Справа № 545/4551/14-а
Суддя: Потетій А. Г.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/4551/14-а
Провадження № 2-а/545/107/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2014 р.
м.Полтава

Полтавський районний суд Полтавської
області

у складі головуючого судді Потетій
А.Г.

при секретарі Левчук
М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Полтава
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Завідувача сектором
землеустрою та ринку земель Відділу
Держземагенства у Полтавському районі
Сороківська С.В., третя особа:
Щербанівська сільська рада
Полтавського району про визнання
неправомірною та скасування відмови
Завідувача сектором землеустрою та
ринку земель Відділу Держземагенства у
Полтавському районі Сороківської
С.В.погодити проект землеустрою щодо
зміни цільового призначення земельної
ділянки, що знаходиться в с.Розсошенці
на території Щербанівської сільської
ради Полтавського району Полтавської
області, зобов"язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Полтавського
районного суду з позовом до Завідувача
сектором землеустрою та ринку земель
Відділу Держземагенства у
Полтавському районі Сороківська С.В.,
третя особа: Щербанівська сільська
рада Полтавського району про визнання
неправомірною та скасування відмови
Завідувача сектором землеустрою та
ринку земель Відділу Держземагенства у
Полтавському районі Сороківської
С.В.погодити проект землеустрою щодо
зміни цільового призначення земельної
ділянки, що знаходиться в с.Розсошенці
на території Щербанівської сільської
ради Полтавського району Полтавської
області, зобов"язання вчинити певні
дії, посилаючись на те, що на підставі
договору купівлі-продажу № 4935 від
30.12.2006 року позивач є власником
земельної ділянки загальною площею 1,82
га, що знаходиться в с. Розсошенці на
території Щербанівської сільської
ради.

На підставі зазначеного договору
було виготовлено державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯГ № 688682.

Частиною першою статті 78 Земельного
кодексу передбачено, що право
власності на землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками. Згідно з
частиною першою статті 90 Кодексу
власники земельних ділянок мають право
самостійно господарювати на землі,
споруджувати житлові будинки,
виробничі та інші будівлі і споруди.

Відповідно до частини четвертої
статті 373 Цивільного кодексу власник
земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
призначення. Таким чином чинне
законодавство не містить заборони щодо
зміни цільового призначення земельних
ділянок, які перебувають у власності
громадян, на будівництво
багатоквартирних житлових будинків,
оскільки власники земельних ділянок
мають право на свій розсуд вільно
розпоряджатися своєю власністю
(земельною ділянкою), в тому числі і
змінювати її цільове призначення.

Маючи намір скористатися зазначеним
вище правом на зміну цільово
призначення власної земельної ділянки,
позивач звернувся до проектної
організації та замовив виготовлення
відповідного проекту землеустрою.

В процесі здійснення своєї
діяльності виконавець землевпорядних
робіт отримав висновок Відділу
містобудування та архітектури
Полтавської РДА про відсутність
заперечень та можливість розміщення на
вказаній території житлових будинків.
Також Позивачем було отримане
Містобудівне обгрунтування щодо
можливості зміни цільового
призначення земельної ділянки для
будівництва житлових будинків,
висновок археологічної служби про
відсутність перешкод у зміні цільового
призначення земельної ділянки.

Листом № 312 від 02.10.2014 року
Виконавець робіт із землеустрою
звернувся до Відділу Держемагентства у
Полтавському районі Полтавської
області про надання переліку обмежень
у використанні земельних ділянок, які
відводяться у власність та погодити
планово-картографічні матеріали, які є
підставою для погодження проекту
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки гр.
ОСОБА_1, яка знаходиться в с. Розсошенці
Полтавського району Полтавської
області на території Щербанівської
сільської ради.

Листом-відповіддю № 0320/3201 від 07.10.2014
року Завідувачем сектору землеустрою
та ринку земель Відділу
Держземагентства у Полтавському
районі було відмовлено у наданні
зазначених вище переліків та
погодження планово-картографічних
матеріалів, що унеможливлює подальше
погодження проекту із посиланням на те,
що дана земельна ділянка в місцевому
фонді по зберіганню технічної
документації із землеустрою Відділу є
земельною часткою (паєм), згідно
проекту поділу земель на земельні
частки (паї) в межах розпайованих
земель бувшого КСП АФ ім. Т.Г. Шеченка на
території Щербанівської сільської
ради Полтавського району Полтавської
області.

