Справа № 810/2978/14
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/2978/14
інстанції: Журавель В.О.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Ключковича В.Ю.,

суддів
Кобаля М.І.,

Собківа Я.М.,

при секретарі
Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 14
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області,
Головного управління Міндоходів у
Київській області, Міністерства
доходів і зборів України про
скасування вимоги, рішень та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В
И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулась до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області , Головного
управління Міндоходів у Київській
області, Міністерства доходів і зборів
України та просила:

- визнати протиправною та
скасувати вимогу;

- скасувати рішення Головного
управління Міндоходів у Київській
області та Міністерства доходів і
зборів України, прийняті за
результатами розгляду скарг позивача;

- зобов'язати відповідача привести
картку особового рахунку у
відповідність до чинного
законодавства із урахуванням
поширення на позивача дії частини
четвертої статті 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування";

- списати з картки особового
рахунку суму боргу, а також утриматись
від застосування до позивача положень
статті 25 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 9
вересня 2013 №455;

- зобов'язати відповідача у
десятиденний строк надати до суду звіт
про виконання постанови Київського
окружного адміністративного суду,
прийнятої за результатами розгляду
справи.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2014
року адміністративний позов
задоволено частково. Скасовано вимогу
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про сплату боргу (недоїмки) із
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування №Ф 433-17
від 12.02.2014 в сумі 4999 (чотири тисячі
дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн.56 коп.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог,
Ірпінською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області подано апеляційну
скаргу, в якій апелянт просить
скасувати постанову суду в цій частині,
як таку, що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та винести нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

Відповідно до положень ч.1 ст.41 КАС
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи у порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Відповідно ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, відповідно до положень
ч. 1ст. 195 КАС України, не переглядає
ухвалу суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
оскільки в цій частині постанова суду
першої інстанції в апеляційному
порядку не оскаржується.

Згідно зі ст.198 ч.1 п.1 та ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
висновок відповідача про те, що
позивач, як пенсіонер за віком, пенсія
якому призначена із зниженням
пенсійного віку, повинен сплачувати за
себе єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є помилковим і
не відповідає фактичним обставинам
справи, а тому Ірпінською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області
неправомірно нарахована позивачу
недоїмка зі сплати єдиного внеску.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів апеляційного адміністративного
суду з наступних мотивів.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_3 має статус
фізичної особи-підприємця, яка
зареєстрована 11.03.2001 Ірпінською
районною державною адміністрацією
Київської області. Відповідно до
свідоцтва платника єдиного внеску
серії НОМЕР_3 позивач здійснює
підприємницьку діяльність на
спрощеній системі оподаткування та
зборів з 01.01.2012 за ставкою єдиного
податку 5%. Позивач є пенсіонером за
віком, що підтверджується копією
пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1
від 17.08.2011, яке видане довічно, та є
потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС 4
категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_2.

Ірпінською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області винесено вимогу про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-433-17 від
12.02.2014, згідно з якою вимагається
сплатити недоїмку зі сплати єдиного
внеску у сумі 4999,56 грн.

Даючи правову оцінку обставинам справи
в межах апеляційної скарги, колегія
суддів Київського апеляційного
адміністративного суду зазначає
наступне.

Принципи, засади і механізм
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначаються
Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (Закон №1058-ІV).

Як встановлено статтею 1 вказаного
Закону пенсіонером є особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

За визначенням цієї ж статті пенсія - це
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Згідно положень частини першої статті 9
Закону №1058-ІV за рахунок коштів
Пенсійного фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання;
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Законом України "Про пенсійне
забезпечення" також визначені види
пенсій, серед яких є і державна пенсія
за віком.

Згідно статті 15 такого Закону умови,
норми та порядок пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
від Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" або їм надається право на
одержання пенсій на підставах,
передбачених цим Законом.

За правилами частини першої статті 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
№796-XII (Закон №796-XII) особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 14 Закону №796-XII для встановлення
пільг і компенсацій визначаються такі
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
зокрема, особи, які постійно проживають
або постійно працюють чи постійно
навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом на
1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали чи постійно навчалися у
цій зоні не менше чотирьох років, -
категорія 4.

Так, частиною першою статті 55 Закону
№796-XII зазначеним особам, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що у розумінні чинного
законодавства як про пенсійне
забезпечення, так і про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування і соціальний
захист постраждалих від
Чорнобильської катастрофи, позивач є
такою, що отримує саме пенсію за віком.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (Закон №2464-VI).

Стаття 1 цього Закону визначає єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (єдиний внесок)
як консолідований страховий внесок,
збір якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону
№2464-VI встановлено, що платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

В силу приписів пункту 6.2. Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
затвердженої Наказом Міндоходів
України від 09.09.13 № 455, сума єдиного
внеску, своєчасно не нарахована та/або
не сплачена платниками у строки,
визначені відповідно до Закону
підпунктом 6 пункту 4.3, абзацом другим
підпункту 2, підпунктом 3 пункту 4.5 та
підпунктом 2 пункту 4.6 розділу IV цієї
Інструкції, обчислена органами доходів
і зборів у випадках, передбачених
Законом, є недоїмкою.

