Справа № 825/3547/14
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2014 року
Чернігів Справа № 825/3547/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Поліщук Л.О.,

за участі секретаря
Сірого І.О.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Реєстраційної служби Городнянського
районного управління юстиції у
Чернігівській області, третя особа -
відділ Держземагенства у
Городнянському районі Чернігівської
області про зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 07.11.2014 звернувся до суду з
позовом до Реєстраційної служби
Городнянського районного управління
юстиції у Чернігівській області (далі
по тексту - відповідач) та просить
зобов'язати відповідача внести зміни у
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно про державну реєстрацію
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно - земельну ділянку
площею 0,25 га, кадастровий номер
:02:000:0090, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, видане 13.07.2013 на ім'я ОСОБА_3,
зареєстрованого 27.06.2013, реєстраційний
номер об'єкта нерухомого майна 14,
виправивши у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно
технічну помилку про цільове
призначення цієї земельної ділянки, з
цільового призначення для
індивідуального житлового, гаражного і
дачного будівництва на цільове
призначення для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель і споруд.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки і
після його смерті відкрилась спадщина
за законом на все належне йому майно, в
т.ч. на земельну ділянку, площею 0,25 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1
цільове призначення якої, згідно
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, є для індивідуального
житлового, гаражного і дачного
будівництва, а не для обслуговування
житлового будинку та господарський
будівель і споруд, як зазначено в
рішенні Хрипівської сільської ради.
Невідповідність запису про цільове
призначення земельної ділянки в даних
документах стало перепоною для
оформлення спадкових прав позивача.
Через допущену помилку при оформленні
витягу щодо цільового призначення
земельної ділянки, звідки було
зроблено запис до свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, позивачка
у вересні звернулась до відділу
Держземагенства у Городнянському
районі Чернігівської області з заявою
про видачу їй нового витягу з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку на ім'я її батька.
Листом від 25.09.2014 позивачку було
повідомлено про неможливість видати
новий витяг, у зв'язку із смертю
власника земельної ділянки. В жовтні
поточного року позивачка звернулась до
відповідача з заявою про можливість
внесення виправлень в Державний реєстр
речових прав на нерухоме майно, однак
листом від 15.10.2014 позивачку було
повідомлено, що скасувати право
власності на земельну ділянку, або
внести виправлення у Державний реєстр
речових прав на нерухоме майно
технічної помилки щодо цільового
призначення цієї земельної ділянки не
можливо через смерть її власника.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги просив
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні не з'явився, позовні вимоги
не визнав та просив відмовити в
задоволенні позову, надав суду
заперечення, в яких зазначив, що
позивачу було роз'яснено та
повідомлено про неможливість
скасування права власності на
земельну ділянку та внесення
виправлення у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно у
зв'язку зі смертю її власника. Оскільки
померлі особи не мають цивільної
правоздатності та не можуть бути
учасниками цивільних правовідносин, а
так як права на нерухоме майно, які
відносяться до державної реєстрації
виникають з дня такої реєстрації
відповідно до закону (частина 4 статті
334 ЦК України), то жодних підстав для
внесення виправлення у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
та скасування права власності на
нерухоме майно в реєстраційної служби
Городнянського районного управління
юстиції Чернігівської області не було.
За таких обставин позов ОСОБА_2 не
належить до задоволення, а для
вирішення даного питання необхідно
звернутися в порядку цивільного
судочинства з позовом про визнання
права власності.

Представник третьої особи - відділ
Держземагенства у Городнянському
районі Чернігівської області в судове
засідання не з'явився, надіслав
клопотання про розгляд справи без його
участі.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу без участі
представника відповідача та
представника третьої особи.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позов не належить
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, доданих до
позовної заяви, ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про смерть (а.с.10).

Згідно витягу про реєстрацію в
Спадковому реєстрі Городнянською
районною державною нотаріальною
конторою 26.03.2014 зареєстровано спадкову
справу №55900497, спадкодавець ОСОБА_3
(а.с.11)

Позивачка є донькою померлого ОСОБА_3,
що підтверджується свідоцтвом про
народження НОМЕР_1 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про право
власності ОСОБА_3 мав у власності
земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1,
площею 0,25 га для індивідуального
житлового, гаражного і дачного
будівництва (а.с.12), що також
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
(а.с.13) та витягом з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку (а.с.15-17).

