Справа № 9101/32506/2011
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2011 р. справа № 2а-101/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого
судді: Дадим Ю.М.

суддів:
Нагорної Л.М. Уханенка С.А.

розглянувши в письмовому
провадженні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Новоархангельському районі
Кіровоградської області на постанову
Новоархангельського районного суду
Кіровоградської області від 07 лютого
2011 року у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Новоархангельському районі
Кіровоградської області про
перерахунок пенсії,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 07 лютого 2011 року позовні
вимоги задоволено частково. Визнано
неправомірними дії відповідача з
відмови у перерахунку та виплаті
позивачу державної пенсії по
інвалідності у відповідності до ст.54
Закону України “Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
Катастрофи”та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров`ю у
відповідності до ст.50 Закону України
“Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” ,
зобов`язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити позивачу на
підставі ст.50,54 Закону України “Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” державної
пенсії по інвалідності та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та 50 % мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону
України “Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування” з
22.05.2008 року по 07.02.2011 року.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення норм матеріального права,
відповідач просив скасувати постанову
суду першої інстанції та відмовити в
задоволені позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
прийшла до висновку, що постанова суду
першої інстанції підлягає зміні,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи , є інвалідом ІІІ групи.
Перебуває на обліку в Управління
Пенсійного фонду України в
Солонянському районі
Дніпропетровської області та отримує
пенсію по інвалідності на підставі ст.
54 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров’ю, на підставі
ст. 50 цього ж Закону.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно виходив з того, що
відповідач повинен провести
нарахування та виплату пенсій позивачу
виходячи з їх розмірів,встановлених
законами України «Про статус та
соціальний захист громадян , що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та «Про статус ветеранів
війни,гарантії їх соціального
захисту», а не постановою Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року №530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» та
постановою Кабінет Міністрів України
від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям
пенсіонерів,фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету».

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього
Закону (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
якою визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку
із втратою годувальника, в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів 3
групи, щодо яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими шести мінімальних пенсій
за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам 3 групи - у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Як передбачено статтею 53 того самого
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору,крім того ,це право гарантується
ч.2 ст. 46 Конституції України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України ,закону України,міжнародному
договору,згода на обов’язковість
якого надана Верховною Радою
України,або іншому правовому акту суд
застосовує правовий акт,який має вищу
юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
, що при визначенні розміру пенсії
позивачеві застосуванню підлягають
статті 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,а не
згадані вище постановив Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Суд першої інстанції правильно не взяв
до уваги посилання відповідача на те,що
порядок обчислення пенсії по
інвалідності,що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання ,і пенсії у
зв’язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України,оскільки надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає , що останній
,встановлюючи такий порядок,може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача,встановлених цим же
Законом. Тобто Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок не порушуючи
положень цього Закону.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком, розмір якої згідно зі статтею 28
Закону № 1058-ІV встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

При вирішенні спору слід виходити із
загальних засад пріоритету законів над
підзаконними актами, тобто при
розрахунку пенсій, передбачених
статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, установлений
у законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, з урахуванням якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Стосовно позовних вимог за 2009 рік,
колегія суддів теж погоджується з
висновком суду першої інстанції ,
оскільки , обмежень дії ст.. ст. 50,54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»у 2009 році не було, тому
відповідач повинен провести
нарахування та виплату пенсій позивачу
виходячи з їх розмірів,встановлених
законами України «Про статус та
соціальний захист громадян , що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не постановою Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року №530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян»та
постановою Кабінет Міністрів України
від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям
пенсіонерів,фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету».

В 2010 році виплата пенсії позивачу
здійснювалась згідно положень ст. 50, 54
Закону України “Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи” в редакції від 28.12.2007 року
(Закон України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України").

Проте, Рішенням Конституційного суду
України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у
справі N 1-28/2008 щодо предмету та змісту
закону про Державний бюджет України на
2008 рік були визнанні такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) зміни до ст. 50,54
Закону України “Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи”.

Таким чином, з 22 травня 2008 року була
відновлена дія норм статей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", за якими
особам постраждалим від аварії на
Чорнобильській АЕС та віднесеним до 1
категорії, інвалідам 3 групи, до яких
відноситься позивач, повинна була
призначатися та виплачуватися
відповідачем щомісячно з 22 травня 2008
року пенсія у складі державної пенсії в
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

При визначенні розміру додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за
основу їх нарахування береться
мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
забезпечення" іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Однак, колегія судів не погоджується з
висновками суду першої відносно
зобов`язання відповідача здійснити
перерахунок та виплатити позивачу на
підставі ст.50,54 Закону України “Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” державної
пенсії по інвалідності та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю
саме по 07.02.2011 року.

Суд першої інстанції помилково обмежив
обов’язок відповідача здійснювати
перерахунок та виплати державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров’ю, відповідно до
вимог п.4 ст.54, ст.50, п.3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
певним строком, друга група
інвалідності позивачу встановлена
довічно, пенсія також нарахована
довічно, а згідно положень частини 3
статті 67 Закону України “Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи ”, відповідач зобов’язаний
здійснювати перерахунок пенсії кожен
раз з дня встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму, що не
протирічить положенням ч.2 ст.19
Конституції України.

Враховуючи те, що після 22 травня 2008 року
і в подальшому, після відновлення
положень статей 50,54 Закону України
“Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” у
попередній редакції та з урахуванням
того, що до цього часу ніяких змін до
вказаного Закону не вносилось, дії
відповідача щодо відмови у нарахуванні
позивачу додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров’ю –у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
тривають і в подальшому, колегія суддів
приходить до висновку, що слід поновити
права позивача шляхом зобов’язання
відповідача проводити нарахування
додаткової пенсії у вищевказаних
розмірах з 22 травня 2008 року без
обмеження будь-яким строком до змін в
законодавстві або зміни соціального
статусу позивача, забезпечивши їх
виплату.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
Новоархангельського районного суду
Кіровоградської області від 07 лютого
2011 року підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 198, 201, 205, 207 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Новоархангельському районі
Кіровоградської області – залишити
без задоволення.

Постанову Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 07 лютого 2011 року в частині
зобов`язання відповідача здійснити
перерахунок та виплатити позивачу на
підставі ст.50,54 Закону України “Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи” державної
пенсії по інвалідності та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю по
07.02.2011 року змінити, виключивши кінцеву
дату здійснення перерахунку пенсії .

В іншій частині постанову
Новоархангельського районного суду
Кіровоградської області від 07 лютого
2011 року –залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, встановлені статтею
212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий:
Ю
.М. Дадим

Суддя:

Л.М. Нагорна

Суддя:

С.А. Уханенко