Також у своїй відмові відповідач
посилається на пункт 15 Розділу Х
Перехідних положень Земельного
кодексу України із зазначенням про
наявність мароторію на зміну цільового
призначення (використання) земельних
ділянок, які перебувають у власності
громадян, для ведення особистого
селянського господарства, виділених в
натурі (на місцевості) власникам
земельних часток (паїв).

Вважають дану відмову помилковою,
необгрунтованою та такою, що підлягає
скасуванню, виходячи з наступного:

Пряма заборона на здійснення
житлового будівництва для власних
потреб на земельній ділянці,
відведеній для особистого селянського
господарства та ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, в
українському законодавстві відсутня.
Більше того, ст. 6 Закону передбачено, що
до майна, яке використовується для
ведення особистого селянського
господарства та ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
належать жилі будинки, господарські
будівлі, споруди тощо. Отже, фактично
законодавець визначив, що житловий
будинок входить до майна ОСГ та ВСТВ. У
переважній більшості українських
господарствах присадибні ділянки і
земельні ділянки для ведення ОСГ та
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва не
розділені, а тому законодавець де-юре
погодив можливість зведення житлового
будівництва для власних потреб на
земельній ділянці для ведення ОСГ та
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Водночас, якщо земельна ділянка,
виділена під ОСГ та ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
перейшла у власність громадян України
внаслідок надання її за рішенням
відповідних органів влади, або
придбана у власність на підставі
цивільно-правових правочинів
(купівля-продаж, міна, дарування тощо),
то відповідно до постанови Кабміну
«Про затвердження Порядку зміни
цільового призначення земель, які
перебувають у власності громадян або
юридичних осіб» вони мають право
ініціювати зміну цільового
призначення своєї земельної ділянки.

Щодо зміни цільового призначення
(використання) земельних ділянок, які
перебувають у власності громадян для
ведення особистого селянського
господарства та ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Частиною першою статті 78
Земельного кодексу передбачено, що
право власності на землю - це право
володіти, користуватися і
розпоряджатися земельними ділянками.
Згідно з частиною першою статті 90
Кодексу власники земельних ділянок
мають право самостійно господарювати
на землі, споруджувати житлові будинки,
виробничі та інші будівлі і споруди.

Відповідно до частини четвертої
статті 373 Цивільного кодексу власник
земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
призначення. Таким чином чинне
законодавство не містить заборони щодо
зміни цільового призначення земельних
ділянок, які перебувають у власності
громадян для ведення особистого
селянського господарства та ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, на будівництво
багатоквартирних житлових будинків,
оскільки власники земельних ділянок
мають право на свій розсуд вільно
розпоряджатися своєю власністю
(земельною ділянкою), в тому числі і
змінювати її цільове призначення.

Статтями 38 та 39 Земельного кодексу
передбачено, що до земель житлової та
громадської забудови належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів, які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.

Використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів і
норм, регіональних та місцевих правил
забудови.

Враховуючи зазначене, в даному
випадку, чинне законодавство не
обмежує право власника земельної
ділянки на зміну її цільового
призначення, оскільки дана земельна
ділянка знаходиться в межах
населеного пункту та наявне
містобудівне обгрунтування
(викопіювання з генерального плану
забудови)та інша містобудівна
документація.

Щодо пункту 15 Розділу Х "Перехідні
положення" Земельного кодексу України
та мараторію на зміну цільового
призначення земель:

