Справа № 191/5540/13-а
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"30" вересня 2014 р. справа №
191/5540/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 лютого 2014 року у справі №
191/5540/13-а

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в м.Синельниковому та
Синельниківському районі
Дніпропетровської області

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду першої інстанції з позовом, в
якому просив:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо неврахування при
розрахунку розміру пенсії
матеріальної допомоги на оздоровлення
і вирішення соціально-побутових
питань, на які нараховуються страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування;

- зобов'язати відповідача
здійснити розрахунок та виплату пенсії
позивачу з 01 квітня 2010 року з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань, заявлених
довідкою Дніпропетровської
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби від 22.07.2013
року № 59/с/04-17-05-94.

Ухвалою Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25.02.2014 року позов в частині
вимог за період з 01.04.2010 року по 20.05.2013
року залишено без розгляду. Ухвала
мотивована тим, що позивачем пропущено
встановлений ч.2 ст.99 КАС України строк,
клопотання про поновлення строку
звернення до суду позивачем не було
заявлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач посилається на постанови
Верховного Суду України від 23.04.2012 року
№21-239а11 та від 19.03.2013 року №21-53а13.

Просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції та направити справу до суду
першої інстанції для розгляду позовних
вимог за період з 01.04.2010 року по 20.05.2013
року.

Позивач та відповідач, належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів (ч.1 ст.99 КАС
України).

Відповідно до ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду першої
інстанції 21 листопада 2013 року та просив
задовольнити позовні вимоги з 01.04.2010
року. Клопотання про поновлення строку
звернення до суду позивач на подавав,
посилався на положення ст.87 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
відповідно до якого "нараховані суми
пенсії, не затребувані пенсіонером
своєчасно, виплачуються за минулий час
не більш як за 3 роки перед зверненням
за одержанням пенсії. Суми пенсії, не
одержані своєчасно з вини органу, що
призначає або виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком."

Як вбачається зі змісту ст. 46 "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та ст. 87 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", обмеження
строку не розповсюджується на
нараховані та не отримані суми пенсії,
проте, пенсія з урахуванням у складі
заробітку матеріальної допомоги на
оздоровлення і вирішення
соціально-побутових питань позивачу
відповідачем не нараховувалася.

Посилання позивача на постанови
Верховного Суду України від 23.04.2012 року
№21-239а11 та від 19.03.2013 року №21-53а13 є
помилковими, оскільки в цих рішення
висновки Верховного Суду України
стосуються того, що виплати пенсії
мають безстроковий характер, тому не
можуть бути обмежені кінцевим
терміном, а не строків звернення до
суду за позовами про перерахунок
пенсії.

Виплати пенсії є щомісячними, отже,
позивач знав розмір цих виплат і в разі
не згоди мав право звернутися до суду у
встановлений частиною 2 статті 99 КАС
України строк

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, та
ухвалив судове рішення без порушення
норм процесуального права; доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
тому ухвалу слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 25 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун