Справа № 9101/33241/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2011 р. справа № 2а-292/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого
судді: Сафронової
С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Софіївському районі Дніпропетровської
області на постанову Софіївського
районного суду Дніпропетровської
області від 04 лютого 2011 року

у адміністративній справі № 2а-292/11 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Софіївському районі Дніпропетровської
області про перерахунок та виплату
пенсії по інвалідності, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Софіївського районного
суду Дніпропетровської області від 04
лютого 2011 року вимоги позивача
задоволені, визнано протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Софіївському районі Дніпропетровської
області та зобов’язано відповідача
здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1
пенсію по інвалідності, як інваліду 2
групи по захворюванню, отриманому
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та особі зі статусом учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї
категорії згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 13 липня 2004 року №
894, збільшивши її на 12 % з урахуванням
положень ч.4 ст.54 та ч.3 ст.67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виходячи з мінімальної пенсії за віком
для осіб, що втратили працездатність
визначеного законом на відповідний
період та згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2005 року
№ 1293, збільшивши її у 2,5 рази з 01 липня
2010 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нове рішення,
яким відмовити позивачці у задоволенні
позову.

Дослідивши доводи апеляційної скарги
за матеріалами справи та перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
діючи у відповідності до вимог статті
195 КАС України, визнала за можливе вийти
за межі доводів апеляційної скарги у
зв’язку з встановленням під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неповного захисту прав
позивачки та неправильного вирішення
спору у цій справі.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1-ї категорії та є інвалідом
2 групи захворювання внаслідок
Чорнобильської катастрофи, у зв’язку з
чим перебуває на обліку в Управління
Пенсійного фонду України в
Софіївському районі Дніпропетровської
області і одержує державну пенсію по
інвалідності 2 групи, призначену йому
на підставі статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»№ 796-ХІІ
(далі –Закон № 796-ХІІ) а також додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначену на підставі статті 50 цього
Закону як інваліду 2 групи.

Встановленим також по справі є та
обставина, що розрахунок державної та
додаткової пенсій позивачу
територіальний орган УПФ проводить
виходячи із розміру, установленого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету» з
відповідними змінами, внесеними
постановою КМУ від 13 липня 2004 року № 894,
постанови Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2005 року № 1293 та постанови
Кабінету Міністрів України від 16.07.2008
року № 654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян».

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходив з того, що
вихідним критерієм розрахунку
позивачу державної та додаткової
пенсій, передбачених статтею 54 Закону
№ 796-ХІІ, виступає мінімальна пенсія за
віком, розмір якої згідно зі статтею 28
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»(далі - Закон №
1058-ІV) встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Водночас, суд першої інстанції визнав,
що відповідач при нарахуванні позивачу
державної пенсії, повинен одночасно
застосувати положення постанов уряду
від 13 липня 2004 року № 894, та від 27 грудня
2005 року № 1293, збільшивши визначений ч.4
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»розмір державної пенсії
позивача на 12 % та у 2,5 рази.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього
Закону (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
якою визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку з
утратою годувальника, в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів ІІ групи,
щодо яких встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку державної пенсії виступає
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»від 9
липня 2003 року № 1058-ІV встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено чинною постановою
Кабінету Міністрів України від 30
травня 1997 року № 523, положення якої
стосовно критеріїв обчислення
розмірів пенсій відповідають змісту
статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ. А в пункті 2
постанови від 3 січня 2002 року № 1
Кабінет Міністрів України зі змінами
згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 13 липня 2004 року № 894 -
установлено розміри сум (19,91 грн.), з
яких проводиться розрахунок пенсій,
усупереч положенням зазначених статей
Закону, причому ці суми не відповідають
розмірам мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно статті 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті.

Оскільки при вирішенні вимог позивача
стосовно захисту його прав на
отримання державної пенсії як інваліда
2 групи зі статусом особи, постраждалої
внаслідок аварії на ЧАЕС, суд першої
інстанції помилково визнав за
необхідне водночас з приписами частини
4 статті 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»застосувати положення
постанов Кабінету Міністрів України
від 13 липня 2004 року № 894 та від 27 грудня
2005 року № 1293, що є неприпустимим бо
зазначені норми закону та урядових
постанов є взаємовиключаючими, колегія
суддів визнає за необхідне скасувати
постанову суду першої інстанції у
повному обсязі та прийняти нову
постанову про захист пенсійних прав
позивача з використанням визначеного
статтею 11 КАСУ права адміністративного
суду, вийти за межі позову задля
повного захисту прав особи, про захист
яких ця особа просить.

Відповідач у справі не заперечує проти
права позивача на отримання державної
пенсії відповідно до ч.4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
тобто як особи зі статусом
постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС
1 категорії з інвалідністю 2 групи, щодо
якої встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою.