Так, мораторій забороняє відчуження
таких земель сільськогосподарського
призначення, як: 1) земельні ділянки з
цільовим призначенням «для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва», які перебувають у
власності громадян та юридичних осіб; 2)
земельних ділянок з цільовим
призначенням «для ведення особистого
селянського господарства», які
виділені в натурі (на місцевості)
власникам земельних часток (паїв); 3)
земельні частки (паї), крім передачі їх
у спадщину, обміну земельної ділянки на
іншу земельну ділянку відповідно до
закону та вилучення (викупу) земельних
ділянок для суспільних потреб.
Редакція цього пункту викладена таким
чином, що, на відміну від попередньої
його редакції, з січня 2007 р. мораторій
поширюється на відчуження не всіх
земельних ділянок, наданих громадянам
для ведення особистого селянського
господарства та ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, а
лише тих із них, які набуті ними у
власність саме шляхом виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості) відповідно до Закону
України «Про порядок виділення в
натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)». Це означає, що передбачена цим
пунктом заборона на відчуження земель
не поширюється на земельні ділянки з
цільовим призначенням «для ведення
особистого селянського господарства»
та «ведення товарного
сільськогосподарського виробництва»,
якщо такі земельні ділянки перейшли у
власність громадян України внаслідок
надання їх за рішенням відповідних
органів влади, придбані у власність на
підставі цивільно-правових угод
(купівля-продаж, міна, дарування тощо).

Говорячи про заборону зміни
цільового призначення земельних
ділянок для ведення ОСГ та ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, дія мораторію стосується
тих ділянок, які виділені в натурі (на
місцевості) власникам земельних часток
(паїв). Тобто заборона зміни
цільового призначення не поширюється
на земельні ділянки з цільовим
призначенням «для ведення особистого
селянського господарства» та «ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва», якщо такі земельні
ділянки перейшли у власність громадян
України внаслідок надання їх за
рішенням відповідних органів влади,
придбані у власність на підставі
цивільно-правових правочинів
(купівля-продаж, міна, дарування тощо).

Вважають, що відповідач помилково і
безпідставно відмовив у наданні
переліків обмежень у використанні
земельних ділянок, які відводяться у
власність та погодити викопіювання з
планово - картографічних матеріалів та
проекту землеустрою щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки.

У судове засідання не з'явився
представник позивача та позивач
надавши суду заяву з проханням
розглянути дану справу у їх
відсутність.

Представник відповідача-
Держземагенсто у Полтавському районі
та третя особа: Щербанівська сільська
рада Полтавського району в судове
засідання не з'явились надавши суду
заяви з проханням розглянути дану
справу у їх відсутність, не висловивши
заперечень проти позову.

Суд вважає за можливе розглянути
дану справу у відсутності сторін по
наявним матеріалам справи.

Суд, , дослідивши матеріали
адміністративної справи, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу № 4935 від
30.12.2006 року позивач є власником
земельної ділянки загальною площею 1,82
га, що знаходиться в с. Розсошенці на
території Щербанівської сільської
ради.

На підставі зазначеного договору
було виготовлено державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯГ № 688682.

Частиною першою статті 78 Земельного
кодексу передбачено, що право
власності на землю - це право володіти,
користуватися і розпоряджатися
земельними ділянками. Згідно з
частиною першою статті 90 Кодексу
власники земельних ділянок мають право
самостійно господарювати на землі,
споруджувати житлові будинки,
виробничі та інші будівлі і споруди.

Відповідно до частини четвертої
статті 373 Цивільного кодексу власник
земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
призначення. Таким чином чинне
законодавство не містить заборони щодо
зміни цільового призначення земельних
ділянок, які перебувають у власності
громадян, на будівництво
багатоквартирних житлових будинків,
оскільки власники земельних ділянок
мають право на свій розсуд вільно
розпоряджатися своєю власністю
(земельною ділянкою), в тому числі і
змінювати її цільове призначення.

Маючи намір скористатися зазначеним
вище правом на зміну цільово
призначення власної земельної ділянки,
позивач звернувся до проектної
організації та замовив виготовлення
відповідного проекту землеустрою.

В процесі здійснення своєї
діяльності виконавець землевпорядних
робіт отримав висновок Відділу
містобудування та архітектури
Полтавської РДА про відсутність
заперечень та можливість розміщення на
вказаній території житлових будинків.
Також Позивачем було отримане
Містобудівне обгрунтування щодо
можливості зміни цільового
призначення земельної ділянки для
будівництва житлових будинків,
висновок археологічної служби про
відсутність перешкод у зміні цільового
призначення земельної ділянки.

