Справа № 9101/8480/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2011 р. справа № 2а-433/1115/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши у письмовому провадженні
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Новомиргородському районі
Кіровоградської області на постанову
Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області від 15
листопада 2010 року

у адміністративній справі № 2а-433/1115/10
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Новомиргородському районі
Кіровоградської області про визнання
дій відповідача з приводу відмови
перерахувати розмір державної та
додаткової пенсії протиправними та
покладання на нього зобов'язання
провести перерахунок призначеної
державної пенсії та додаткової пенсії
відповідно до вимог ст.ст. 50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
-

в с т а н о в и л а :

Постановою Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 15 листопада 2010 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено, визнано протиправними
бездіяльність відповідача та
зобов'язано здійснити перерахунок
призначеної позивачу державної та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю , відповідно до вимог ст. ст. 50,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи із 01 травня 2010
року по 31 жовтня 2010 року , з урахуванням
різниці яка була виплачена у цей
період.

Зазначена постанова суду першої
інстанції оскаржена в апеляційному
порядку відповідачем в частині
задоволення вимог ОСОБА_1 з підстав
порушення судом норм матеріального
права. Апеляційна скарга відповідача
мотивована там, що суд першої інстанції
при вирішенні даної справи не урахував
положення чинних Законів про
держбюджет на відповідний рік, якими
чітко визначалися розміри пенсій для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Також
апелянтом вказується на не врахування
положень ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», в якій встановлені чіткі
межі застосування мінімального
розміру пенсії за віком виключно для
пенсій, призначеної за цим Законом.

Дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарга та відсутність правових підстав
для скасування рішення суду першої
інстанції.

Судом першої та апеляційної інстанцій
встановлено і матеріалами справи
підтверджено, що позивач є
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1-ї категорії, та має
інвалідність 1 групи.

Відповідно до ч.4. ст.54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмір
пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, по 1 групі інвалідності не
може бути нижчим, як 10 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам
віднесеним до I категорії, які є
інвалідами 1 групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою у розмірі - 100 % мінімальної
пенсії за віком.

Відповідач у справі не заперечує проти
статусу позивача постраждалого
внаслідок Чорнобильської катастрофи
1-ї категорії, встановлення позивачу
інвалідності 1 групи, пов'язаної з
захворюванням внаслідок аварії на
ЧАЕС, а також факту перебування
позивача на обліку в УПФУ в
Новомиргородському районі
Кіровоградської області та його права
на отримання основної і додаткової
пенсії відповідно до статті 50 та ч.4 ст.
54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Предметом спору у цій справі
правильність проведення відповідачем
нарахування та виплати позивачу сум
основаної та додаткової пенсії, як
особі, що постраждала внаслідок аварії
на Чоробильський АЕС, а також
правильність застосування
відповідачем нормативно-правових
актів під час нарахування і виплати
позивачу пенсії за Законом України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

З матеріалів справи вбачається, що при
проведенні розрахунку пенсії позивача,
відповідачем застосовано положення
постанови Кабінету Міністрів № 1 від
03.01.2002 року, № 530 від 28.05.2008 року та інших
постанов уряду, що на думку колегії
суддів є неправомірним, оскільки таке
нарахування суперечить положенням ч.4
ст.9 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно якого у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
приходить до висновку, що при
визначенні розміру пенсії позивачеві,
застосуванню підлягають норми ст.ст. 50,
54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за якими, застосуванню
підлягає розмір прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком, а не положення
постанов Кабінету Міністрів України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав .

Що стосується обчислення пенсії, то у
відповідності до статей 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування повинна братись
мінімальна пенсія за віком.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності у чоловіка
25 років страхового стажу
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якого випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
законом, на думку колегії суддів не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
набрала чинності з 31.10.2006 року, у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму, для осіб які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до ст. 54 цього закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров"ю, особам,
віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що підставою для перерахунку пенсії є
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму, а сам
перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму. Таким
чином новий мінімальний розмір пенсії
за віком залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитись
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Тому відмова відповідача у проведенні
такого перерахунку у разі встановлення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом є протиправною.

Враховуючи те, що судом першої
інстанції обставини справи
встановлені повно і правильно, а норми
матеріального права застосовані вірно,
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги
відповідача чи для скасування рішення
суду першої інстанції

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Новомиргородському районі
Кіровоградської області -залишити без
задоволення

Постанову Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 15 листопада 2010 року
-залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до касаційної інстанції в порядку і
строки, передбачені статтею 212 КАС
України

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов