Справа № 810/5079/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/5079/14
1-й інстанції: Лиска І.Г
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

04 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

при секретарі судового засідання
Арсенійчук М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3,

від ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу особи, яка
не брала участі у справі, ОСОБА_4 на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2014 року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 до Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_6
звернулася до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
Київській області, в якому просила
визнати протиправними та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки)
від 14 липня 2014 року №Ф-603, рішення від 31
липня 2014 року без номера «Про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску», податкове повідомлення -
рішення від 31 липня 2014 року №.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, особа, яка не брала участі у
справі, ОСОБА_4, подала до суду
апеляційну скаргу, в якій зазначає, що
оскаржувана по даній справі постанова
стосується її прав та обов'язків.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати оскаржуване рішення
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
у період з 03.07.2014 року по 13.07.2014 року,
начальником відділу
контрольно-перевірочної роботи
доходів і зборів з фізичних осіб
Шоботенком Юрієм Миколайовичем та
головним державним
ревізором-інспектором відділу
адміністрування доходів і зборів з
фізичних осіб ДПІ у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області
Горупахою Ярославом Григоровичем
проведена фактична перевірка з питань
дотримання вимог податкового та
трудового законодавства при
використанні праці найманих осіб
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6

За результатами перевірки складено акт
№ 349/17-03/17-03/НОМЕР_1 від 14.07.2014 року «Про
результати фактичної перевірки з
питань дотримання вимог податкового та
трудового законодавства при
використанні праці найманих осіб
фізичною особою - ОСОБА_6, податковий
номер НОМЕР_1».

Згідно з висновками акта перевірки
посадовими особами відповідача
встановлено порушення позивачем
наступних вимог податкового
законодавства: пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1
ст.168 Податкового Кодексу України (із
змінами та доповненнями) в частині
заниження податку з доходів фізичних
осіб на 23475 грн.; ч.1 п.1 ст.7, п.1, п.2, п.5 ст.9
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 року №2464-УІ, у сумі 63226,00 грн.;
ст.ст. 21, 24 Кодексу Законів про працю.

Дані висновки акта перевірки
ґрунтуються на поясненнях ОСОБА_4,
згідно яких вона в період з жовтня 2009
року по вересень 2013 року працювала
продавцем магазину у ФОП ОСОБА_6 без
оформлення трудових відносин, де їй
було виплачено заробітну плату у
розмірі 156500 грн.

На підставі акта перевірки ДПІ у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області 14 липня
2014 року складена вимога №Ф-603 про
сплату боргу (недоїмки) по сплаті
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, в сумі
63226 грн. та прийнято рішення без номера
«Про застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску», на підставі якого вирішено
застосувати до позивача штрафні
санкції в сумі 31613,00 грн.

Крім того, на підставі акта перевірки
ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів Київської області, прийнято
податкове повідомлення - рішення від 31
липня 2014 року №, згідно з яким
збільшено суму грошового зобов'язання
ОСОБА_6 за платежем: податок на доходи
фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами, із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати, 29344 грн., в тому числі за основним
платежем - 23475 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 5869 грн.

Вважаючи вказані рішення відповідача,
винесені за наслідками проведеної
перевірки протиправними, позивач
звернулася до суду з позовом про їх
скасування.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що податковим органом не надано
суду доказів того, що ОСОБА_4 отримала
від ОСОБА_6 заробітну плату в розмірі
156500,00 грн. та доказів того, що ОСОБА_4 з
жовтня 2009 року по червень 2013 року була
працівником ОСОБА_6, а тому висновки
відповідача про порушення позивачем
пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового
Кодексу України (із змінами та
доповненнями), ч.1 п.1 ст.7, п.1, п.2, п.5 ст.9
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 року є необґрунтованими та
непідтвердженими.

Розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4
на рішення суду першої інстанції по
даній справі, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 185 КАС України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, а також особи, які не брали
участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає,
що рішення по даній справі, яке виніс
суд першої інстанції, прямо вплинуло на
її права та обов'язки, оскільки суд
позбавив її пенсійного стажу з жовтня
2009 року по 04.09.2014 року, протягом яких
вона працювала у ОСОБА_6, що не
сплачувала за найманого працівника
соціального внеску та податку на
доходи фізичних осіб. Крім того,
скаржник зазначає, що суд першої
інстанції протиправно не залучив її до
участі у справі в якості третьої особи.

Перевіряючи наведені доводи особи, яка
не брала участі у справі, колегія
суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини склалися між
позивачем - суб'єктом господарювання та
контролюючим органом - Державною
податковою інспекцією у
Києво-Святошинському районі Київської
області з приводу винесення податковою
інспекцією рішень про застосування до
позивача фінансових санкцій, прийнятих
за наслідками перевірки.

