Справа № 2а-7744/10/2670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/144/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі м. Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
січня 2011 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 вересня
2011 року

у справі № 2а-7744/10/2670

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Виробничо-будівельна
фірма «Берест»

до Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі м. Києва

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
січня 2011 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 вересня
2011 року, позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства
«Виробничо-будівельна фірма «Берест»
(далі - ПрАТ «ВБФ «Берест»; позивач) до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі м. Києва (далі -
ДПІ у Дніпровському районі м. Києва;
відповідач) задоволено повністю.
Скасовано рішення № від 25 грудня
2009 року про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
процесуального та матеріального права,
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
січня 2011 року, ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 вересня 2011 року та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Державної податкової адміністрації у
м. Києві проведено перевірку
складу-магазину, що належить ПрАТ «ВБФ
«Берест», з питань дотримання
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, за результатами якої
складено акт № 0686/26/53/23-2403446 від
21 грудня 2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято рішення
№ від 25 грудня 2009 року, яким
до позивача застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 322 213,65
грн.

Перевіркою встановлено порушення
товариством пунктів 1, 2 статті 3 Закону
України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 265/95-ВР) з огляду на
нездійснення реєстрації видачі коштів
у загальному розмірі 64 442,73 грн. при
поверненні товарів шляхом реєстрації
від'ємної суми та нероздрукування
відповідних розрахункових документів
(видаткових та фіскальних чеків).

Задовольняючи позовні вимоги
повністю, суди попередніх інстанцій
виходили з наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3
Закону № 265/95-ВР суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції.

Як встановлено судами, позивачем у
період з 01 березня 2009 року по
24 березня 2009 року використовувався
реєстратор розрахункових операцій Samsung
ER - 350, а з 25 березня 2009 року по 31 березня
2009 року - Datecs MP - 50, які позбавлені
технічної можливості роздрукування
розрахункових документів встановленої
форми, що видаються в разі повернення
товару.

Згідно з пунктом 4.7 розділу 4 Порядку
реєстрації, опломбування та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій за товари
(послуги), затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 01 грудня 2000 року № 614 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), реєстрація
видачі коштів у разі повернення товару
(відмови від послуги, прийняття
цінностей під заставу, виплати
виграшів у державні лотереї та в інших
випадках) або скасування помилково
проведеної через реєстратор
розрахункових операцій суми
розрахунку здійснюється шляхом
реєстрації від'ємної суми тільки в разі
забезпечення алгоритмом роботи
реєстратора розрахункових операцій
окремого накопичення у фіскальній
пам'яті від'ємних сум розрахунків. Якщо
реєстратор розрахункових операцій не
забезпечує такого накопичення, то
дозволяється реєструвати видачу
коштів (скасування помилкової суми) за
допомогою операції «службова видача».

А відтак, враховуючи те, що
позивачем проводилась реєстрація
видачі коштів за повернуті товари за
допомогою операцій «службова видача»,
судові інстанції дійшли цілком
обґрунтованого висновку про
відсутність в наведеному випадку
підстав для застосування до товариства
штрафних (фінансових) санкцій
оспорюваним рішенням.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
січня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 вересня 2011 року такими, що
прийняті з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому суд касаційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі
м. Києва відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 20 січня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 01
вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.