Справа № 822/2911/14
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2911/14

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський
В.К.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

20 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Кам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Кам'янець-Подільської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області про
скасування податкового
повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_3 звернулась до Хмельницького
окружного адміністративного суду із
позовом до Кам'янець-Подільської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою хмельницького окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2014 позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, у якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт послався на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, порушення
норм процесуального права, що, на його
думку, призвело до неправильного
вирішення спору.

Позивач у судове засідання не з'явився,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений завчасно та
належним чином.

Представником відповідача подана
заява про розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 196, п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України, колегія суддів визнала
за можливе здійснювати апеляційний
розгляд за відсутності представників
сторін у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у матеріалах справи
письмовими доказами, надавши їм оцінку,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково а постанову суду першої
інстанції скасувати, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду справи, що на підставі наказу
на перевірку посадовим особам
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області видані
направлення на перевірку № № 627, 628 від
26.05.2014 року.

Посадовими особами державного
податкового органу проведено
перевірку магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» по
АДРЕСА_1 суб'єкта господарювання
ОСОБА_2.

В зв'язку з тим, що при проведені
перевірки встановлено порушення
позивачем податкового законодавства,
відповідач склав акт фактичної
перевірки № 473 від 02.06.2014 року.

Перевіркою встановлено порушення
пунктів 9, 11 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 року, а саме:
порушено режим попереднього
програмування РРО по найменуванню
товару, тобто у найменуванні коньяку
«Старий Кахеті» 0,2 л., не вказано, що це
коньяк; не забезпечено щоденний друк
фіскальних звітних чеків (Z-звітів),
тобто Z-звіт № 1287 за 23.11.2013 року
роздруковано 24.11.2013 року об 11 год., 01 хв.,
Z-звіт № 755 за 07.06.2012 року роздруковано
08.06.2012 року об 09 год., 49 хв., Z-звіт № 781 за
03.07.2012 року роздруковано 04.07.2012 року об 07
год., 55 хв., Z-звіт № 831 за 22.08.2012 року
роздруковано 23.08.2012 року об 07 год., 55 хв.,
Z-звіт № 1005 за 12.02.2013 року роздруковано
13.02.2013 року об 07 год., 54 хв., Z-звіт № 652 за
26.02.2012 року роздруковано 27.02.2012 року об 07
год., 43 хв., не забезпечено зберігання
фіскальних чеків (Z-звітів) у КОРО, тобто
Z-звіт № 1154 за 12.07.2013 року, і Z-звіт № 1359
за 02.02.2014 року відсутні.

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв податкове
повідомлення-рішення № від 17.06.2014
року, яким до позивача застосовано
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в
сумі 2805 грн.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив із його
обгрунтованості.

Колегія суддів часткового
погоджується з висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг регулюються
Законом України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» № 265/95-ВР від
06.07.1995 року.

Відповідно до пунктів 9, 11 статті 3 цього
Закону суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій; проводити
розрахункові операції через
реєстратори розрахункових операцій з
використанням режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Згідно пунктів 4, 6 статті 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» за порушення
вимог цього Закону до суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах:

двадцять неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян - у разі невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку або його незберігання;

п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян - у разі проведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій
без використання режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Дослідження змісту пункту 9 статті 3,
пункту 6 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» дає підставу суду зробити
висновок про те, що відповідальність
суб'єкта господарювання за проведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій
без використання режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів (послуг) та обліку їх кількості
може настати тільки за умови якщо була
проведена розрахункова операція без
використання режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
обов'язковою умовою відповідальності
позивача у даному випадку є реалізація
коньяку «Старий Кахеті» 0,2 л., через
реєстратор розрахункових операцій без
використання режиму попереднього
програмування найменування товару
який реалізується, тобто за
відсутності слова коньяк у назві
товару.

У разі якщо при проведенні перевірки не
встановлено, що суб'єкт господарювання
проводив розрахункові операції через
реєстратори розрахункових операцій
без використання режиму попереднього
програмування найменування товару, або
з помилкою у його найменуванні,
відповідальність за таких умов
відсутня та не повинна наставати.

Із матеріалів справи слідує, що при
проведенні перевірки, посадовими
особами державного податкового органу
не встановлено проведення
розрахункових операцій через
реєстратор розрахункових операцій без
використання режиму попереднього
програмування найменування товару чи з
порушенням такого режиму попереднього
програмування реєстратора
розрахункових операцій по
найменуванню товару, тобто що у
найменуванні коньяку «Старий Кахеті»
0,2 л., не вказано, що це коньяк.

Крім того не встановлено чи взагалі
перебував такий товар на реалізації у
магазині позивача на дату проведення
перевірки чи раніше і чи проводилась
реалізація такого товару.

Колегія суддів не бере до уваги
посилання апелянта на норми
«Положення про форму та зміст
розрахункових документів»,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації № 614 від
01.12.2000 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 5 лютого
2001 р. за N 105/5296, оскільки згідно його
преамбули це Положення визначає форму
і зміст розрахункових документів, які
повинні видаватися при здійсненні
розрахунків суб'єктами господарювання
для підтвердження факту продажу
(повернення) товарів, надання послуг,
отримання (повернення) коштів у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг.

За таких обставин колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що податкове
повідомлення-рішення № від 17.06.2014
року, яким до позивача застосовано
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в
сумі 2805 грн., в частині нарахування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафів)
в розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що
становить суму 85 грн., за проведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій
без використання режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів (послуг) та обліку їх кількості,
є таким, що не відповідає вимогам
чинного законодавства, тобто є
протиправним.

Що стосується нарахування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) в сумі 2380
грн., колегія суддів вважає, що в цій
частині податкове
повідомлення-рішення № від 17.06.2014
року також необхідно визнати
протиправним, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону №
265/95-ВР суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг))
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 4 статті 17 Закону №
265/95-ВР у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чека або
його незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

При цьому слід зазначити, що не
виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи
роздрукований чек у книзі обліку
розрахункових операцій - триваюче.

Таким чином, за вчинення порушень, про
які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону №
265/95-ВР, відповідний орган державної
податкової служби може застосувати
лише одну фінансову санкцію у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян незалежно від
кількості випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чека та/або його незберігання в книзі
обліку розрахункових операцій,
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги).

При цьому, колегія суддів не
погоджується із висновком суду першої
інстанції щодо повного скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 17.06.2014 року оскільки, судом
встановлено порушення податкового
законодавства з боку позивача, а
відтак, суд першої інстанції
допустився помилки, не визначивши суму
фінансових санкції, за порушення
позивачем податкового законодавства.

Відповідно до п.1. ч.2 ст. 162 КАС України
суд, у разі задоволення
адміністративного позову може
прийняти постанову про визнання
протиправними окремих положень
рішення суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів дійшла висновку, що
оскільки позивачем не забезпечено
щоденний друк фіскального звітного
чеку, повідомлення-рішення № від
17.06.2014 року в частині застосування
фінансових санкцій на суму 340 грн. є
чинним.

Згідно ст.159 КАС України, судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст.198, 202 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
ухвалу суду.

Підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення судом
першої інстанції норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги частково
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, та підтверджені
встановленими у справі обставинами, а
відтак, наявні підстави для її
часткового задоволення та скасування
оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну
скаргуКам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області задовольнити
частково .

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Кам'янець-Подільської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області про
скасування податкового
повідомлення-рішення скасувати .

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 17.06.2014 року в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій до ФОП ОСОБА_3 на суму 2465 грн.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Кузьмишин Віталій
Миколайович

Судді
Боровицький Олександр
Андрійович

Сушко Олег Олександрович