Справа № 2а-3434/2010
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2013-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-3434/2010 Головуючий у
1-й інстанції: Загуменнова Н.М.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2013 р.

м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Міщука М. С.

суддів: Гром
Л.М., Денісова А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Коростенської
міської ради Житомирської області на
постанову Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Коростенської
міської ради Житомирської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести нарахування та
виплату щомісячної грошової допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Управління праці
та соціального захисту населення
Коростенської міської ради
Житомирської області із позовом до
відповідача в якому просила визнати
дії відповідача неправомірними та
зобов'язати провести нарахування та
виплату щомісячної грошової допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства за проживання на
території радіоактивного забруднення
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю, відповідно до вимог статті 37
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 02.09.2010 року позов
задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є особою, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи. Територія,
на якій проживає позивач, відповідно до
«Переліку населених пунктів,
віднесених до зон радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 106 від
23.07.1991 відноситься до зони посиленого
радіоекологічного контролю.

Згідно Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», громадянам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі 40 відсотків від мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до частини 2 статті 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю, мають бути
підвищені у розмірі на дві мінімальні
заробітні плати.

Однак, всупереч статті 37 ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»вказана доплата позивачу
виплачувалася частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26.07.1996, а не в кратному
відношенні до мінімальної заробітної
плати, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»має вищу юридичну силу в
порівнянні з ПКМУ № 836 від 26.07.1996 р.,
відповідач не правомірно виплачував
щомісячну грошову допомогу в меншому
розмірі, ніж це передбачено статтею 37
зазначеного Закону.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову оростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 02.09.2010 року -без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Судді:

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Гром Л.М.

Денісов А.О.