Предметом спору у цій справі є розмір
державної пенсії позивача, яку
відповідач нараховує та виплачує йому
щомісячно.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
вважає, що при розрахунку позивачу
державної пенсії, передбаченої статтею
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка повинна складати не
менше 8 мінімальних пенсій за віком,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, що
встановлений в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Із аналізу зазначеної норми, яка є
імперативною, вбачається, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму. При цьому,
звернення пенсіонера до органів ПФУ з
вимогою здійснити перерахунок пенсії,
чинне законодавство не вимагає, такий
перерахунок органи ПФУ повинні
провадити самостійно відразу після
зміни на законодавчому рівні розміру
прожиткового мінімуму

Таким чином, дій відповідача у цій
справі щодо виплати позивачу державної
пенсії у розмірах менших ніж, це
передбачено ч.4 ст.54 Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та не
проведення її перерахунку з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму –є
неправомірними і такимиё що порушують
пенсійні прав позивача, які й
підлягають судовому захисту.

Враховуючи, що позивачу державна
пенсія в розмірах, визначених частиною
4 статтею 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»відповідачем не
нараховувалася, колегія суддів вважає
правильним способом захисту прав
позивача буде покладення на
відповідача обов’язку вчинити певні
дії з урахуванням змісту права
позивача, яке підтверджено рішенням
суду.

Тобто, правильним буде спосіб захисту
прав позивача шляхом зобов’язання
відповідача здійснити нарахування та
виплату позивачу державної пенсії у
розмірі, визначеному для інвалідів 2
групи ч.4 ст.54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»- не нижчому
ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Вирішуючи питання про період
захисту права позивача на отримання
пенсії, колегія суддів бере до уваги
положення статей 99, 100 КАСУ, дату
звернення позивача до суду з позовом у
цій справі, якою є –24 січня 2011 року, та
наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія –щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов’язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом.

Тобто, законом не встановлюється ані
строковість, ані обмеженість у часі цих
видів виплат. Із визначення поняття
пенсії випливає, що ці виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу.

Отже, виплату пенсії позивачу, як особі,
що має статус постраждалої внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1-ї
категорії та є інвалідом 2 групи
захворювання внаслідок Чорнобильської
катастрофи, встановленої МСЕК
безстроково (а.с.8) –не може бути
обмежено певною датою.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає за можливе захистити права
позивача на отримання державної пенсії
у розмірі визначеному ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період починаючи з 24 липня 2010 року,
тобто в межах шестимісячного строку
звернення до суду, і без визначення
кінцевої дати нарахування і виплати
вказаної пенсії, яка повинна
виплачуватись позивачу постійно.

При цьому, колегія суддів зазначає про
відсутність у адміністративного суду
компетенції на визначення періоду
нарахування та виплати позивачу
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров’ю, оскільки це є виключно
повноваженнями органів пенсійного
фонду України. Звертає на себе увагу
також те, що на спірні у цій справі
правовідносини, не розповсюджується
правило, за яким судова постанова не
може стосуватися дій, що ще не
розпочалися, оскільки існують усі
юридичні умови для їх вчинення
відповідачем.

Предметом позову у цій справі є
протиправні дії суб’єкта владних
повноважень, які пов’язані з
щомісячними пенсійними виплатами
позивачу, як особі зі статусом, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1-ї категорії та інваліда 2
групи по захворюванню внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
встановленої безстроково.

На момент розгляду даної справи
відносини між позивачем та
відповідачем ще не завершилися, і
відповідач у цій справі продовжує до
теперішнього часу виплачувати
позивачу держану і додаткову пенсії у
розмірі меншому ніж це визначено
статтею 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»для інвалідів 2 групи.

До теперішнього часу позивач не
позбавлений правового статусу
«постраждалого від аварії на ЧАЕС 1
категорії»і має 2 групу інвалідності,
встановлену безстроково. Тобто не
змінилися обставини з урахуванням яких
позивачу призначена, нараховується та
виплачується пенсія, а на
законодавчому рівні не вносилося змін
до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щодо розміру пенсії.

За наведених обставин, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для задоволення апеляційної скарги
відповідача в частині та для
скасування рішення суду першої
інстанції, з прийняттям іншої
постанови у цій справі в межах
заявлених вимог позивача, який просить
про захист своїх прав на отримання
державної пенсії відповідно до ч.4 ст.54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205,
ст.207 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Софіївському районі Дніпропетровської
області –задовольнити частково,
постанову Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 04 лютого
2011 року –скасувати та прийняти нову
постанову

Задовольнити вимоги позивача ОСОБА_1
частково

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Софіївському районі Дніпропетровської
області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_1 державної пенсії відповідно
розміру, визначеному ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»у
період починаючи з 24 липня 2010 року

Зобов’язати Управління Пенсійного
фонду України в Софіївському районі
Дніпропетровської області нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 за період
починаючи з 24 липня 2010 року державну
пенсію відповідно до ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що складає для інваліда 2 групи не
нижче ніж восьми мінімальних пенсій за
віком, , розраховану з урахуванням
вимог ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», законодавчо визначеного
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого на час виплати та ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а також з відрахуванням
раніше виплачених ОСОБА_1 сум пенсії.

В іншій частині вимог ОСОБА_1
–відмовити

Постанова набирає законної сили
через п’ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь в
справі, та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
С
.В. Сафронова

Суддя:

В.Ю. Поплавський

Суддя:

Д.В. Чепурнов