Справа № 263/8854/14-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 р. Справа №
263/8854/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.

Суддів: Бартош Н.С. , Донець Л.О.

розглянувши у порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Маріуполя Донецької області на
постанову Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від
05.09.2014р. по справі № 263/8854/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Маріуполя Донецької області

про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

26.08.2014 року ОСОБА_1 (надалі-позивач)
звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області (далі-відповідач) в
якому просить: - визнати неправомірною
бездіяльність відповідача щодо
виплати у неповному обсязі державної
соціальної допомоги як дитині війни на
підставі ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 01.01.2014 року.

- зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату їй державної
соціальної допомоги як дитині війни на
підставі ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
визначеної відповідно до ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014", за
період з 01.01.2014 року по день
постановленого рішення суду, з
урахуванням фактично сплачених сум;

- зобов'язати відповідача призначити та
виплачувати у подальшому підвищення до
пенсії у розмірі не меншому за
встановлений ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
визначеної відповідно до ч. 1 ст.28 "Про
загально обов'язкове пенсійне
страхування".

26.08.2014 року ухвалою Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області позовні вимоги ОСОБА_1 за
період з 01.01.2014 р. по 25.02.2014 р. - залишено
без розгляду.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від
05.09.2014 року задоволені позовні вимоги
ОСОБА_1

Визнано неправомірною
бездіяльність відповідача щодо не
нарахування та не виплати позивачу
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, починаючи з 26
лютого 2014 року, з відрахуванням
фактично проведених виплат.

Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату пенсії позивачу
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
починаючи з 26 лютого 2014 року з
відрахуванням фактично проведених
виплат.

Не погодившись з судовим рішенням, в
апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя Донецької області
просить скасувати рішення першої
інстанції та прийняти нове, про відмову
в задоволенні позовних вимог позивача
в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
законодавчо визначене право Кабінету
Міністрів України встановлювати
розміри пенсійних виплат, яке останнім
використано шляхом прийняття 28.12.2011
року постанови № 1381 "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верст населення", а подалі - у
2014 році шляхом прийняття 25.03.2014 року
постанови № 112 "Про внесення змін до
деяких постанов Кабінету Міністрів
України з питань пенсійного
забезпечення". Також, апелянт,
посилаючись на положення п.п. 20, 29 ч. 1 ст.
116 Бюджетного кодексу України, зазначає
про неможливість взяття на себе
зобов'язань без відповідних бюджетних
асигнувань та здійснення видатків
бюджету із перевищенням бюджетних
призначень. Крім того, відповідач
вважає, що за відсутністю доказів
обґрунтування позовних вимог -
відсутні підстави для розгляду спору
за нормами Кодексу адміністративного
судочинства України.

Виходячи з приписів ст. 197 КАС України
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів, враховуючи межі апеляційної
скарги, дійшла висновку, що апеляційна
скарга відповідно до положень п. 4 ч. 1
ст. 202 КАС України підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має статус дитини війни та за
приписами ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" має
право на отримання підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Колегія суддів вважає, що
задовольняючи позов суд першої
інстанції правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального права надавши перевагу
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" над постановою
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 2011 року за № 1381 "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення", як
нормативно-правовому акту, що має вищу
юридичну силу. Також судом правильно
визначено розмір мінімальної пенсії за
віком, виходячи із приписів ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", який
набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених
зазначеним законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Відповідно до Конституції України
закон про Державний бюджет України діє
з 1 січня по 31 грудня календарного року.

Пунктом 4 розділу VІІ Закону України від
23.12.2010 року № 2857-VI "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", в редакції закону, що
набула чинності з 22.07.2011 року згідно із
Законом України від 14 червня 2011 року N
3491-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік", п. 3 Прикінцевих положень
Закону України від 22.12.2011 року № 4282-VI
"Про Державний бюджет України на 2012 рік"
п. 4 Прикінцевих положень Закону
України від 06.12.2012 року № 5515-VI "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
передбачалось, що у 2011, 2012 , 2013 роках
розмір підвищення дітям війни пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії призначаються і здійснюються в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

На виконання п. 7 Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 06.07.2011 року Кабінетом
Міністрів України прийнята постанова
№ 745 "Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету".