Згідно пункту 6.4. Інструкції вимога про
сплату боргу формується на підставі
актів документальних перевірок, звітів
платника про нарахування єдиного
внеску та облікових даних з карток
особових рахунків платників

Пунктом 6.3. Інструкції встановлено, що
органи доходів і зборів надсилають
платникам вимогу про сплату недоїмки в
таких випадках: якщо дані
документальних перевірок результатів
діяльності платника про суми доходу
(прибутку) фізичних осіб - підприємців
чи осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, свідчать про донарахування
сум єдиного внеску органами доходів і
зборів у повідомленнях-розрахунках, де
визначено суми єдиного внеску, які
підлягають доплаті; якщо платник має на
кінець календарного місяця недоїмку зі
сплати єдиного внеску; якщо платник має
на кінець календарного місяця борги зі
сплати фінансових санкцій.

Вимога формується на підставі даних
особових рахунків платників на суму
боргу, що перевищує 10 гривень.

Таким чином, у разі несплати у
добровільному порядку сум страхових
внесків, орган доходів і зборів формує
вимогу, яку надсилає на адресу платника
єдиного внеску, з метою стягнення суми
боргу у примусовому порядку, при цьому
така вимога, у випадку її узгодження
набуває статусу виконавчого документу.

За приписами частини четвертої цієї
статті особи, зазначені у пункті 4
частини першої статті 4 Закону №2464-VI,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до статті 12 Закону №1058-ІV
особи, які досягли 16-річного віку та не
належать до кола осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню відповідно до
статті 11 цього Закону, у тому числі
іноземці та особи без громадянства, які
постійно проживають або працюють на
території України, громадяни України,
які постійно проживають або працюють
за межами України, якщо інше не
встановлено міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, мають право на
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати
добровільну участь у солідарній
системі або в накопичувальній системі
пенсійного страхування, або одночасно
в обох системах відповідно до
укладеного договору про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(далі - договір про добровільну участь)
згідно із Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування"

Таким чином, особи які не підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню можуть брати
добровільну участь у солідарній
системі або в накопичувальній системі
пенсійного страхування, або одночасно
в обох системах. У такому разі вони
подають до органу доходів та зборів за
місцем проживання відповідну заяву в
порядку та за формою, встановленими
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування

На момент розгляду справи по суті у
суду відсутні докази на підтвердження
факту укладення договору про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування між ФОП ОСОБА_4
та Ірпінською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області.

Судом першої інстанції вірно не взято
до уваги посилання відповідача на той
факт, що позивач не є пенсіонером за
віком у розумінні положень закону
№2464-VI, адже пенсія йому призначена з
урахуванням положень Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", оскільки
частина четверта статті 4 Закону №2464-VI
не містить виключень при її
застосуванні щодо пенсій за віком,
призначених на пільгових умовах.

Положення статті 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
кореспондуються з положеннями статті 26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Відтак, пенсія за віком
може бути надана особі, яка не досягла
пенсійного віку, встановленого Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
умови, якщо остання працювала або
проживала на територіях
радіоактивного забруднення. Вказана
норма не пов'язує звільнення від сплати
єдиного внеску із досягненням особою
певного віку, а передбачає звільнення
від сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком.

Отже, відповідач неправомірно та
безпідставно звужує коло осіб, які
звільняються від сплати єдиного
внеску.

Таким чином, необхідними умовами
застосування положень частини 4 статті
4 Закону № 2464-VI є отримання статусу
пенсіонера та отримання відповідно до
закону пенсії або соціальної допомоги.

Враховуючи, що позивач є пенсіонером,
отримує пенсію за віком та не укладав
договір про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування з
відповідачем, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимога Ірпніської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
сплату боргу (недоїмки) з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 12.02.2014 № Ф
433-17 є протиправною та підлягає
скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від
15.04.2014 року у справі №21-25а14 (номер в
ЄДРСР 38655042), яка в силу ч. 2 ст. 162 та ст.
244-2 КАС України підлягає обов'язковому
врахуванню у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Ірпінська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області, як суб'єкт владних
повноважень, всупереч вимогам ч.2 ст.71
КАС України, не надала до суду належних
доказів правомірності її дій щодо
прийняття вимоги, а тому така судом
першої інстанції обґрунтовано визнана
протиправною та скасована.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції в
оскаржуваній частині постановлена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 41,160,198,200, 205,206, 212, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та
підписано 17.11.2014 року.

Головуючий суддя:
В.Ю.Ключкович

Судді:
М.І.
Кобаль

Я.М. Собків

.

Головуючий суддя
Ключкович В.Ю.

Судді:
Кобаль М.І.

Собків Я.М.