Справа № 9101/13623/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2011 р. справа № 2-2056/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Баглійського районного суду міста
Дніпродзержинська від 07 жовтня 2010 року

у адміністративній справі № 2-2056/10 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Баглійської
районної ради міста Дніпродзержинська
про визнання неправомірними дій
суб'єкта владних повноважень,
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Баглійського районного
суду міста Дніпродзержинська від 07
жовтня 2010 року у повному обсязі
відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1
до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Баглійської районної ради
міста Дніпродзержинська, поданого нею
до суду у липні 2010 року на захист прав
отримання допомоги по догляду за
дитиною у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років за період з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року

Зазначене рішення суду першої
інстанції оскаржено позивачкою у
справі з підстав порушення судом норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим вона просить скасувати
постанову Баглійського районного суду
міста Дніпродзержинська від 07 жовтня
2010 року та прийняти нову постанову про
задоволення її вимог у повному обсязі.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги позивачки з
урахуванням наступного.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач як незастрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особа
здійснює догляд за малолітньою дитиною
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
трирічного віку.

Заявлені позивачкою в липні 2010 року у
цій справі вимоги, стосуються
бездіяльності відповідача по
донарахуванню і виплаті їй щомісячної
допомоги по догляду за дитиною, які на
погляд позивачки, територіальний орган
УПСЗН повинен був нараховувати і
виплачувати їй після винесення
Конституційним Судом України Рішення
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 у період з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року. На
відновлення своїх прав, позивачкою
вимагається зобов'язати відповідача
здійснити донарахування та виплату
недоотриманих нею сум щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Відмовляючи у задоволені
вищезазначених вимог позивачки, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачка звертаючись до суду майже
через три роки після того як їй стало
відомо про порушення права на
отримання щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмір, що дорівнює
прожитковому мінімуму для дітей віком
до 6 років, тобто з пропуском
встановленого ст.99 КАС річного строку.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки про порушення своїх прав
позивачка достовірно усвідомила в
момент отримання сум допомоги по
догляду за дитиною в період 2007 року

Факт звернення позивачки до суду з
позовом у цій справі в липні 2010 року,
тобто в період дії Закону України від
18.02.2010 року, з набранням чинності якого
з 10.03.2010 року розгляд даної категорії
справ здійснювався в порядку
цивільного судочинства, ніяким чином
не змінював для позивачки річний строк
звернення до суду, оскільки її вимоги у
цій справі пов'язані саме з
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень з питань соціальних
виплат, що фінансуються з державного
бюджету на виконання відповідної
соціальної програми, забезпечення
виконання якої щорічно вирішуються
законами про Державний бюджет на
відповідний рік.

З огляду на наведене, здійснення та
захист суб'єктивного права нерозривно
пов'язані з фактором часу, і часове
обмеження застосування права на
оскарження дій, бездіяльності та
рішень органів влади, органів
місцевого самоврядування та їх
посадових осіб, що вчиненні (прийняті) у
публічно-правових правовідносинах,
відбувається ще із часу відокремлення
у процесу альному законодавстві в
самостійне про вадження у справах, які
виникають з (глави 30-32 Цивільного
процесуального ко дексу України в
редакції від 18 липня 1963 року) з приводу
адміністративно-правових відносин,
знайшло своє продовження в положеннях
ст.99 КАСУ, яка була та є загальною нор
мою з цього питання в адміністративно
му судочинстві, і на її застосування до
спірних правовідносин ніяким чином не
вплинули ні положення Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
підвідомчості справ, пов'язаних із
соціальними виплатами" від 18.02.2010 року,
ні рішення Конституційного Суду
України № 19-рп/2010 року від 09 вересня 2010
року.

Наведене випливає з аналізу змісту ст.99
КАСУ, якою чітко визначено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів осо
би встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа дізнала
ся або повинна була дізнатися про пору
шення своїх прав, свобод чи інтересів. У
зазначеній категорії справ щодо
«соціальних виплат», в положеннях зако
нів якими регулюються спірні
правовідносини, не визначено строків
звернення до суду, тому відповідно до
частини першої ст.99 КАС Украї ни
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
саме КАСУ.

Відсутність підстав для застосування у
даному випадку положень цивільного
судочинства за яким строк позовної
давності складає три роки, свідчить
наступне: ЦПК України не регламен тує
строку звернення з позовом у сфері
публічних відносин; поняття «строку
звернення до суду»по КАСУ за своїми
змістом та внутрішньою сутністю є
анало гом інституту «позовної
давності», поняття якого наведено в ЦК
України і застосовується при вирішенні
спорів в цивільному судочинстві
-належать до галузей матеріального пра
ва. Відповідно, у спірних
правовідносинах пріоритет
застосування мають саме норми КАСУ, а
не ЦК України.

Отже, виходячи з приписів
вищенаведених норм та дати виплати
позивачці спірних сум щомісячної
допомоги, по чаток перебігу строку
звернення до адмі ністративного суду є
відповідний період 2007 року

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України,
внаслідок пропущення строків
звернення до адміністративного суду
для позивачки наступають негативні
юридичні наслідки.

За вказаних обставин, оцінюючи у
сукупності добуті в судовому засіданні
докази, колегія суддів дійшла висновку
про те, що суд першої інстанції
відмовляючи у задоволені позову по цій
справі, вірно встановив фактичні
обставини та характер спірних
правовідносин, та обґрунтовано
застосував норми матеріального і
процесуального права, що свідчить про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги позивачки

Доводи апелянта не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
можуть слугувати підставою для
скасування законного та
обґрунтованого рішення суду першої
інстанції.

З урахуванням викладеного,
переглянувши судове рішення у межах
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає передбачених законом підстав
для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без
задоволення

Постанову Баглійського районного суду
міста Дніпродзержинська від 07 жовтня
2010 року -залишити без змін

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов