Справа № 750/11523/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Петрика І.Й.,
Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області, заступника
начальника Інспекції відділу у м.
Чернігові Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області Товстонога Юрія
Васильовича про визнання протиправним
та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернулася
до Деснянського районного суду м.
Чернігова із позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернігівській області,
заступника начальника Інспекції
відділу у м. Чернігові Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Чернігівській області
Товстонога Юрія Васильовича, в якому
просила визнати протиправним та
скасувати припис ІДАБК у Чернігівській
області про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
18.09.2013 № 595.

Ухвалою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2014
року справу прийнято до провадження
цього суду.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
12.08.2013, згідно направлення від 12.08.2013 №
965, на підставі наказу від 07.08.2013 № 392-ОД,
заступником начальника Інспекційного
відділу у м. Чернігові Інспекції ДАБК у
Чернігівській області Товстоногом Ю.В.,
з виїздом на місце, проведено
позапланову перевірку на об'єкті
«Будівництво гаражу» по АДРЕСА_1 (а.с.110).

Перевіркою встановлено виконання
будівельних робіт (будівництво гаражу)
без повідомлення про початок їх
виконання, що стало порушенням п. 1 ч. 1
ст. 34 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

На підставі ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 № 553,
відповідачем винесено припис № 454 від
12.08.2013, з вимогою зупинити виконання
будівельних робіт з будівництва гаражу
за адресою: АДРЕСА_1, з 13.08.2013 до моменту
усунення порушення вимог чинного
законодавства. Про виконання вимог
припису необхідно було повідомити
Інспекцію ДАБК у Чернігівській області
до 13 серпня 2013 року (а.с.113).

На виконання вимог вказаного припису,
13.08.2014 ОСОБА_5 надіслала до Інспекції
ДАБК у Чернігівській області лист, яким
повідомила про виконання вимог припису
шляхом зупинення будівельних робіт
гаражу (а.с.114).

Після отримання повідомлення про
продовження будівництва гаражу за
адресою: АДРЕСА_1, згідно направлення
від 16.09.2013 № 1187, на підставі наказу від
16.09.2013 № 488-ОД, заступником начальника
Інспекційного відділу у м. Чернігові
Інспекції ДАБК у Чернігівській області
Товстоногом Ю.В., з виїздом на місце,
проведено позапланову перевірку на
об'єкті «Будівництво господарської
будівлі» по АДРЕСА_1 (а.с.115).

Перевіркою встановлено невиконання
вимог припису Інспекції ДАБК у
Чернігівської області від 12.08.2013 № 454
щодо зупинення будівництва гаражу за
адресою: АДРЕСА_1, що стало порушенням
вимог п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
(а.с.117).

Відповідно до копій фотознімків, що
містяться в матеріалах справи,
будівництво було продовжено, оскільки
добудовано та накрито будівлю дахом, що
не заперечується позивачем в позовній
заяві (а.с.110, 115).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№ 533, ОСОБА_5 було видано другий припис
№ 595 від 18.09.2013 з вимогою самостійно
знести господарську будівлю (гараж) за
адресою: АДРЕСА_1 в строк до 20.11.2013,
згідно вимог ст. 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», про що повідомити
Інспекцію до 20 листопада 2013 року.

Також позивача попереджено про те, що в
разі невиконання припису Інспекції
ДАБК у Чернігівській області
відповідно до ст. 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
інспекцією буде подано позов до суду
про знесення з відшкодуванням витрат
за рахунок позивача (а.с.117).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що Інспекцією ДАБК у
Чернігівській області та заступником
начальника Інспекційного відділу у м.
Чернігові Інспекції ДАБК у
Чернігівській області Товстоногом Ю.В.
було правомірно винесено припис про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил № 595 від
18.09.2013.

З таким висновком суду колегія суддів
не може погодитися, виходячи з
наступного.

Статтею 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність», державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд здійснює центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю.

Центральним органом виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства, у відповідності до Указу
Президента України від 08 квітня 2011 року
№ 439/2011, є Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України.

Згідно пункту 6 Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого вищевказаним
Указом Президента України,
Держархбудінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі або
міжрегіональні (повноваження яких
поширюються на декілька регіонів)
територіальні органи.

Згідно пункту 12 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю» №
553 від 23 травня 2011 року, посадові особи
інспекції під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю зобов'язані: у повному обсязі,
об'єктивно та неупереджено здійснювати
державний архітектурно-будівельний
контроль у межах повноважень,
передбачених законодавством;
дотримуватися ділової етики у
взаємовідносинах із суб'єктами
господарювання та фізичними особами;
ознайомлювати суб'єкта містобудування
чи уповноважену ним особу з
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю у
строки, передбачені законодавством; за
письмовим зверненням суб'єкта
містобудування надавати
консультативну допомогу у здійсненні
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Відповідно до п. 7 ч. 4 статті 41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та пп. 8 п. 11
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
посадові особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право
одержувати в установленому
законодавством порядку від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, фізичних осіб
інформацію та документи, необхідні для
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач не скористався вказаним
правом під час перевірки позивача та не
витребовував у позивача
документального спростування тієї
обставини, що побудований ним гараж по
АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом у
розумінні статті 376 Цивільного кодексу
України.

Так, відповідно до ч. 1 статті 376 ЦК
України, житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Згідно статті 38 ЗУ «Про регулюванні
містобудівної діяльності», у разі
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований
об'єкт підлягає знесенню в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, з компенсацією витрат,
пов'язаних із знесенням об'єкта, за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
таке самочинне будівництво.

Замовником робіт із знесення
зазначеного об'єкта є орган державного
архітектурно-будівельного контролю, за
позовом якого прийнято відповідне
рішення суду.

Виконання рішення суду, що набрало
законної сили, щодо знесення самочинно
збудованого об'єкта здійснюється
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження».

Аналіз положень зазначеної правової
норми дає підстави до висновків, що
законодавець розмежовує повноваження
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю (його територіальних органів)
з винесення припису про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності та з приводу
звернення до суду про знесення
самочинно збудованого об'єкта.

Положенням про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженим Указом
Президента України № 439/2011 від 08 квітня
2011 року, Держархбудінспекція України
та її територіальні органи наділені
повноваженнями видавати обов'язкові до
виконання приписи щодо усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил,
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які виконуються без реєстрації
декларації про початок їх виконання
або дозволу на виконання будівельних
робіт, усунення порушень вимог
законодавства у сфері
житлово-комунального господарства, а
також здійснювати претензійно-позовну
роботу, звертатися до суду з позовами
щодо захисту своїх прав та законних
інтересів, а також інтересів держави з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю та
контролю у сфері житлово-комунального
господарства (пп. пп. 6, 18 п. 5 Положення).

Враховуючи чисельність можливих
правопорушень у сфері містобудування,
територіальний орган державної
архітектурно-будівельної інспекції
наділений повноваженнями на власний
розсуд визначати спосіб усунення
виявлених за результатами здійснення
заходів державного
архітектурно-будівельного контролю
порушень. Разом з тим, дискреційні
повноваження суб'єкта владних
повноважень обмежені імперативним
характером його діяльності, вираженим
у ч. 2 статті 19 Конституції України.
Таким чином, територіальний орган
державної архітектурно-будівельної
інспекції, встановивши порушення, має
право вимагати від суб'єкта
містобудування його усунення, тобто
приведення відносин у містобудівній
сфері до таких, що не суперечитимуть
вимогам діючого законодавства, не
виходячи за межі законом наданих
повноважень.

У контексті наведеного, колегія суддів
зауважує, що право власності перебуває
під особливою охороною держави.

Так, статтею 41 Конституції України
закріплено, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним. Примусове відчуження
об'єктів права приватної власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності, на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього і
повного відшкодування їх вартості.
Примусове відчуження таких об'єктів з
наступним повним відшкодуванням їх
вартості допускається лише в умовах
воєнного чи надзвичайного стану.
Конфіскація майна може бути
застосована виключно за рішенням суду
у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Відтак, знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

Рішення про знесення об'єкта
будівництва, навіть самочинно
збудованого, може прийматись лише за
умови наявності дійсних істотних
порушень вимог будівельних норм і
правил, які призводять чи можуть
призвести до порушення прав інших осіб
та інтересів суспільства.

Така позиція суду узгоджується із
положеннями ч. 7 статті 376 Цивільного
кодексу України, згідно з якою в разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Зважаючи на наведене вище, прийняття
рішення про знесення самочинно
збудованого об'єкта законодавцем,
зокрема й положеннями статті 38 ЗУ «Про
регулюванні містобудівної
діяльності», віднесено до компетенції
суду. В той час як контролюючий орган
являється лише суб'єктом ініціювання
відповідного судового процесу та не
може підміняти власним управлінським
приписом судове рішення, адже лише суд
наділений законом широким колом
процесуальних можливостей для
справедливого, неупередженого та
своєчасного розгляду спору.

Беручи до уваги викладене вище, колегія
суддів не погоджується із висновком
суду першої інстанції в тому, що
відповідач, зобов'язавши спірним
приписом позивача добровільно знести
належне йому нерухоме майно,
споруджене без повідомлення про
початок виконання будівельних робіт,
діяв в межах повноважень, у спосіб та на
підставі чинного законодавства.

Такий висновок суду апеляційної
інстанції ґрунтується, зокрема, на
тому, що у справі відсутні будь-які
докази порушення спірним об'єктом
будівництва прав інших осіб та
інтересів суспільства. Крім того,
відповідачем не надано доказів того, що
вищезгаданий гараж позивача збудовано
із суттєвими порушеннями будівельних
норм і правил.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної
інстанції не погоджується з висновком
суду першої інстанції відносно того, що
відповідач діяв правомірно з
дотриманням вимог законодавства, а
відтак, висновок суду першої інстанції
про відмову в задоволенні даного
адміністративного позову є помилковим.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального права, доводи
апеляційної скарги спростовують
висновки суду першої інстанції,
викладені у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим є підстави для її
скасування з ухваленням нової
постанови про задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
18.09.2013 № 595.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст постанови складено та
підписано - 05.12.2014

Головуючий суддя

Борисюк Л.П.

Судді:

Петрик І.Й.

Собків Я.М.