Вище зазначена земельна ділянка була
надана згідно рішення Хрипівської
сільської ради Городнянського району
Чернігівської області від 15.05.2012 для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель і споруд (а.с.14).

ОСОБА_2 зверталась до Відділу
Держземагенства у Городнянському
районі Чернігівської області з заявою
про видачу нового витягу з Державного
земельного кадастру.

Згідно відповіді Відділу
Держземагенства у Городнянському
районі Чернігівської області від 25.09.2014
№01-29/2053 було повідомлено, що оскільки
власник земельної ділянки ОСОБА_3
помер, в зв'язку з чим не має можливості
звернутись із заявою особисто або
уповноважити іншу особу, тому відділ не
може надати новий витяг з Державного
земельного кадастру (а.с.18).

14.10.2014 ОСОБА_2 звернулась до
реєстраційної служби Городнянського
районного управління юстиції
Чернігівської області з заявою, в якій
просила повідомити її чи можливо
скасувати реєстрацію свідоцтва про
право власності на нерухоме майно -
земельну ділянку, площею 0,25 га,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в
державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, видане на ім'я її батька
ОСОБА_3, після його смерті (а.с.40).

Відповідач листом від 15.10.2014 №02.1-8/189
надав роз'яснення щодо можливості
скасування права власності на
вищезазначену земельну ділянку та
зазначив, що виправлення технічної
помилки у Державному реєстрі прав
проводиться за заявою заінтересованої
особи, що подається як особисто
заявником так і через уповноважену
особу. У зв'язку зі смертю ОСОБА_3
реєстрація заяви про виправлення
технічної помилки у Державному
реєстрі прав від його імені неможливо
(а.с.19).

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV
(зі змінами та доповненнями), Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 №703 (зі змінами та
доповненнями), Наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2013 №607/5 «Про
заходи щодо взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб».

Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон
№1952-IV) визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону №1952-IV визначено, що державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно (далі - державна реєстрація прав) -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини п'ятої статті 3,
частини четвертої статті 9 Закону
№1952-IV визначено, що державна
реєстрація прав проводиться органом
державної реєстрації прав; рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації самостійно приймається
державним реєстратором.

Статтею 6 Закону №1952-IV визначено, що
систему органів державної реєстрації
прав становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку.

Відповідно до статті 8 Закону №1952-IV до
повноважень органу державної
реєстрації прав входить: проводити
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмовляти у їх
реєстрації; забезпечувати ведення
Державного реєстру прав; надавати
інформацію про зареєстровані права та
їх обтяження в порядку, встановленому
цим Законом; забезпечувати облік
безхазяйного нерухомого майна;
здійснювати інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
№1952-IV державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до частини першої 1 та
частини 7 статті 16 Закону №1952-IV
вбачається, що заява про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
подається до органу державної
реєстрації прав у паперовій або
електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом; державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Приписами частини 1 статті 26 Закону
№1952-IV визначено, що записи до
Державного реєстру прав вносяться на
підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

Виходячи з аналізу вказаних вище норм
вбачається, що записи до Державного
реєстру прав вносяться за наявності
прийнятого державним реєстратором
відповідного рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень.

Статтею 27 Закону №1952-IV визначено, що у
разі виявлення у свідоцтві про право
власності на нерухоме майно та/або
витязі Державного реєстру прав
технічної помилки, допущеної державним
реєстратором, заінтересована особа
письмово повідомляє у п'ятиденний
строк про це державного реєстратора,
який перевіряє відповідність
відомостей Державного реєстру прав
інформації, що міститься у заяві про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень. Якщо факт невідповідності
підтверджено, державний реєстратор
безоплатно виправляє допущену помилку
в день надходження повідомлення.
Виправлення технічної помилки у
записах Державного реєстру прав, що
була допущена не з вини державного
реєстратора, здійснюється за плату.