Листом № 312 від 02.10.2014 року
Виконавець робіт із землеустрою
звернувся до Відділу Держемагентства у
Полтавському районі Полтавської
області про надання переліку обмежень
у використанні земельних ділянок, які
відводяться у власність та погодити
планово-картографічні матеріали, які є
підставою для погодження проекту
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки гр.
ОСОБА_1, яка знаходиться в с. Розсошенці
Полтавського району Полтавської
області на території Щербанівської
сільської ради.

Листом-відповіддю № 0320/3201 від 07.10.2014
року Завідувачем сектору землеустрою
та ринку земель Відділу
Держземагентства у Полтавському
районі було відмовлено у наданні
зазначених вище переліків та
погодження планово-картографічних
матеріалів, що унеможливлює подальше
погодження проекту із посиланням на те,
що дана земельна ділянка в місцевому
фонді по зберіганню технічної
документації із землеустрою Відділу є
земельною часткою (паєм), згідно
проекту поділу земель на земельні
частки (паї) в межах розпайованих
земель бувшого КСП АФ ім. Т.Г. Шеченка на
території Щербанівської сільської
ради Полтавського району Полтавської
області.

Також у своїй відмові відповідач
посилається на пункт 15 Розділу Х
Перехідних положень Земельного
кодексу України із зазначенням про
наявність мароторію на зміну цільового
призначення (використання) земельних
ділянок, які перебувають у власності
громадян, для ведення особистого
селянського господарства, виділених в
натурі (на місцевості) власникам
земельних часток (паїв).

Вважають дану відмову помилковою,
необгрунтованою та такою, що підлягає
скасуванню, виходячи з наступного:

Пряма заборона на здійснення
житлового будівництва для власних
потреб на земельній ділянці,
відведеній для особистого селянського
господарства та ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, в
українському законодавстві відсутня.
Більше того, ст. 6 Закону передбачено, що
до майна, яке використовується для
ведення особистого селянського
господарства та ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
належать жилі будинки, господарські
будівлі, споруди тощо. Отже, фактично
законодавець визначив, що житловий
будинок входить до майна ОСГ та ВСТВ. У
переважній більшості українських
господарствах присадибні ділянки і
земельні ділянки для ведення ОСГ та
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва не
розділені, а тому законодавець де-юре
погодив можливість зведення житлового
будівництва для власних потреб на
земельній ділянці для ведення ОСГ та
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Водночас, якщо земельна ділянка,
виділена під ОСГ та ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
перейшла у власність громадян України
внаслідок надання її за рішенням
відповідних органів влади, або
придбана у власність на підставі
цивільно-правових правочинів
(купівля-продаж, міна, дарування тощо),
то відповідно до постанови Кабміну
«Про затвердження Порядку зміни
цільового призначення земель, які
перебувають у власності громадян або
юридичних осіб» вони мають право
ініціювати зміну цільового
призначення своєї земельної ділянки.

Щодо зміни цільового призначення
(використання) земельних ділянок, які
перебувають у власності громадян для
ведення особистого селянського
господарства та ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Частиною першою статті 78
Земельного кодексу передбачено, що
право власності на землю - це право
володіти, користуватися і
розпоряджатися земельними ділянками.
Згідно з частиною першою статті 90
Кодексу власники земельних ділянок
мають право самостійно господарювати
на землі, споруджувати житлові будинки,
виробничі та інші будівлі і споруди.

Відповідно до частини четвертої
статті 373 Цивільного кодексу власник
земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
призначення. Таким чином чинне
законодавство не містить заборони щодо
зміни цільового призначення земельних
ділянок, які перебувають у власності
громадян для ведення особистого
селянського господарства та ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, на будівництво
багатоквартирних житлових будинків,
оскільки власники земельних ділянок
мають право на свій розсуд вільно
розпоряджатися своєю власністю
(земельною ділянкою), в тому числі і
змінювати її цільове призначення.

Статтями 38 та 39 Земельного кодексу
передбачено, що до земель житлової та
громадської забудови належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів, які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.

Використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів і
норм, регіональних та місцевих правил
забудови.

