Справа № 2а-1129/11
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-1129/11
інстанції: Закаблук О.В.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
Кучми А.Ю.,

суддів
Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Кагарлицькому районі
Київської області на постанову
Кагарлицького районного суду
Київської області від 11.02.2011 у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И
Л А:

Постановою Кагарлицького районного
суду Київської області від 11.02.2011 позов
задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що
на користь позивача необхідно
здійснити перерахунок пенсії з 24.07.2010, а
саме: підвищення до пенсії в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати
встановленої на відповідний період
згідно зі ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є особою пенсійного віку,
віднесена до 4 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та проживає в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю.

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, мають бути підвищені у
розмірі на одну мінімальну заробітну
плату.

Нарахування позивачу пенсії
відповідно до положень ст. 39 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
відповідачем не здійснено, у зв'язку з
чим вона звернулась до суду за захистом
своїх прав.

Всупереч ст. 39 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказана доплата
виплачувалася частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою КМУ №
836 від 26.07.1996 року, а не в кратному
відношенні до мінімальної заробітної
плати, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою КМУ № 836 від
26.07.1996, відповідач неправомірно
виплачував вказану доплату в меншому
розмірі ніж це передбачено ст. 39
зазначеного Закону.

При цьому, колегія суддів приходить до
висновку, що законом не встановлюється
ані строковість, ані обмеженість у часі
цих видів виплат. З самого визначення
поняття пенсії випливає, що ці виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу. Цей вид виплат не є
строковим, а тому не може бути
призначений на якийсь строк. В цьому
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання пенсії (чи
її перерахунок), а також підвищення до
пенсії. Кінцевий термін, або строк, на
який призначається пенсія (підвищення)
не може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії.

Відтак, виплату підвищення до пенсії як
і саму пенсію позивачу не може бути
обмежено будь-яким кінцевим терміном
або строком, оскільки це б обмежувало
право позивача на отримання державної
пенсії та підвищення до пенсії, які
повинні виплачуватись постійно, один
раз на місяць протягом невизначеного
часу та без встановлення будь-якого
терміну або строку виплати.

Отже, доводи апеляційної скарги та
апелянта спростовуються висновками
суду першої інстанції, матеріалами
справи та не відповідають вимогам
чинного законодавства, через що
рішення суду першої інстанції слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області залишити без задоволення.

Постанову Кагарлицького районного
суду Київської області від 11.02.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.