Справа № 813/2708/14
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року м. Київ
К/800/50808/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів
Загороднього А.Ф

Лиски Т.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Головного
управління Держземагентства у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Держземагентства у Львівській області
про скасування наказів та поновлення
на публічній службі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Держземагентства у Львівській області
про скасування наказів та поновлення
на публічній службі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 вересня
2014 року, позов ОСОБА_2 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
пункт 4 наказу Головного управління
Держземагентства у Львівській області
№180-к від 10.12.2013 «Про підсумки
проведення атестації державних
службовців Головного управління
Держземагентства у Львівській області
та його територіальних органів у 2013
році», визнано протиправним та
скасовано наказ Головного управління
Держземагентства у Львівській області
№27-к від 17.02.2014 «Про звільнення ОСОБА_2»,
поновлено позивача на посаді
завідувача сектору запобігання та
протидії корупції Головного
управління Держземагентства у
Львівській області, стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_2
заробітну плату за час вимушеного
прогулу за період з 18.02.2014 по 20.05.2014 в
розмірі 7856,02 грн.

Головне управління Держземагентства у
Львівській області подало касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 вересня 2014 року скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 працював в
Головному управлінні Держземагентства
у Львівській області та займав посаду
завідувача сектору запобігання та
протидії корупції.

04 липня 2013 року Головним управлінням
Держземагентства у Львівській області
видано наказ № 159-к «Про проведення
атестації державних службовців
Головного управління Держземагентства
у Львівській області та його
територіальних органів», яким було
затверджено Положення про проведення
атестації державних службовців, склад
атестаційної комісії, графік
проведення атестації державних
службовців апарату Головного
управління та керівників
територіальних органів
Держземагентства у Львівській області,
що підлягають атестації у 2013 році.
Згідно додатку № 2 до наказу №159-к від
04.11.2013 до складу атестаційної комісії з
проведення атестації державних
службовців Головного управління
Держземагентства у Львівській області
включено ОСОБА_2

Відповідно до витягу з протоколу № 1
засідання атестаційної комісії
Головного управління Держземагентства
у Львівській області від 03.12.2013,
атестаційною комісією прийнято
рішення про те, що ОСОБА_2 не відповідає
займаній посаді. В атестаційному листі
від 03.12.2013 за результатами атестації
рекомендовано перевести ОСОБА_2 на
нижчу посаду за згодою або звільнити.

Наказом Головного управлінням
Держземагентства у Львівській області
від 17.02.2014 № 27-к ОСОБА_2 було звільнено з
займаної посади відповідно до пункту 2
статті 40 Кодексу законі про працю
України, у зв'язку з невідповідністю
займаній посаді. Підставою для
прийняття цього наказу стали
результати атестації державних
службовців.

Відповідно до пункту 2 статті 40 Кодексу
законів про працю України, трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках, зокрема
виявленої невідповідності працівника
займаній посаді або виконуваній роботі
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров'я, які перешкоджають
продовженню даної роботи, а так само в
разі скасування допуску до державної
таємниці, якщо виконання покладених на
нього обов'язків вимагає доступу до
державної таємниці.

Вимогами пункту 1 Положення про
проведення атестації державних
службовців, затверджене постановою
Кабінету Міністрів України від 28.12.2000
№1922, з метою підвищення ефективності
діяльності державних службовців та
відповідальності за доручену справу в
державних органах один раз на три роки
проводиться їх атестація, під час якої
оцінюються результати роботи, ділові
та професійні якості, виявлені
працівниками при виконанні службових
обов'язків, визначених типовими
професійно-кваліфікаційними
характеристиками посад і відображених
у посадових інструкціях, що
затверджуються керівниками державних
органів відповідно до Закону України
"Про державну службу" та інших
нормативно-правових актів.

Пунктом 9 Положення про проведення
атестації державних службовців
передбачено, що на кожного працівника,
який підлягає атестації, складається
службова характеристика, що
підписується його безпосереднім
керівником, затверджується керівником
вищого рівня і подається до комісії не
пізніше ніж за тиждень до проведення
атестації.

Під час кожної атестації до комісії
подаються щорічні оцінки виконання
державним службовцем покладених на
нього завдань та обов'язків за період,
що минув після попередньої атестації, а
також атестаційний лист попередньої
атестації.

Відповідно до пункту 11 вищевказаного
Положення, на підставі всебічного
аналізу виконання основних обов'язків,
складності виконуваної роботи та її
результативності, знання та
користування державною мовою під час
виконання службових обов'язків комісія
приймає одне з таких рішень, зокрема не
відповідає займаній посаді.

Відповідно до пункту 21 Постанови
Пленуми Верховного Суду України від
06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» рішення атестаційної
комісії про невідповідність
працівника займаній посаді є лише
одним із таких доказів, який підлягає
перевірці й оцінці судом у сукупності з
іншими доказами.

В даному випадку в наказі про
звільнення ОСОБА_2 вказана лише одна
підстава звільнення - рішення
атестаційної комісії, не наведені
факти невідповідності займаній посаді
через низьку кваліфікацію. Крім того, в
матеріалах справи відсутні докази, що
підтвердили б недостатність у позивача
кваліфікації, яка заважає належним
чином виконувати йому посадові
обов'язки та те, що його освіта не
дозволяє йому займати вказану посаду.

Також необхідно зазначити, що згідно
поданої службової характеристики, яка
відповідно до пункту 9 Положення про
проведення атестації державних
службовців, підписується
безпосереднім керівником працівника,
що підлягає атестації та
затверджується керівником вищого
рівня і подається до комісії не пізніше
ніж за тиждень до проведення атестації,
ОСОБА_2 характеризується виключного
позитивно, за час роботи
зарекомендував себе компетентним,
висококваліфікованим та грамотним
керівником, дисциплінарних стягнень та
доган немає.

Таким чином, колегія судді вважає, що
суди першої та апеляційної інстанції
дійшли вірного висновку, що атестація
ОСОБА_2 була проведена з порушенням
Положення про проведення атестації
державних службовців, що відповідно
призвело необ'єктивного оцінювання
результатів роботи, ділових та
професійних якостей позивача та в
подальшому його звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Головного управління
Держземагентства у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 вересня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Держземагентства у Львівській області
про скасування наказів та поновлення
на публічній службі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
А.Ф. Загородній

Т.О. Лиска