Враховуючи зазначене, в даному
випадку, чинне законодавство не
обмежує право власника земельної
ділянки на зміну її цільового
призначення, оскільки дана земельна
ділянка знаходиться в межах
населеного пункту та наявне
містобудівне обгрунтування
(викопіювання з генерального плану
забудови)та інша містобудівна
документація.

Щодо пункту 15 Розділу Х "Перехідні
положення" Земельного кодексу України
та мараторію на зміну цільового
призначення земель:

Так, мораторій забороняє відчуження
таких земель сільськогосподарського
призначення, як: 1) земельні ділянки з
цільовим призначенням «для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва», які перебувають у
власності громадян та юридичних осіб; 2)
земельних ділянок з цільовим
призначенням «для ведення особистого
селянського господарства», які
виділені в натурі (на місцевості)
власникам земельних часток (паїв); 3)
земельні частки (паї), крім передачі їх
у спадщину, обміну земельної ділянки на
іншу земельну ділянку відповідно до
закону та вилучення (викупу) земельних
ділянок для суспільних потреб.
Редакція цього пункту викладена таким
чином, що, на відміну від попередньої
його редакції, з січня 2007 р. мораторій
поширюється на відчуження не всіх
земельних ділянок, наданих громадянам
для ведення особистого селянського
господарства та ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, а
лише тих із них, які набуті ними у
власність саме шляхом виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості) відповідно до Закону
України «Про порядок виділення в
натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)». Це означає, що передбачена цим
пунктом заборона на відчуження земель
не поширюється на земельні ділянки з
цільовим призначенням «для ведення
особистого селянського господарства»
та «ведення товарного
сільськогосподарського виробництва»,
якщо такі земельні ділянки перейшли у
власність громадян України внаслідок
надання їх за рішенням відповідних
органів влади, придбані у власність на
підставі цивільно-правових угод
(купівля-продаж, міна, дарування тощо).

Говорячи про заборону зміни
цільового призначення земельних
ділянок для ведення ОСГ та ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, дія мораторію стосується
тих ділянок, які виділені в натурі (на
місцевості) власникам земельних часток
(паїв). Тобто заборона зміни
цільового призначення не поширюється
на земельні ділянки з цільовим
призначенням «для ведення особистого
селянського господарства» та «ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва», якщо такі земельні
ділянки перейшли у власність громадян
України внаслідок надання їх за
рішенням відповідних органів влади,
придбані у власність на підставі
цивільно-правових правочинів
(купівля-продаж, міна, дарування тощо).

Таким чином, на підставі
вищевикладеного, суд вважає, що
відповідач помилково і безпідставно
відмовив у наданні переліків обмежень
у використанні земельних ділянок, які
відводяться у власність та відмовив
погодити викопіювання з планово -
картографічних матеріалів та проекту
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки.

Керуючись ст. ст.38,39, 78, 90
Земельного кодексу України, ст.ст 2, 6, 11,
17, 71, 112, 136, 158-163, 167 КАС, ст..373 ЦК України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати відмову Завідувача
сектору землеустрою та ринку земель
Відділу Держземагентства у
Полтавському районі у наданні
переліків обмежень у використанні
земельних ділянок, які відводяться у
власність та погодити викопіювання з
планово - картографічних матеріалів та
проекту землеустрою щодо зміни
цільового призначення земельної
ділянки, що перебуває у власності гр.
ОСОБА_1, яка знаходиться в с.Розсошенці,
на території Щербанівської сільської
ради Полтавського району Полтавської
області.

Зобов'язати Відділ
Держземагентства у Полтавському
районі Полтавської області (далі Орган
земельних ресурсів) (36011, м. Полтава, вул.
Шевченка, 7), надати перелік обмежень у
використанні земельної ділянки, яка
відводяться у власність, погодити
викопіювання з планово -
картографічних матеріалів, а також
розглянути і погодити проект
землеустрою щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки, що
перебуває у власності гр. ОСОБА_1, яка
знаходиться в с. Розсошенці, на
території Щербанівської сільської
ради Полтавського району Полтавської
області.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку через
Полтавський районний суд Полтавської
області суд протягом десяти днів з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до ч.3 ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України - з дня отримання
копії постанови.

Постанова надрукована суддею в
нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Головуючий:
А.Г.Потетій