Справа № 9101/30465/2011
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2012-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2012 р. справа № 2а-419/10

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого
судді: Туркіної
Л.П.

суддів:
Мельника В.В. Проценко О.А.

розглянувши порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області

на постанову Інгулецького районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 22.12.2010 р.

у справі № 2а-419/10

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Інгулецькому районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області

про визнання дій неправомірними,
зобов’язання вчинити дії, стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

26.10.2010 р. позивач звернувся до
Інгулецького районного суду м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Інгулецькому районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області про визнання дій відповідача
неправомірними, зобов’язання
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивачу за період за 2007 - 2010
роки з урахуванням підвищення її на 30%
мінімальної пенсії за віком, стягнення
з відповідача недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги до
пенсії за період за 2007 - 2010 роки,
нараховувати допомогу відповідно до
Закону України “Про соціальний захист
дітей війни”. Також просив поновити
строк звернення до суду.

Постановою
Інгулецького районного суду м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області від
22.12.2010 р. позовні вимоги задоволено
частково, визнано неправомірною
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в Інгулецькому районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року, з 22.05.2008 року по 09.09.2010 року,
зобов’язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу пенсії
згідно ст. 6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни” за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 09.09.2010 року в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період. В задоволенні
іншої частини вимог - відмовити.

Відповідач, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу, у
якій посилаючись на те, що судом першої
інстанції під час розгляду даної
справи було зроблено висновки, які
суперечать фактичним обставинам
справи, що призвело до неправильного
застосування судом першої інстанції
норм чинного матеріального права, та
постановлення судом рішення у даній
справі з порушенням норм чинного
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції у даній
адміністративній справі та ухвалити у
справі нове рішення.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги та матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду - скасуванню з наступних
підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач народився
18.11.1935 р., і відповідно до вимог ст. 1
Закону України “Про соціальний захист
дітей війни”, який набрав чинності з
01.01.2006 року, позивач набув статус
“дитини війни”, що надає йому право на
отримання пільг та державної
соціальної підтримки, встановлених
Законом України “Про соціальний
захист дітей війни”, у тому числі і ст. 6
вказаного Закону, якою встановлено
право на підвищення пенсії, яка
нараховується та сплачується особам,
які мають статус “дитини війни”, на 30%
мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів даної адміністративної
справи вбачається, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, яким
позивачу, як особі з статусом “дитини
війни” відповідно до ст. 6 Закону
України “Про соціальний захист дітей
війни” виходячи із мінімального
розміру пенсії за віком у 2007 - 2008 роках
вказаний вид підвищення до пенсії
призначався позивачу та виплачувався
частково у розмірі 10%.

Щодо застосування строків позовної
давності під час розгляду даної
адміністративної справи, то колегія
суддів вважає за необхідне зазначити
наступне.

Статтею 99 КАС України
встановлено шестимісячний строк для
звернення до суду з адміністративним
позовом для захисту порушених прав,
інтересів, свобод, а відповідно до ч. 1
ст. 100 КАС України пропуск
вищезазначеного строку є підставою для
залишення адміністративного позову
без розгляду, якщо суд за заявою особи,
яка його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Як свідчить зміст судового
рішення під час розгляду справи не було
задоволено клопотання позивача про
поновлення строку звернення до суду.

Однак, ухвала суду про
відмову у поновленні строку всупереч
нормам ст. 100 КАС України не знайшла
відображення у резолютивній частині
рішення.

Слід зазначити, що позивач
не навів поважних причин, що
перешкоджали йому своєчасно
звернутись із відповідним позовом, що
виключає підстави для задоволення
позовних вимог за межами строку
звернення до суду, тобто до 26.04.2010 року
та є підставою для залишення позову у
цій частині без розгляду.

Нормами Закону України “Про Державний
бюджет України на 2010 рік” не
передбачено обмежень щодо
застосування положень ст. 6 Закону
України “Про соціальний захист дітей
війни”. Виходячи з чого позовні вимоги
за період з 26.04.2010 року по 22.12.2010 року
слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставою для скасування судового
рішення єпорушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Виходячи з викладеного,
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області слід
задовольнити частково. Постанову
Інгулецького районного суду м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області від
22.12.2011 р. у справі № 2а-419/10 –скасувати.
Позов задовольнити частково. Визнати
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в Інгулецькому районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області щодо нездійснення перерахунку
та виплати позивачу підвищення пенсії
згідно ст. 6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни” за
періоди з 26.04.2010 року по 22.12.2010 року
неправомірною. Зобов’язати Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплати позивачу
пенсії згідно ст. 6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни” та ч. 1
ст. 28 Закону України “Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування” за періоди з
26.04.2010 року по 22.12.2010 року в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

Позовні вимоги, заявлені за період, що
передує 26.04.2010 року залишити без
розгляду.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202,
205, 207 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Постанову Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 22.12.2011 р. у справі № 2а-419/10
–скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області щодо
нездійснення перерахунку та виплати
позивачу підвищення пенсії згідно ст. 6
Закону України “Про соціальний захист
дітей війни” за періоди з 26.04.2010 року по
22.12.2010 року неправомірною.

Зобов’язати Управління Пенсійного
фонду України в Інгулецькому районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області здійснити перерахунок та
виплати позивачу пенсії згідно ст. 6
Закону України “Про соціальний захист
дітей війни” та ч. 1 ст. 28 Закону України
“Про загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування” за періоди з
26.04.2010 року по 22.12.2010 року в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

Позовні вимоги, заявлені за період, що
передує 26.04.2010 року залишити без
розгляду.

Постанова може бути оскаржена
відповідно до ст. 212 КАС України.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Л
.П. Туркіна

Суддя:

В.В. Мельник

Суддя:

О.А. Проценко