У разі виявлення технічної помилки,
допущеної у записах Державного реєстру
прав, державний реєстратор у
п'ятиденний строк письмово повідомляє
про це заінтересовану особу.

Заінтересована особа протягом п'яти
робочих днів з дня отримання від
державного реєстратора повідомлення
про допущення технічної помилки у
записах Державного реєстру прав
повинна звернутися до нього із заявою
про виправлення такої помилки.

Якщо виправлення технічної помилки
може завдати шкоди чи порушити права та
законні інтереси правонабувачів або
третіх осіб, які використовували
відповідні реєстраційні записи,
державний реєстратор у п'ятиденний
строк письмово повідомляє таких осіб
про виправлення технічної помилки.

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна,
визначає Порядок державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі -
Порядок №868).

Відповідно до пункту 2 Порядку №868,
державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
проводять органи державної реєстрації
прав та нотаріус як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Орган державної реєстрації прав
проводить: державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно за місцем
розташування такого майна; державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно незалежно від місця
розташування такого майна; облік
безхазяйного нерухомого майна за
місцем розташування такого майна.

Якщо нерухоме майно розміщене в межах
території, на якій діють два і більше
органів державної реєстрації прав,
державна реєстрація речових прав,
облік безхазяйного нерухомого майна
проводяться одним з таких органів, що
обрані заінтересованою особою або
уповноваженою нею особою.

Процедуру взаємодії системи органів
державної реєстрації прав та державних
реєстраторів прав на нерухоме майно
органів державної реєстрації прав під
час проведення державної реєстрації
права власності та/або речових прав на
нерухоме майно визначено Порядком
взаємодії органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб,
який є додатком до Наказу Міністерства
юстиції України від 02.04.2013 №607/5 «Про
заходи щодо взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за
№534/23066 (далі - Порядок №607/5).

Зазначеним Порядком №607/5 визначено, що
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно, інші
реєстраційні дії проводяться
структурними підрозділами
територіальних органів Міністерства
юстиції України (територіальні
управління юстиції за місцем
знаходження нерухомого майна), що
забезпечують реалізацію повноважень
Укрдержреєстру в порядку та у спосіб
визначений законодавством.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
підставами для державної реєстрації є:
договора, укладені у порядку,
встановленому законом; свідоцтва про
право власності на нерухоме майно,
виданих відповідно до вимог цього
Закону; свідоцтва про право власності,
виданих органами приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; державних актів на право
власності або постійного користування
на земельну ділянку у випадках,
встановлених законом; рішень судів, що
набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Виходячи з аналізу зазначених вище
норм вбачається, що державна
реєстрація прав належить до виключної
компетенції органів державної
реєстрації прав в особі державних
реєстраторів, а зобов'язання Державної
реєстраційної служби України внести
виправлення до Державного реєстру
прав, є неможливим.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Із наведених норм випливає, що суд
захищає лише порушені, невизнані або
оспорювані права, свободи та інтереси.
Позивач на власний розсуд визначає чи
порушені його права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень. Проте ці рішення, дії або
бездіяльність повинні бути такими, які
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

Однак, в судовому засіданні
представник позивача не довів, що
оспорювані дії відповідача щодо
надання роз'яснення про можливість
скасування реєстрації свідоцтва про
право власності на земельну ділянку
проводиться за заявою заінтересованої
особи, що подається як особисто
заявником так і через уповноважену
особу, не створили правові наслідки
для позивача, а тому суд приходить до
висновку, що і не спричинили порушення
прав та законних інтересів позивача.

Одночасно, суд зазначає, що обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права є неналежним, оскільки
зобов'язанню вчинення дій, зазначених у
позовних вимогах передує прийняття
органом державної реєстрації прав
відповідного рішення. Крім того, в
матеріалах справи відсутні докази
звернення позивача до відповідного
органу за захистом своїх прав, свобод
та інтересів в установленому законом
порядку з дотриманням законодавчо
закріпленої процедури.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача є необґрунтованими та
безпідставними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, виконано покладений на
нього обов'язок та спростовано
твердження позивача в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно
перевіривши наявні у справі докази,
вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованими, а тому в задоволенні
адміністративного позову необхідно
відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
Л.О. Поліщук