Справа № 806/4033/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"04" грудня 2014 р.
Справа № 806/4033/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Рожко М.М. ,

за участю позивача та його
представника,

представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "21" жовтня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
провести митне офоормлення
транспортного засобу ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
адміністративного суду з вказаним
позовом та просив визнати
неправомірними дії Житомирської
митниці Міндоходів та зобов'язати
відповідача провести митне оформлення
транспортного засобу в пільговому
режимі, ввезеного ним на митну
територію України у зв'язку з
переселенням на постійне місце
проживання.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2014
року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду та
прийняти нову - про задоволення позову.
Зокрема, апелянт посилається на те, що
судом першої інстанції не вірно
витлумачено норму права, якою
передбачено митне оформлення та
ввезення транспортних засобів особами,
які переселяються на постійне місце
проживання до України. Окрім того,
апелянт посилається на те, що судом не
забезпечено участь у справі
перекладача, чим не дотримано норм
процесуального права.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обгрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 09
серпня 2013 року позивачу було видано
посвідку на постійне проживання в
Україні за адресою: АДРЕСА_1.

14 листопада 2013 року ОСОБА_4 ввіз
вантажопасажирський автомобіль VOLKSWAGEN
TRANSPORTER ідентифікаційний номер НОМЕР_1
1993 року виготовлення на митну
територію України із Республіки
Арменії та лише 04.08.2014 року звернувся до
Житомирської митниці з заявою про
проведення митного оформлення
транспортного засобу в режимі "імпорт"
із звільненням від сплати митних
платежів.

Листом відповідача від 06.08.2014 року №
13/1/13/4029 позивачу відмовлено в
задоволенні заяви про розмитнення
транспортного засобу в пільговому
режимі та повідомлено, що відповідно до
вимог пп. 3 п. 10 ст. 374 Митного кодексу
України митне оформлення
транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 1993 року
виготовлення в пільговому режимі не
можливе у зв'язку з тим, що шість
місяців з дня видачі громадянину
посвідки на постійне місце проживання
сплинуло. Митне оформлення даного
транспортного засобу на території
України можливе за умови сплати всіх
належних митних платежів на загальних
підставах.

Суд першої інстанції перевіряючи
обставини, які стали підставою для
відмови в проведенні митного
оформлення транспортного засобу в
пільговому режимі, на відповідність
вимогам частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, дійшов висновків, що така
відмова, є правомірною.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з вказаним висновком,
виходячи з наступного.

Згідно зі підпунктом "б" пункту 3
частини десятої статті 374 Митного
кодексу України, який набрав чинності
01.06.2012, при ввезенні (пересиланні) на
митну територію України громадянами
звільняються від оподаткування
митними платежами товари, призначені
для забезпечення звичайних
повсякденних потреб громадянина та
початкового облаштування, що ввозяться
(пересилаються) громадянами у зв'язку з
переселенням на постійне місце
проживання в Україну протягом шести
місяців з дня видачі документа, що
підтверджує право громадянина на
постійне проживання в Україні, за умови
документального підтвердження того, що
до дня видачі цього документа
громадянин проживав на території
країни, з якої він прибув, не менше
трьох років, зокрема, транспортні
засоби особистого користування, що
класифікуються в одній із товарних
позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5
тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД (у кількості
однієї одиниці на кожного громадянина,
який досяг 18-річного віку), за умови
документального підтвердження того, що
до дня видачі документа, що підтверджує
право на постійне проживання в Україні,
громадянин був власником (або
співвласником) такого транспортного
засобу не менше одного року, а
транспортний засіб перебував за ним на
постійному обліку (реєстрації) у
відповідних реєстраційних органах
країни постійного місця попереднього
проживання громадянина не менше одного
року, якщо даний транспортний засіб
підлягає реєстрації в цій країні.

При цьому, дотримання зазначеної умови
- шестимісячного строку, безпосередньо
пов'язано із настанням певного
юридичного факту - видачі документа, що
підтверджує право громадянина на
постійне проживання в Україні. Отже,
посилання апелянта на те, що він
самостійно може визначити такий
термін, який не повинен перевищувати
одного року з часу ввезення автомобіля
в режимі тимчасового ввезення, є
безпідставними та не узгоджуються з
приписами зазначеної вище правової
норми.

З огляду на викладене, коли позивач
звернувся з вимогою про пільгове
оформлення транспортного засобу після
спливу шестимісячного строку з дня
видачі посвідки на постійне місце
проживання, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованих висновків про те,
що відповідачем правомірно відмовлено
в оформленні транспортного засобу
VOLKSWAGEN TRANSPORTER ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 1993 року виготовлення, в митному
режимі із звільненням від сплати
митних платежів.

Посилання апелянта на порушення судом
норм процесуального права в частині
незабезпечення участі в справі
перекладача, не є підставою для
скасування судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 68 КАС України
перекладач допускається ухвалою суду
за клопотанням особи, яка бере участь у
справі, або призначається з ініціативи
суду, якщо суд дійде висновку, що особа
внаслідок неспроможності оплати
послуги перекладача буде позбавлена
судового захисту.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач не заявляв відповідне
клопотання, а суд в свою чергу не
вирішував вказане питання, оскільки
позивачем укладено угоду про надання
правової допомоги з адвокатом ОСОБА_6
Так само, не звертався з аналогічним
клопотанням і при подачі апеляційної
скарги та розгляді справи судом
апеляційної інстанції.

З урахуванням вищезазначеного, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції щодо
безпідставності позовних вимог, не
містять фактів невірного застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, а тому колегія
суддів не вбачає підстав, визначених
ст. 202 КАС України, для скасування
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "21" жовтня
2014 р. без змін.

Ухвала

набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "04" грудня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу Житомирська митниця
Міністерства доходів і зборів України
вул.Перемоги,25,м.Житомир,10000

4-представник позивача ОСОБА_7 АДРЕСА_2
- ,