Справа № 826/16284/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2014 року 09:11
Окружний адміністративний суд міста
Києва в складі судді Кобилянського К.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Дельтахім»до про
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів визнання протиправними та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів та
картки-відмови в прийнятті митної
декларації, стягнення надмірно
сплачених коштівВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дельтахім»
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів, в
якій просить визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів №100260002/2014/230034/1
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07.11.2014 відкрито
провадження, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду в судовому засіданні
на 13.11.2014, яке в подальшому відкладалось
з метою отримання додаткових доказів
для вирішення спору по суті заявлених
позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем, в порушення норм Митного
кодексу України, було необґрунтовано
використано інший, аніж основний, метод
визначення митної вартості товарів,
які переміщувались позивачем через
митний кордон України, що призвело до
того, що митна вартість товару була
значною мірою збільшена. Позивач також
зазначає, що у відповідача не було
підстав для непогодження із заявленою
ним митною вартістю, визначеною за
основним методом №1 (ціною договору), а
тому оскаржуване рішення підлягає
скасуванню.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, заперечень на
позов не надав. Про дату час та місце
проведення судового засідання
відповідач повідомлений належним
чином, докази чого наявні в матеріалах
справи.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до ч. 6 ст. 128
Кодексу України за відсутності
необхідності заслуховувати свідків чи
експертів.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.

На підставі Договору № DELTACHIM 2013 від
29.11.2013, що укладений між німецькою
компанією «BASF SE» (67056, Ludwigshafen, Carl-Bosch Strasse
38, Germany) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ДЕЛЬТАХІМ»,
останнім імпортовано на митну
територію України продукт
«метілацетат сирий» (торгівельна марка
«Methyl acetate crude»).

На підтвердження заявленої митної
вартості вищезазначеного товару
позивачем надано до митного оформлення
разом з митною декларацією №
100260002/2014/171447 наступні документи:

- картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами (125/2013/0001676);

- міжнародну автомобільну
накладну (CMR) (0000269);

- рахунок-фактуру (інвойс) №;

- рахунок-проформу (НОМЕР_1);

- доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) №11;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) № DELTACH1M 2013 від 29.11.2013;

- інформацію про позитивні
результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (2730);

- інформацію про позитивні
результати здійснення екологічного
контролю товару (2730);

- інформацію про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару (2730);

- сертифікат про проходження
товару загальної форми (7/180568/1);

- копія митної декларації країни
відправлення № 14DE21Е6.

Митна вартість товарів була заявлена
позивачем за основним методом
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

17 вересня 2014 відповідачем прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100260002/2014/230034/1, яким
митну вартість імпортованих товарів
скориговано на рівні 0,78 Євро/одиницю.
Митна вартість товарів визначена за
методом 2а - за ціною договору щодо
ідентичних товарів на підставі МД №
209120000/2014/824563 від 01.07.2014.

Копії МД № 209120000/2014/824563 від 01.07.2014
відповідачем до матеріалів справи не
надано.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для прийняття рішення про
коригування митної вартості стали
наступні обставини, про що зазначено в
графі 33 рішення, а саме: 1) в
рахунку-проформі зазначені умови
поставки інші, аніж ті, що зазначені в
інвойсі; 2) дата митної декларації
країни відправлення - 14.09.2014, а в гр. 44
митної декларації зазначено 11.09.2014; 3)
наданий прайс-лист складений
українським підприємством ТОВ «Басф»,
а не виробником товару.

Інших обставин визначення митної
вартості за другорядним методом графа
33 рішення в собі не містить.

Окружний адміністративний суд міста
Києва відхиляє такі твердження
відповідача, як належні та допустимі
докази коригування митної вартості
імпортованих товарів за другорядним
методом, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під «дійсною
вартістю» слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість
не може бути визначена відповідно до
параграфу (b) цього параграфа, оцінка
для митних цілей повинна базуватися на
найближчому еквіваленті такої
вартості, який можна визначити.

У відповідності до частини першої
статті 246 Митного кодексу України метою
митного оформлення є забезпечення
дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248
Митного кодексу України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання митним органом від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257
Митного кодексу України декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264
Митного кодексу України митна
декларація приймається для митного
оформлення, якщо вона подана за
встановленою формою, підписана особою,
яка її подала, і перевіркою цієї
декларації встановлено, що вона
містить всі необхідні відомості і до
неї додано всі документи, визначені цим
Кодексом. Факт прийняття митної
декларації засвідчується посадовою
особою митного органу, яка її прийняла,
шляхом проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 337
Митного кодексу України перевірка
документів та відомостей, які
відповідно до статті 335 цього Кодексу
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного
кодексу України визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53
Митного кодексу України документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Так, відповідно до частини третьої
статті 53 Митного кодексу України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивач до
митного оформлення імпортованих
товарів надав повний пакет необхідних
документів, згідно з переліком ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України.

Втім, як вже зазначалось, під час
митного оформлення товару та
визначенні митної вартості товарів,
приводом для висновку відповідача про
те, що митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору стало те, що надані позивачем
документи містять розбіжності, які
позбавляють митний орган можливості
погодитись з заявленою митною
вартістю.

На підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України митним органом запропоновано
декларанту протягом 10 календарних днів
надати додаткові документи.

Додатково витребуваних документів
позивач не надавав.

Разом з тим, суд вважає передчасним
витребування митним органом у позивача
додаткових документів, адже згідно ч. 3
ст. 53 Митного кодексу України декларант
зобов'язаний надавати додаткові
документи на підтвердження числових
значень митної вартості імпортованих
товарів.

Так, доводи контролюючого органу про
розбіжності в умовах поставки, що
зазначені в рахунку-проформі і в
інвойсі, в даному випадку, є
недоречними, адже рахунок-проформа,
відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 53 Митного
кодексу України є документом, що
підтверджує числові значення митної
вартості виключно у випадку, якщо товар
не є об'єктом купівлі продажу. В даному
випадку між позивачем і нерезидентом
укладено товар купівлі-продажу, чого
посадовими особами контролюючого
органу до уваги не прийнято.

Посилання митного органу на
відправлення товару 14.09.2014 є
безпідставним, адже в декларації
країни відправлення № 14DE21Е6 чітко
зазначено дату 11.09.2014.

Стосовно твердження відповідача про
те, що прайс-лист складено українським
підприємством ТОВ «Басф», а не
виробником товару визначеним за
контрактом, суд зазначає, що відповідно
до роз'яснення німецької компанії
«БАСФ СЕ» (а.с. 28 Том І), ТОВ «Басф» є
агентом компанії нерезидента «БАСФ СЕ»
на території України та вповноважене
здійснювати підтримку комерційної
діяльності компанії «БАСФ СЕ» на
території України, в тому числі
надавати комерційну та технічну
інформацію від імені нерезидента.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що відповідачем неправомірно
застосовано другорядний метод
визначення митної вартості, а тому
рішення Київської міжрегіональної
митниці про коригування митної
вартості товарів № 100260002/2014/2300341/1 є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах
справи, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дельтахім»
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та
скасувати рішення Київської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів № 100260002/2014/2300341/1 від
17.09.2014.

3. Судові витрати в сумі 1900 (тисячу
дев'ятсот) грн. 08 коп. присудити на
користь ТОВ «Дельтахім» () з Державного бюджету України

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.М. Кобилянський