Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/94776/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Карася О.В.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Головного
управління Державного казначейства
України в Луганській області

на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 01.07.2011

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27.10.2011

у справі № 2а-3589/11/1270

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТД
«Антрацит»

до 1.Ленінської міжрайонної
державної податкової інспекції у м.
Луганську

2.Головного управління
Державного казначейства України у
Луганській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, стягнення
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТД «Антрацит» (далі
по тексту - позивач, ТОВ «ТД «Антрацит»)
звернулось до суду з позовом до
Ленінської міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Луганську
(далі по тексту - відповідач-1, Ленінська
МДПІ у м. Луганську) та Головного
управління Державного казначейства
України у Луганській області (далі по
тексту - відповідач-2, ГУ ДКУ у
Луганській області) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
19.04.2011 № про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за період за січень 2011
року в сумі 359611,00 грн., стягнення
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 359611,00 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 01.07.2011, яка
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27.10.2011, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач-2
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій і прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на виконання вимог
чинного законодавства позивачем до
Ленінської МДПІ у м. Луганську була
подана податкова декларація з ПДВ від
17.02.2011 за січень 2011 року. Відповідно до
рядку 25 вказаної податкової декларації
та розрахунку суми бюджетного
відшкодування (додаток №3 до
декларації) позивачем була заявлена
сума податку на додану вартість, що
підлягає відшкодуванню на рахунок
платника у банку, за січень 2011 року у
розмірі 359611,00 грн. До вищезазначеної
податкової декларації з ПДВ ТОВ «ТД
«Антрацит» була подана заява про
повернення суми бюджетного
відшкодування.

Ленінською МДПІ у м. Луганську була
проведена невиїзна документальна
перевірка позивача з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування ПДВ в сумі
359611,00 грн. за січень 2011 року, за
результатами якої зроблено висновок
про порушення ТОВ «ТД «Антрацит» п. 187.1
ст. 187, п. 200.4, ст. 200 Податкового кодексу
України. Ленінською МДПІ у м. Луганську
було зазначено про те, що згідно
проведеного аналізу ланцюгів
постачання встановлено, що податковий
кредит сформовано підприємствами, які
мають незадовільні стани
(підприємства-банкроти, підприємства,
які відсутні за місцезнаходженням), а
також підприємствами які мають
розбіжність при автоматизованому
співставленні податкових зобов'язань
та податкового кредиту. Враховуючи
вищенаведене, на думку податкового
органу, унеможливлюється
підтвердження фактів виникнення
податкових зобов'язань по ланцюгам
постачання до виробника продукції або
імпортера, а також факт сплати суми ПДВ
по даним ланцюгам постачання до
Державного бюджету України.

На підставі висновків перевірки
Ленінською МДПІ у м. Луганську прийнято
спірне податкове повідомлення-рішення
від 18.04.2011 № про зменшення ТОВ «ТД
«Антрацит» бюджетного відшкодування з
ПДВ на суму 359611,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону
України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок
на додану вартість» (далі по тексту -
Закон №168/97-ВР) протягом 30 днів,
наступних за днем отримання податкової
декларації, податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
заявлених у ній даних за наявності
достатніх підстав вважати, що
розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням податкового законодавства,
податковий орган має право протягом
такого ж строку провести позапланову
виїзну перевірку (документальну)
платника для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування. Податковий орган
зобов'язаний у п'ятиденний термін після
закінчення перевірки надати органу
державного казначейства висновок із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Згідно із пп. 7.7.6 п. 7.7 ст. 7 Закону
№168/97-ВР на підставі отриманого
висновку відповідного податкового
органу орган державного казначейства
надає платнику податку зазначену у ній
суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону №168/97-ВР
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», що підтверджують право
позивача на податковий кредит у
відповідний період.

Підпунктом 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону №168/97-ВР
визначено, що сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Сума бюджетного відшкодування
залежить від правильності визначення
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту, правильність
визначення яких підтверджено
матеріалами справи.

Чинне законодавство України не ставить
в залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання. Невиконання
контрагентом свого зобов'язання зі
сплати ПДВ до бюджету зумовлює
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

Крім того, нормами Закону №168/97-ВР право
платника податку на відшкодування ПДВ
не поставлене в залежність від
проведення або не проведення всіх
зустрічних перевірок по всьому ланцюгу
до кінцевого виробника.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління
Державного казначейства України в
Луганській області відхилити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 01.07.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27.10.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)О.В. Карась (підпис)М.О.
Федоров