня 2013 року
відповідачем прийнята постанова № 111
про визнання товариства винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого абзацом 3 пункту 6
частини другої статті 2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», зокрема частини десятої
статті 39 Закону N 3038-VI, та накладення
штрафу в розмірі 51 615 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеною
постановою, позивач оскаржив її в
судовому порядку.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог прийшов до
висновку, що в ході розгляду справи
відповідачем доведена наявність в діях
товариства складу правопорушення,
передбаченого частинами шостою, другою
статті 2 Закону України «Про
відповідальність у сфері
містобудівної діяльності».

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення першої інстанції, вказав, що
відповідач, приймаючи оскаржувану
постанову, діяв поза межами
повноважень, а незавершеність
будівництва, яку було зафіксовано
відповідачем, є проведенням типових
впорядкувальних робіт по підтриманню
життєдіяльності об'єкта нерухомості,
що робочим проектом реконструкції
Об`єкту взагалі не передбачались.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із висновком суду
апеляційної інстанції з огляду на
наступне.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України
встановлені критерії, яким керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Зокрема,
відповідно до частини третьої статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Отже, при винесенні відповідного
рішення, вчинення дій чи бездіяльності,
суб'єкт владних повноважень повинен
керуватись вищенаведеними вимогами.

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності визначені
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17
лютого 2011 року (надалі - Закон № 3038-VI).

Частиною першою статті 39 Закону № 3038-VI
передбачено, що прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до I - III категорій
складності, та об'єктів, будівництво
яких здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Частиною першою статті 1 Закону України
N 208/94-ВР від 14 жовтня 1994 року (надалі -
Закон N 208/94-ВР) передбачено, що
правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Пунктом 6 частини другої статті 2 Закону
N 208/94-ВР встановлено, що суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
такі правопорушення, зокрема, за
експлуатація або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а також наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації чи
акті готовності об'єкта до
експлуатації.

Відповідно до частини десятої статті 39
Закону № 3038-VI замовник відповідно до
закону несе відповідальність за
повноту та достовірність даних,
зазначених у поданій ним декларації
про готовність об'єкта до експлуатації,
та за експлуатацію об'єкта без
зареєстрованої декларації або
сертифіката.

Таким чином, з наведеного слідує, що
суб'єкти містобудування несуть
відповідальність за наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації чи
акті готовності об'єкта до
експлуатації.

Згідно з частинами чотири, п'ять статті
39 Закону № 3038-VI прийняття рішення про
реєстрацію (повернення) декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
видачу (відмову у видачі) сертифіката
здійснюється органами державного
архітектурно-будівельного контролю
протягом десяти робочих днів з дати
подання відповідних документів.

Датою прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта є
дата реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації або
видачі сертифіката.

З матеріалів справи вбачається, що 2
квітня 2013 року Інспекцією
зареєстрована декларація № МК 86
про готовність Об'єкту до експлуатації.

Отже, з 2 квітня 2013 року Об'єкт прийнятий
в експлуатацію.

Проте, постанова № 111 про визнання
Товариства винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого абзацом
3 пункту 6 частини другої статті 2 Закону
N 208/94-ВР та накладення штрафу в розмірі
51 615 грн. була винесена 12 червня 2013 року,
тобто після прийняття Об`єкту в
експлуатацію, що свідчить про
протиправність дій відповідача.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку, що оскаржувана
постанова не може вважатися законною,
оскільки відповідач діяв поза межами
своїх повноважень, порушуючи права
позивача.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду
апеляційної інстанції є законним і не
підлягає скасуванню, оскільки суд,
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального прав, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин; в
ньому повно відображені обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду щодо встановлених обставин і
правові наслідки є правильними, а
доводи касаційної скарги їх не
спростовують.

Керуючись статтями 221, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Миколаївській області - залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 27 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Заява про перегляд судового рішення в
адміністративній справі Верховним
Судом України може бути подана з
підстав, в порядку та у строки, що
встановлені статтями 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Кравцов О.В.

Судді
Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.