Предметом даного позову є визнання
протиправними та скасування вимоги
про сплату боргу (недоїмки) від 14 липня
2014 року №Ф-603, рішення від 31 липня 2014
року «Про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску» та
податкового повідомлення - рішення
від 31 липня 2014 року №.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
13 травня 2008 року ОСОБА_10, батько
позивача, був зареєстрований як
фізична особа - підприємець
Києво-Святошинською районною
державною адміністрацією Київської
області , що підтверджується
Свідоцтвом про реєстрацію фізичної
особи-підприємця Серії НОМЕР_2.

Для здійснення підприємницької
діяльності на власній земельній
ділянці, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_10 побудував магазин.

Право власності на даний магазин було
оформлене ОСОБА_10 06.12.2011 року, що
підтверджується Витягом з реєстру
прав власності на нерухоме майно за
№642867.

20.03.2012 року позивачем було отримано
Торговий патент серії НОМЕР_3 на
право здійснення торговельної
діяльності з терміном дії з 20 березня
2012 року по 28 лютого 2017 року, діяльність
- роздрібна торгівлі, пункт продажу
АДРЕСА_1.

На підтвердження того, що до березня
2012 року позивач не здійснювала
підприємницької діяльності та не
отримувала доходу, ФОП ОСОБА_6 надано
суду: звіт суб'єкта малого
підприємництва - фізичної особи -
платника єдиного податку за 1-й квартал
2009 року; звіт суб'єкта малого
підприємництва -фізичної особи -
платника єдиного податку за 2-й квартал
2009 року; звіт суб'єкта малого
підприємництва - фізичної особи -
платника єдиного податку за 3-й квартал
2009 року; звіт суб'єкта малого
підприємництва - фізичної особи -
платника єдиного податку за 4-й квартал
2009 року; Декларацію про доходи,
одержані з 1 січня по 31 грудня 2010 року
або за інший період звітного року (1-й
квартал); Декларацію про доходи,
одержані з 1 січня по 31 грудня 2010 року
або за інший період звітного року (2-й
квартал); Декларацію про доходи,
одержані з 1 січня по 31 грудня 2010 року
або за інший період звітного року (3-й
квартал); Декларацію про доходи,
одержані з 1 січня по 31 грудня 2010 року
або за інший період звітного року (4-й
квартал); Декларацію про доходи,
одержані з 1 січня по 31 грудня 2011 року
або за інший період звітного року (1-й
квартал).

Оскаржувані рішення податкового
органу обґрунтовані тим, що як
зазначено в акті перевірки від 14.07.2014
року, ОСОБА_4 отримала протягом жовтня
2009 року по червень 2013 року заробітну
плату в розмірі 156500 грн.

Розмір заробітної плати ОСОБА_4, на
підставі якого в подальшому було
проведено розрахунок фінансових
санкцій, застосованих до позивача
згідно з оскаржуваними рішеннями,
контролюючим органом визначено з
пояснень ОСОБА_4

В матеріалах справи відсутні докази
того, що ОСОБА_4 з жовтня 2009 року по
червень 2013 року працювала у ФОП ОСОБА_6,
як і докази того, що вказана особа
отримала заробітну плату в розмірі 156500
грн.

Відповідно до п.п. 168.1.1, 168.1.2 , п. 168.1 ст.
168 Податкового кодексу України
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету.

Згідно з ч.1 п.1 ст.7 «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
єдиний соціальний внесок
нараховується на суму нарахованої
заробітної плати за видами виплат, які
включають основну заробітну плату.

Виходячи з аналізу встановлених
фактичних обставин справи на підставі
наведених норм законодавства, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанціїпро непідтвердження
порушення позивачем вимог пп. 168.1.1, пп.
168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового Кодексу
України (із змінами та доповненнями), ч.1
п.1 ст.7, п.1, п.2, п.5 ст.9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року,
за яке позивача притягнуто до
відповідальності шляхом винесення
оскаржуваних рішень.

Відповідачем на не виконано обов'язку,
передбаченого ч. 2 ст. 71 КАС України
доказування правомірності прийняття
оскаржуваних рішень так, як не
підтверджено наявності підстав для їх
прийняття належними доказами.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для задоволення позову.

Стосовно посилання апелянта на
порушення її прав при винесення судом
першої інстанції оскаржуваної у даній
справі постанови, колегія суддів
зазначає, що перевірка правомірності
рішень відповідача, які є предметом
даного спору, ніяким чином не впливає
на визначення трудового стажу ОСОБА_4
та порушення її трудових прав, а також
права на соціальне забезпечення,
оскільки ні трудові, ні соціальні права
цієї особи не відносяться до предмета
даного спору, а права, які ОСОБА_4,
вважає порушеними, можуть бути
поновлені шляхом звернення останньої
до суду в порядку позовного
провадження.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно, оцінивши фактичні
обставини справи, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
дійшов вірного висновку про
задоволення позову.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 167, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
О.О. Беспалов І.О.
Грибан

Ухвалу в повному обсязі виготовлено
08.12.2014 року

.

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Беспалов О.О.

Грибан І.О.