28.12.2011 року Кабінетом Міністрів України
прийнята постанова N 1381 "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення" (із змінами
і доповненнями, внесеними постановами
Кабінету Міністрів України від 5 квітня
2012 року N 293, від 23 квітня 2012 року N 327, від
13 березня 2013 року N 149, від 25 березня 2014
року N 112), пунктом 4 якою встановлений
розмір підвищення дітям війни пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії.

Закон України від 16.01.2014 року № 719-VII "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" до
змін, внесених Законом України від
31.07.2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік", який набрав чинності
03.08.2014 року, не передбачав того, що
підвищення дітям війни призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Таким чином, з 01.01.2014 року до 03.08.2014 року
при визначені розміру доплати до
пенсії позивачу відповідач повинен був
керуватися нормою ст. 6 Закону України
від 18.11.2004 року № 2195-IV "Про соціальний
захист дітей війни".

Починаючи з 03.08.2014 року розмір
підвищення до пенсії повинен
визначатися відповідно до урядової
постанови, а тому позовні вимоги про
зобов'язання відповідача з 03.08.2014 року
здійснювати перерахунок та виплату
підвищення до пенсії в розмірі,
передбаченому ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" не
ґрунтуються на вимогах закону і
задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового судового рішення є порушення
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Оскільки судом першої інстанції при
розгляді справи допущено порушення
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність часткового
задоволення апеляційної скарги та
скасування судового рішення в частині,
якої відповідача зобов'язано з 03.08.2014
року здійснити перерахунок та виплату
підвищення до пенсії позивача
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
з відрахуванням фактично проведених
виплат, з прийняттям нового судового
рішення про відмову в задоволені цих
позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що судом не
вирішені позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині зобов'язання відповідача і в
подальшому здійснювати їй нарахування
та виплату підвищення до пенсії у
розмірі, не меншому за встановлений ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» - 30% мінімальної пенсії за
віком, визначеної відповідно до ч. 1 ст.28
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Колегія суддів вважає, що
зазначена позовна вимога не відповідає
змісту законодавства, оскільки судове
рішення має бути наслідком чинного
правового регулювання. Воно не може
обмежувати волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є:
вирішення не всіх позовних вимог або
питань.

Таким чином, судове рішення підлягає
заміні, шляхом його доповнення
рішенням про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання
відповідача здійснювати зазначені
нарахування та виплати на майбутнє.

Згідно з визначенням п. 7 ч. 1 ст. 3
КАС України поняття суб'єкту владних
повноважень та встановленого ст. 17 КАС
України даний спір є публічно правовим.

Інші доводи апеляційної скарги на
висновок колегії суддів не впливають.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 2,
3 ч. 1 ст. 198, п. 2 ч. 1 ст. 201, п. 4 ч.1 ст. 202,
ст.ст. 205, 207, 209 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя Донецької області -
задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від
05.09.2014. по справі 263/8854/14-а
скасувати в частині, якою Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя Донецької області з
03.08.2014 року зобов'язано здійснити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
з відрахуванням фактично проведених
виплат, з прийняттям нового судового
рішення про відмову у задоволені цих
позовних вимог ОСОБА_1.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 05.09.2014
року по справі № 263/8854/14-а змінити,
шляхом доповнення наступним, -
відмовити у задоволені позовних вимог
ОСОБА_1 про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя Донецької області
призначити та виплачувати у подальшому
підвищення до пенсії у розмірі не
меншому за встановлений ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком визначеної відповідно до ч. 1
ст.28 «Про загально обов'язкове пенсійне
страхування».

В іншій частині постанову Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 05.09.2014 року - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня отримання копії
цієї постанови.

Головуючий суддя Мельнікова Л.В.Судді
Бартош Н.С. Донець Л.О.