Справа № 2а-553/12/2170
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/68787/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Комунального підприємства
«Бериславтеплокомуненерго»

на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 19.03.2012

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2012

у справі № 2а-553/12/2170

за позовом Бериславської
міжрайонної державної податкової
інспекції Херсонської області
Державної податкової служби

до Комунального підприємства
«Бериславтеплокомуненерго»

про стягнення
податкової заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Бериславська міжрайонна державна
податкова інспекція Херсонської
області Державної податкової служби
(далі по тексту - позивач, Бериславська
МДПІ) звернулась до суду з позовом до
Комунального підприємства
«Бериславтеплокомуненерго» (далі по
тексту - відповідач, КП
«Бериславтеплокомуненерго») про
стягнення податкової заборгованості
по податку на додану вартість у розмірі
113459,00 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 19.03.2012, яка
залишена без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 11.10.2012, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем 20.12.2011 та
20.01.2012 подано до Бериславської МДПІ
податкову декларацію з ПДВ за листопад
та грудень 2011 року. Відповідно до
змісту декларацій, відповідач
самостійно узгодив податкові
зобов'язання з ПДВ за листопад та
грудень 2011 року у загальному розмірі
113459,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового
кодексу України крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно із п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 202 Податково кодексу
України податковим періодом для ПДВ є
календарний місяць.

Згідно із п. 203.1 ст. 203 Податково кодексу
України податкова декларація
подається за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Виходячи з вищевикладеного, строк для
сплати податкового зобов'язання з ПДВ
за листопад та грудень 2011 року настав.
Оскільки відповідачем не сплачено таке
зобов'язання, воно визнано податковим
боргом.

Згідно із п. 59.1 ст. 59 Податково кодексу
України у разі, коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Як встановлено судами, податковим
органом до КП
«Бериславтеплокомуненерго» було
виставлено першу податкову вимогу №1/166
від 04.12.2001 на суму 130,80 грн., яка була
отримана відповідачем особисто.
Оскільки борг не був погашений,
відповідачу була сформована і
направлена друга податкова вимога №2/110
від 05.02.2002 на суму 17494,46 грн., яка також
отримана ним особисто. До вказаної у
другій податковій вимозі суми
податкового боргу входив також борг зі
сплати податку на додану вартість в
розмірі 14968,67 грн.

Судами встановлено, що зазначені
податкові вимоги не відкликані і в
судовому порядку не оскаржувались.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що суму самостійно
узгодженого податкового зобов'язання
зі сплати ПДВ згідно із поданими
податковими деклараціями відповідачем
не сплачено.

Наявність у відповідача податкового
боргу підтверджується також копіями
податкових декларацій, витягом з
облікової картки платника податків та
копією довідки про наявність
податкової заборгованості, що наявні в
матеріалах справи.

За таких обставин, податковий орган не
зобов'язаний надсилати окрему
податкову вимогу про сплату
зобов'язання з ПДВ, яке визначено самим
платником податків у деклараціях.

Відповідно до п. 95.2 ст. 95 Податково
кодексу України стягнення коштів та
продаж майна платника податків
провадяться не раніше ніж через 60
календарних днів з дня надіслання
такому платнику податкової вимоги.
Таким чином, враховуючи наведені
обставини справи, податковий борг
відповідача з ПДВ підлягає стягненню.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Комунального
підприємства
«Бериславтеплокомуненерго»
відхилити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 19.03.2012 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров