Справа № 22422/10
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2012-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2012 р. справа № 2-а-16019/09/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого
судді: Бишевської
Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового
засідання: Пасічник Т.В.

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_2
дов. від 11.01.11р.;

відповідача: - не
з’явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
червня 2010 р. у справі № 2-а-16019/09/0470

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.
Дніпродзержинську

про скасування податкових повідомлень
- рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
червня 2010 р. у справі № 2-а-16019/09/0470 в
задоволенні адміністративного позову
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у м.
Дніпродзержинську про скасування
податкових повідомлень –рішень якими
позивачу донараховано податкове
зобов’язання з податку на додану
вартість та прибуткового податку -
відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що
позивачем, як в ході перевірки так і при
судовому розгляді справи не надано
документів, підтверджуючих сформоване
податкове зобов’язання. Наявні в
матеріалах справи докази
підтверджують перевищення позивачем
граничного обсягу виручки від
підприємницької діяльності,
встановленої Указом Президента
України №727.

Не погодившись з рішенням суду, подано
апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, згідно якої
скаржник просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 30 червня 2010
р. у справі № 2-а-16019/09/0470, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Скаржник зазначає на факт не
врахування судом того, що єдиним
наслідком у випадку перевищення
граничного обсягу виручки є перехід на
загальну систему оподаткування з
наступного податкового періоду.
Вказує, що вся виручка отримана в
податковому періоді, в якому сталось
перевищення обсягу виручки повинна
оподатковуватись за єдиним податком.
По факту винесення податкового
повідомлення-рішення №/0/13840/л/17-3,
скаржник зазначає, що правомірність
прийняття рішення спростовується
сумою виручки, що надійшла на поточний
рахунок позивача, фактом подання нової
звітної декларації №95776 за 3 квартал
2008р.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання, призначеного на
20 вересня 2012 р. не з’явились
представники відповідача. Жодних
клопотань, повідомлень про причини
неявки до суду не надходило, підстави
відсутності представників відповідача
суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез’явлення в судове
засідання представників відповідача
не перешкоджає розгляду скарги.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
доводи апеляційної скарги підтримала,
надала пояснення в обґрунтування
прохання щодо скасування
оскаржуваного рішення .

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
(далі –ФОП ОСОБА_3, Підприємець)
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просив скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
м.Дніпродзержинську (далі - ДПІ у
м.Дніпродзержинську) № /0/13840/л/17-3
від 15 травня 2009 року та № /0/13841/л/17-3
від 15 травня 2009 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
червня 2010 р. у справі № 2-а-16019/09/0470 (суддя
Врона О. В.) у задоволенні вищевказаного
адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано
тим, що наявні в матеріалах справи
докази підтверджують перевищення
позивачем граничного обсягу виручки
від підприємницької діяльності,
встановленої Указом Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб’єктів малого підприємництва», що
відповідно передбачає застосування
правил оподаткування відповідно до
розділу 1У Декрету КМУ № 13-92. З
урахуванням встановлення перевищення
граничного розміру з 3 кварталу 2008 року
позивач з 4 кварталу 2008 року повинен
був здійснювати діяльність на
загальній системі оподаткування , як
зазначив суд першої інстанції.

Не погодившись з постановою суду, ФОП
ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу,
згідно якої скаржник просить скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
червня 2010 р. у справі № 2-а-16019/09/0470, як
таку що винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Скаржник вказує на факт не врахування
судом того, що єдиним наслідком у
випадку перевищення граничного обсягу
виручки є перехід на загальну систему
оподаткування з наступного
податкового періоду, також зазначає, що
вся виручка отримана в податковому
періоді, в якому сталось перевищення
обсягу виручки повинна
оподатковуватись за єдиним податком.
Стосовно податкового
повідомлення-рішення № /0/13840/л/17-3
скаржник зазначає, що правомірність
прийняття рішення спростовується
сумою виручки, що надійшла на поточний
рахунок позивача, фактом подання нової
звітної декларації № 95776 за 3 квартал 2008
р.

Дніпродзержинська ОДПІ
Дніпропетровської області ДПС (яка є
правонаступником ДПІ у м.
Дніпродзержинську) проти задоволення
апеляційної скарги заперечує, вважаючи
спірну постановою суду першої
інстанції цілком обґрунтованою та
правомірною. При цьому зазначає про
наявність перевищення позивачем суми
500 тис. грн. у 3 кварталі 2008 року і
неправомірність формування
Підприємцем податкового кредиту на
загальну суму 15 138 грн.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.
Представники сторін в судових
засіданнях апеляційної інстанції
викладали суду свої доводи та
заперечення на користь аргументів
апеляційної скарги, представник
позивача підтримала викладену в
апеляційній скарзі вимогу щодо
скасування судового рішення в справі,
представник податкового органу
можливість задоволення апеляційної
скарги заперечував, вважаючи судове
рішення в даній справі законним та
обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі акту планової виїзної
перевірки суб’єкта господарювання ФОП
ОСОБА_3 за період з 01.01.2006 р. по 31.12.2008 р.
№2210/295/17-328- від 08.05.2009 р., а. с.13-23)
ДПІ у м.Дніпродзержинську прийняті
податкові повідомлення-рішення від
15.05.2009 р.:

- № /0/13841/л/17-3, яким Підприємцю за
порушення ст.13 Декрету КМУ «Про
прибутковий податок з громадян», п.п.4.2.8
п.4.2. ст.4, п.п.8.1.3. п.8.1. ст.8, п.19.1 ст.19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», ст.1, ст.2, ст.5 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку і
звітності суб'єктів малого
підприємництва»донараховано
прибутковий податок на доходи від
підприємницької діяльності та інші
доходи громадян у сумі 4903,66 грн., у т. ч. 4
903,66 грн. –за основним платежем (а. с.11);

- № /0/13840/л/17-3, яким Підприємцю за
порушення п.п.7.3.1 п.7.3, п.п.7.4.5 п.7.4, п.п.7.7.1
п.7.1 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість»донараховане
податкове зобов’язання з податку на
додану вартість у сумі 22 707 грн., у т. ч. 15
138 грн. –за основним платежем, 7 569 грн.
–за штрафними (фінансовими) санкціями
(а.с.12).

Спірним питанням по донарахованому
прибутковому податку є питання
наявності перевищення позивачем
обсягу виручки, що дозволяє
здійснювати діяльність на спрощеній
системі оподаткування, у 3 кварталі 2008
р. та питання юридичних наслідків
такого перевищення для платника
податків, тобто дій, які повинен
здійснити підприємець у разі
перевищення ліміту виручки.

Спірним питанням по донарахованому
податку на додану вартість є питання
правомірності формування позивачем у
періоді, що перевірявся, податкового
кредиту на загальну суму 15 138 грн.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга ФОП ОСОБА_3
підлягає задоволенню з таких підстав:

Так, з матеріалів справи вбачається і
не заперечується сторонами, що у 2007, 2008
р.р. ФОП ОСОБА_3 перебував на спрощеній
системі оподаткування (а. с.9) та був
зареєстрований платником податку на
додану вартість (а. с.10). Зазначене не
заперечується сторонами.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№/0/13841/л/17-3 від 15.05.2009

Згідно акту перевірки у 3 кварталі 2008 р.
Підприємець перевищив обсяг виручки
на 125 868,80 грн., у т. ч. ПДВ - 20 977,63 грн., та у
4 кварталі 2008 р. Підприємець отримав
виручку в сумі 100 675,22 грн., у тому числі
ПДВ - 16 779,20 грн.

Таким чином, валовий дохід ФОП ОСОБА_3
складав у 3 кварталі 2008 року - 104888,17 грн.
та у 4 кварталі - 83 896,02 грн. (табл.4 стор.7
акту); валові витрати Підприємця за
вказані вище періоди становили
відповідно 73 543,11 грн. та 82 550 грн. (табл.5,
стор.8 акту).

Отже, чистий дохід, що підлягає
оподаткуванню у 3 кварталі 2008 р.
становить 4701,76 грн. та у 4 кварталі –201,90
грн., всього –4903,66 грн.

Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб’єктів малого
підприємництва»№ 727/98 від 03.07.98 р. (далі
–Указ № 727/98) запроваджено спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності для суб’єктів малого
підприємництва, пункт 1 статті 1 якого
надає фізичним особам право перебувати
на такій системі оподаткування за
умови, якщо вони здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Отже, одним із критеріїв права особи
перебувати на спрощеній системі
оподаткування є обсяг виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) і цей обсяг не повинен
перевищувати 500 тис. гривень за
календарний рік.

Відповідно до ст.5 Указу № 727/98 в разі
порушення платником єдиного податку
вимог ст.1 Указу, зокрема перевищення
обсягу виручки від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг)
протягом календарного року, такий
платник повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу).

В акті перевірки зазначено, що
Підприємець, отримавши виручку від
реалізації товарів понад 500,0 тис. грн.,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу), тобто з 01.10.2008 р.,
повинен перейти па загальну систему
оподаткування обліку та звітності. СПД
ОСОБА_3 продовжував працювати на умовах
сплати єдиного податку до 31.12.2008 р. (абз.6
стор.7 акту).

Проте, донарахування податку на доходи
фізичних осіб у сумі 4701,76 грн.
податківцями здійснено за 3 квартал 2008
р., тобто в період, протягом якого на
позивача розповсюджувались пільги,
надані суб’єктам, що обрали спрощену
систему оподаткування –єдиний
податок.

Тим більш, що обкладення доходів,
отриманих позивачем при спрощеній
системі оподатковування по
відповідній ставці єдиного податку,
податком з доходів фізичних осіб
фактично призводить до подвійного
оподаткування.

Скаржником не заперечується
перевищення обсягу виручки у 3 кварталі
2008 р. і необхідність переходу з 01.10.2008 р.
на загальну систему оподаткування та
зобов’язання сплатити за 4 квартал 2008
року 201,90 грн. податку з доходів
фізичних осіб.

В той же час, з матеріалів справи
вбачається, ДПІ у м.Дніпродзержинськ
збільшила валовий дохід позивача на 36
070,85 грн., вважаючи, що на поточний
(розрахунковий) рахунок Підприємця за 9
місяців 2008 року надійшли грошові кошти
в розмірі 43 285,02 грн., у тому числі ІІДВ
7214,17 грн., які останнім не відображено
у власних податкових зобов'язаннях.

При цьому, первинних документів, які б
підтверджували такий висновок
податківців матеріали справи не
містять.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

Враховуючи відсутність доказів
отримання позивачем доходу у розмірі 43
285,02 грн., виходить, що валовий дохід
позивача у 3 кварталі 2008 року складав 68
817,32 грн. (104888,17 грн. - 36070,85 грн.). З огляду
на суму валових витрат Підприємця за
вказаний період (73 543,11 грн.), виходить,
що зазначений період ФОП ОСОБА_3 мав
від'ємний чистий дохід, тобто збиток.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що відсутні підстави для
нарахування позивачу податкових
зобов’язань з прибуткового податку на
доходи від підприємницької діяльності
у сумі 4903,66 грн., в зв’язку з чим спірне
податкове повідомлення-рішення
№/0/13841/л/17-3 від 15.05.2009 р. є
протиправним і підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№/0/13840/л/17-3 від 15.05.2009

Відповідно до акту перевірки основний
платіж податкового зобов’язання з ПДВ
в розмірі 15 138 грн. складається з
наступних сум:

1). 7 214,17 грн. ПДВ, які позивач не
відобразив у податкових зобов'язаннях
за 9 місяців 2008 року, що сталось, на
думку податківців внаслідок
надходження на розрахунковий рахунок
позивача виручки в сумі 43 285,02 грн., яку
останній не відобразив у власних
податкових зобов’язаннях;

2). 5 946,25 грн. ПДВ, внаслідок відсутності
у ФОП ОСОБА_3 податкових накладних № 4875
від 20.03.2008 р. на суму 9761,95 грн., у т. ч. ПДВ
1626,99 грн., № 5092 від 21.03.2008 р. на суму 16152,68
грн., у т. ч. ПДВ 2692,10 грн., № 10851 від 14.07.2008
р. на суму 9762,88 грн., у т. ч. ПДВ 5946,25 грн.,
виписаних ВАТ «Дніпрометиз», але
внесених до реєстру отриманих
податкових накладних у 3 кварталі 2008
року;

3). 1 978,01 грн. ПДВ, яка виникла внаслідок
подвійного (в 2 кварталі 2007 р. та в 3
кварталі 2007 р.) внесення Підприємцем до
реєстру отриманих податкових
накладних податкової накладної № 8628
від 13.062007 р. на суму 11 868,08 грн., у т. ч. ПДВ
1978,01 грн.

Так, відповідно до пункту 1.7 статті 1
Закону України «Про податок на додану
вартість»від 03.04.1997 р. № 168/97 (далі
–Закон № 168) податковий кредит - сума,
на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначене згідно з
цим Законом.

