Справа № 825/2892/14
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/2892/14
інстанції: Заяць О.В.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Сорочко Є.О.

за участю
секретаря Скалецької І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Бахмацького районного управління
юстиції Чернігівської області на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Бахмацького районного управління
юстиції Чернігівської області
Ширінкіна Леся Олексіївна про
визнання протиправним та сасування
рішення,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до суду з
позовом до Державного реєстратора
Реєстраційної служби Бахмацького
районного управління юстиції
Чернігівської області Ширінкіної Лесі
Олексіївни, в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 22 серпня 2014 року № 15332202,
яким відмовлено у державній реєстрації
права власності незавершене
будівництво, а саме, на прибудову
павільйону до існуючого магазину
квітів "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 вересня
2014 року позовні вимоги задоволені
повністю. Визнано протиправним та
скасовано рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 22 серпня 2014 року № 15332202,
яким відмовлено у державній реєстрації
права власності на прибудову
павільйону до існуючого магазину
квітів «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з судовим рішенням
Державний реєстратор Реєстраційної
служби Бахмацького районного
управління юстиції Чернігівської
області подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі. В
своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню з ухваленням
нового рішення з таких підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202
Кодексу адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
22.08.2014 року відповідачем прийнято
рішення про відмову у державній
реєстрації права власності на
прибудову павільйону до існуючого
магазину квітів «ІНФОРМАЦІЯ_1» по
АДРЕСА_1 Чернігівської
області.

Підставою для прийняття такого рішення
відповідачем зазначено ненадання
документів, що передбачені Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
позивач звернулась до суду з вимогою
про його скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, прийшов до висновку, що відмова
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Ширінкіної Л.О. у
державній реєстрації права власності
на прибудову павільйону до існуючого
магазину квітів "ІНФОРМАЦІЯ_1" по
АДРЕСА_1 є протиправною, а рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 22 серпня 2014 року № 15332202
підлягає скасуванню, оскільки прийняте
без врахування того що, прибудова
павільйону до існуючого магазину
квітів «ІНФОРМАЦІЯ_1» не є
відокремленим нерухомим майном.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції, так як
позивачем подано для реєстрації
документи на об'єкт незавершеного
будівництва, та зазначає наступне.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Відповідно до ч.4 ст.15 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" від
01.07.2004 № 1952-1V зі змінами і доповненнями
(далі по тексту - Закон № 1952-1V )
державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.
Державна реєстрація прав на об'єкт
незавершеного будівництва в
установлених законом випадках
проводиться відповідно до вимог та з
урахуванням особливостей, визначених
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі -
Порядок).

Пунктами 81, 83, 49 Порядку визначено, що
для реєстрації права власності на
об'єкт незавершеного будівництва
заявник подає: документ, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на земельну ділянку;
документ, що відповідно до
законодавства надає право на виконання
будівельних робіт; технічний паспорт
на об'єкт незавершеного будівництва;
документ, що підтверджує присвоєння
об'єкту нерухомого майна адреси.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону № 1952-1V
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації.

Так, у відповідності до положень даної
статті державним реєстратором 13.08.2014р.
було прийнято заяву ОСОБА_2 та додані до
неї документи, що підтверджується
карткою прийому заяви № 15126841.

За результатами розгляду вказаної
заяви державним реєстратором було
виявлено недоліки поданих документів.

Так, згідно з ч.3 ст. 16 Закону та п. 13
Порядку заявник разом із заявою у
паперовій формі подає оригінали
документів, необхідних для державної
реєстрації прав, їх копії, засвідчені в
установленому порядку.

Отже, слід надавати оригінали
документів та їх копії, а в даному
випадку, як вбачається з витребуваних
апеляційним судом документів, були
надані лише копія договору оренди
земельної ділянки, копія декларації
про початок виконання будівельних
робіт, що підтверджується доданою
карткою прийому заяви.

Згідно п. 83 Порядку для реєстрації
права власності на об'єкт
незавершеного будівництва передбачено
подання документу, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на земельну ділянку.

Згідно доданої до заяви копії
декларації про початок виконання
будівельних робіт зареєстрованої
30.12.2011 за № ЧГ8, початок виконання
будівельних робіт задекларовано
27.12.2011р.

В свою чергу надано копію договору
оренди земельної ділянки від 27.11.2006
зареєстрованого 11.12.2006р. за № 48,
укладеного на 5 років, тобто термін дії
цього договору закінчився до початку
будівельних робіт (11.12.2011р.), до того ж у
декларації зазначений договір оренди
землі з іншою датою, від 27.11.2011р. з таким
самим № 48, який подано не було.

Таким чином, державний реєстратор
встановив відсутність документу, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення речових прав на земельну
ділянку, в зв'язку з чим було прийнято
рішення про відмову.

Також, позивачем не подано оригінал
документу, що відповідно до
законодавства надає право на виконання
будівельних робіт, в даному випадку це
декларація про початок виконання
будівельних робіт.

