Справа № 610/4546/14-а
Суддя: Стригуненко В. М.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

справа № 610/4546/14-а

2-а/610/167/2014

м. Балаклія

05.12.2014 року

Балаклійський районний суд
Харківської області -

головуючий: Стригуненко В.М.,

за участі:

секретаря: Паточка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Залиманської сільської ради
Балаклійського району Харківської
області про визнання протиправним
рішення сесії, його скасування, -

в с т а н о в и в:

Позивач просить: визнати протиправним
та скасувати рішення XXXII сесії VI
скликання Залиманської сільської ради
Балаклійського району Харківської
області від 25.07.2014р. № 298 «Про
скасування рішення XXXI сесії VI
скликання від 20.06.2014р. № 286 «Про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства площею 2,0га,
розташованої в межах населеного пункту
за рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення
комунальної форми власності
Залиманської сільської ради гр.
ОСОБА_1».

В обґрунтування позову вказує, що
рішення реалізовано, був виготовлений
проект землеустрою. Однак після цього
оскаржуваним рішенням сесії було
скасовано попереднє рішення про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою. Вважає, що відповідач
протиправно прийняв оскаржуване
рішення, скасувавши своє попереднє
рішення, яке було виконане і вичерпало
свою дію.

Представник позивача просив
розглянути справу за його відсутності
(а.с. 49, 50).

Відповідач просив розглядати справу за
відсутності його представника (а.с. 34).
Позов не визнав, надавши письмові
заперечення (а.с. 32). Вважав оскаржуване
рішення правомірним, оскільки була
порушена процедура прийняття
скасованого рішення.

Визнав, що до прийняття оскаржуваного
рішення ТОВ «Іженерно правовий центр
«Гранд» на місцевості виконував
землевпорядні роботи.

Судом встановлені такі обставини і
визначені відповідні до них
правовідносини.

20.06.2014р. за № 286 XXXI сесією VI скликання
Залиманської сільської ради
Балаклійського району Харківської
області прийнято рішення «Про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства площею 2,0га,
розташованої в межах населеного пункту
за рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення
комунальної форми власності
Залиманської сільської ради гр.
ОСОБА_1» (а.с. 45).

На виконання цього рішення позивач
03.07.2014р. замовив і оплатив розробку
проекту землеустрою (а.с. 51-53).
Землевпорядна організація ТОВ
«Іженерно правовий центр «Гранд»
почала виконувати роботи з розробки
проекту землеустрою, що визнав сам
відповідач, виготовивши його 18.07.2014р.
(а.с. 26).

Однак, 25.07.2014р. за № 298 XXXII сесією VI
скликання Залиманської сільської ради
Балаклійського району Харківської
області було прийнято рішення «Про
скасування рішення XXXI сесії VI
скликання від 20.06.2014р. № 286 «Про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства площею 2,0га,
розташованої в межах населеного пункту
за рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення
комунальної форми власності
Залиманської сільської ради гр.
ОСОБА_1» (а.с. 46).

Пунктом 34 частини першої статті 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (далі - Закон
№ 280/97-ВР) визначено, що виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
відповідно до закону питання
регулювання земельних відносин.

У мотивувальній частині рішення від
16.04.2009 № 7-рп/2009 Конституційний Суд
України зазначив, що в Конституції
України закріплено принцип, за яким
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є «гарантією
стабільності суспільних відносин» між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13.05.1997
N 1-зп у справі щодо несумісності
депутатського мандата.

Відповідно до пункту 15 частини першої
статті 26 Закону № 280/97-ВР, питання щодо
скасування актів органів виконавчої
влади, які не відповідають Конституції
чи законам України, іншим актам
законодавства, рішенням ради,
прийнятим у межах її повноважень,
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради.

Згідно з частиною десятою статті 59
зазначеного Закону, акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Системний аналіз наведених положень
законів України дає підстави вважати,
що за органами місцевого врядування
законодавець закріпив право на зміну
та скасування власних рішень. Таке
право випливає із конституційного
повноваження органів місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення шляхом
прийняття рішень, що є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
оскільки вони є суб'єктами
правотворчості, яка передбачає право
формування приписів, їх зміну чи
скасування.

У той же час у статті 3 Конституції
України закріплено принцип, за яким
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення
у статті 74 Закону № 280/97-ВР, згідно з
якою органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вони вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, а тому не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.

Аналогічна правова позиція викладена,
зокрема, у постанові Верховного Суду
України від 04.06.2013р. №21-64а13 і наступних.

Згідно з положеннями частини першої
статті 244-2 КАС України, рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як свідчать матеріали справи, позивач
вчинив дії, спрямовані на виконання
рішення від 29.06.2014р., яке є актом
індивідуальної дії, тому це рішення є
вичерпаним шляхом його виконання і
відповідач не мав повноважень
скасовувати своє рішення.

Таке рішення може бути скасовано
виключно в судовому порядку за
наявності передбачених законодавством
підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10-11, 18, 71, 158-170 КАС України, -

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та
скасувати рішення від 25.07.2014р. № 298 XXXII
сесії VI скликання Залиманської
сільської ради Балаклійського району
Харківської області «Про скасування
рішення XXXI сесії VI скликання від
20.06.2014р. № 286 «Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства площею 2,0га, розташованої
в межах населеного пункту за рахунок
земель запасу сільськогосподарського
призначення комунальної форми
власності Залиманської сільської ради
гр. ОСОБА_1».

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Балаклійський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня отримання
її копії апеляційної скарги.

Головуючий
В.М.
Стригуненко