Згідно з п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону 168
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону №
168 не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Стосовно 7 214,17 грн. ПДВ, які, начебто, не
відображені позивачем у податкових
зобов'язаннях за 9 місяців 2008 року,
колегія суддів зазначала вище про
відсутність будь-яких первинних
документів, які б підтверджували
висновки податкового органу про
надходження на розрахунковий рахунок
Підприємця виручки в сумі 43 285,02 грн.

У банківських виписках (а. с.34-43) та в
реєстрі отриманих податкових
накладних за 9 місяців 2008 року (а. с.156-165)
відсутні суми 43 285,02 грн. (у т. ч. 7 214,17 грн.
ПДВ).

З огляду на не доведеність цих
висновків відповідача, колегія суддів
вважає необґрунтованим донарахування
позивачу 7 214,17 грн. ПДВ.

Щодо відсутності у позивача
перелічених вище податкових
накладних, то з матеріалів справи
вбачається, що податковим органом, що в
ході перевірки при визначені сум
податкових зобов'язань за 3 квартал 2008
р. останнім не враховано того, що нова
звітна декларація за вказаний період
надана позивачем в зв'язку з виявленням
факту відсутності вказаних податкових
накладних, що також підтверджується
відповідними записами в реєстрі
отриманих та виданих податкових
накладних (а. с.156-165).

Отже, донарахування відповідачем
податкового зобов’язання з ПДВ на
загальну суму 5 946,25 грн. (за податковими
накладними № 4875 від 20.03.2008 р., № 5092 від
21.03.2008 р. та №10851 від 14.07.2008 р. також є
неправомірним.

Крім того, не підтверджується
матеріалами справи і правомірність
включення відповідачем до податкових
зобов’язань Підприємця 1 978,01 грн.,
донарахованих в зв’язку з тим, що
останнім двічі було віднесено до
податкового кредиту в 2 кварталі 2007 р.
та в 3 кварталі 2007 р. до реєстру
отриманих податкових накладних
податкової накладної № 8628 від 13.062007 р.
на суму 11 868,08 грн., у т. ч. ПДВ 1978,01 грн.,
виданої ВАТ «Дніпрометиз».

Так, згідно записів реєстру отриманих
та виданих податкових накладних у 2 та 3
кварталі 2007 року дійсно присутні
податкові накладні від 13.06.2007 р. № 8628,
виписані ВАТ «Дніпрометиз»(а. с.161).

Проте, ці податкові накладні не є
ідентичними, оскільки виписані на
різні обсяги металевого дроту, містять
різні суми та мають посилання на різні
рахунки, за підставі яких виписані (а.
с.92, 93).

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що відсутні підстави для
нарахування позивачу податкових
зобов’язань з податку на додану
вартість у сумі 15 138 грн. та 7 569 грн.
штрафних (фінансових) санкцій, в
зв’язку з чим спірне податкове
повідомлення-рішення № /0/13840/л/17-3
від 15.05.2009 р. є протиправним і підлягає
скасуванню.

З огляду на викладені обставини справи,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про те, що судом першої
інстанції ухвалено рішення з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи і є підставою для скасування
постанови суду з прийняттям нової
постанови про задоволення позову.
Судова колегія щодо доповнених
позовних вимог в частині
відшкодування моральної шкоди не
вбачає підстав для задоволення
зазначеної вимоги , оскільки заявлена
сума позивачем пов’язана з
оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями, які з
урахуванням процедури оскарження не
вимагали негайної сплати позивачем
визначених в них сум, як зазначено в
обґрунтування заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене, судове
рішення в даній справі підлягає
скасуванню у відповідності до ст. 202 КАС
України , з прийняттям нової постанови
про задоволення позову про скасування
оскаржуваних податкових повідомлень
–рішень.

Керуючись ст.ст.196, 198, 202, 205,
207 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 30 червня 2010
р. у справі № 2-а-16019/09/0470 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
червня 2010р. у справі № 2-а-16019/09/0470
скасувати та прийняти нову про
задоволення позову.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
м.Дніпродзержинську № /0/13840/л/17-3
від 15 травня 2009 року та №/0/13841/л/17-3
від 15 травня 2009 року.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС
України.

Головуючий:
Н
.А. Бишевська

Суддя:

І.Ю. Добродняк

Суддя:

Я.В. Семененко