До того ж заявник подає заяву на
реєстрацію права власності на об'єкт
незавершеного будівництва за адресою:
АДРЕСА_1, а технічний паспорт на магазин
за адресою АДРЕСА_2, однак, назви
об'єктів не співпадають ні в заяві ні в
декларації ні в технічному паспорті,
згідно декларації - це будівництво
прибудови павільйону до існуючого
магазину квітів "ІНФОРМАЦІЯ_1", а згідно
технічного паспорта - магазин, не
співпадає також площа, в декларації
зазначена загальна площа - 48,9 м.кв., а
площа основи забудови - 58,4 м.кв, а в
технічному паспорті - загальна площа -
44,4м.кв., основи забудови - 51,4м.кв.

Тобто, з наданих документів неможливо
ідентифікувати об'єкт та визначити
його технічні характеристики. Таким
чином, державний реєстратор прийшов до
висновку, що на об'єкт нерухомості щодо
якого заявлені права технічний паспорт
відсутній.

Відповідно до п.81 Порядку державна
реєстрація права власності на об'єкт
незавершеного будівництва проводиться
в порядку, встановленому для державної
реєстрації прав щодо нерухомого майна,
право власності на яке заявлено вперше,
з урахуванням визначених особливостей.
Так п.49 Порядку визначено, що у разі
проведення державної реєстрації права
власності на новозбудовані об'єкти
заявник подає документ, що підтверджує
присвоєння об'єкту нерухомого майна
адреси, такого документу також подано
не було.

У зв'язку з вищевикладеним та керуючись
п.16 Порядку 15.08.2014р. державним
реєстратором було прийнято рішення про
зупинення розгляду заяви і зв'язку з
відсутністю в повному обсязі
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації прав, що надає
можливість заявнику у п'ятиденний
термін додати необхідні документи та
цим самим усунути підстави для
подальшої відмови.

Після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав
заявником ОСОБА_2 не усунено обставин,
що були підставою для прийняття такого
рішення, тобто не надано жодного
документу - це є підставою для відмови у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень визначеною пунктом 5-4 частини
першої ст.24 Закону.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позивачем не було
дотримано встановлену чинним
законодавством процедуру подання
документів, не було усунуто недоліків,
які стали причиною для зупинення
розгляду заяви, а тому державний
реєстратор, приймаючи оскаржуване
рішення № 15332202 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень щодо
права власності на незавершене
будівництво за ОСОБА_2, діяв на
підставі, в межах наданих повноважень
та спосіб, встановлений чинним
законодавством, а тому відсутні
підстави для його скасування.

Крім того, ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 листопада 2014 року було
витребувано у позивача належним чином
завірені копії документів на
підтвердження права власності на
прибудову павільйону до існуючого
магазину квітів «ІНФОРМАЦІЯ_1» по
АДРЕСА_1

Однак, в порушення ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вимоги ухвали суду не
виконані.

Разом з тим, відповідачем виконані
вимоги ухвали апеляційного суду від 06
листопада 2014 року про надання
документів, на підставі яких було
прийнято оскаржуване рішення та
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, довів суду правомірність
прийнятого ним рішення.

Представник позивача в судовому
засіданні в суді апеляційної інстанції
надала пояснення, що на час розгляду
справи в апеляційній інстанції, уже
прийнята декларація про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта та усунуто недоліки у технічних
документах. З приводу цих обставин,
колегія суддів зазначає, що дійсно,
коли будівництво об'єкта
містобудування та прийняття його в
експлуатацію здійснено на земельній
ділянці, наданій в користування на
праві оренди, однак на момент
проведення державної реєстрації прана
власності на завершений будівництвом
об'єкт нерухомого майна або його
частини строк дії відповідного
договору оренди земельної ділянки
закінчився, то за таких умов вище
зазначений договір є належним
документом для цілей проведення
державної реєстрації прав на нерухоме
майно, збудоване на такій земельній
ділянці. Однак, колегія суддів звертає
увагу на ту обставину, що на момент
звернення до державного реєстратора з
відповідною заявою та на момент
прийняття відповідачем оскарженого
рішення, позивачем було порушено
процедуру подання документів, не було
усунуто недоліків, які стали причиною
для зупинення розгляду заяви, так як
прибудова до павільйону була
незавершеним об'єктом будівництва.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень суд перевіряє чи вчинені
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, визначений Конституцією і
законами України.

З огляду на вищезазначене позовні
вимоги ОСОБА_2 не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення у справі про
відмову у задоволенні позову.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції порушені норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Таким чином вимоги апеляційної скарги
підлягають задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Бахмацького районного управління
юстиції Чернігівської області -
задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 вересня
2014 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Державного реєстратора Реєстраційної
служби Бахмацького районного
управління юстиції Чернігівської
області Ширінкіна Леся Олексіївна про
визнання протиправним та сасування
рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів із
дня складання у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 05 грудня 2014
року

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Сорочко Є.О.