Справа № 9101/61781/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2012 р. справа № 0827/2а-822/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого
судді: Сафронової
С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового
засідання: Бембінек Я.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м.Запоріжжя на
постанову Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2011 року у
справі № 0827/2а-822/11 за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м.Запоріжжя про
перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просив визнати
незаконними дії та бездіяльність
відповідача; зобов’язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії
починаючи з 01.01.2010 року і в процесі
перерахунку застосувати показник
середньої заробітної плати
працівників, у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
яка враховується для обчислення
пенсії, за 2009 рік.

Постановою Шевченківського
районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого
2011 року у справі № 0827/2а-822/11
адміністративний позов задоволено
частково, а саме: визнано протиправними
дії відповідача та зобов’язано
здійснити перерахунок та виплату
пенсії позивачу, починаючи з 01.08.2010 р. із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, яка враховується
для обчислення пенсії, за 2009 рік.

Не погоджуючись з
постановою суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати оскаржувану
постанову та постановити нове рішення,
яким повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні
вимоги суд першої інстанції виходив з
того, що перерахунок пенсії, у зв’язку
зі збільшенням стажу та заробітної
плати повинен здійснюватися на
підставі ст.ст.40, 42 Закону України “Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування”.

Проте, зробивши правильний
висновок щодо норм матеріального права
суд першої інстанції не вірно
застосував ці норми права у спірних
правовідносинах.

Так, перерахунок пенсій із
заробітної плати, отриманої після
призначення пенсії чи попереднього
перерахунку та збільшеного страхового
стажу регулюється статтею 42 Закону
України “Про загальнообов’язкове
державне пенсійне страхування ” № 1058
від 9 липня 2003 року (далі Закон № 1058-IV),
частина 4 якої передбачає, що у разі
якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, провадиться перерахунок
пенсії з урахуванням страхового стажу
після призначення пенсії. Кожний
наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш як через 2 роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсій. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція вказаної
норми права існує після визнання
неконституційними змін, внесених
підпунктом “б” підпункту 10 пункту 35
Розділу 2 Закону України “Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України” від 28
грудня 2007 року № 107-VI визнаних такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними), згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Визнані неконституційними
зміни надавали можливість
перераховувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії.

В той же час, ч. 4 ст. 42 Закону
№ 1058-IV, чинна на час виникнення спірних
правовідносин між сторонами, не
передбачала можливості перерахунку
пенсії із застосування показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визначені
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, з дня ухвалення рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10-рп/2008, відповідач був
позбавлений можливості застосувати
норми права, які визнані
неконституційними та які надавали
можливість перераховувати пенсію із
заробітної плати за періоди страхового
стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього
Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Таким чином, зобов’язавши відповідача
здійснити перерахунок пенсії позивача
у такий спосіб, суд фактично
зобов’язав відповідача діяти не на
підставі та не спосіб, що передбачені
Закону України “Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування”, що суперечить
вимогам ст..19 Конституції України.

Крім цього, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зауважити те, що до
спірних правовідносин не підлягає
застосуванню постанова КМУ від 28.05.2008р.
№530 “Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян”,
оскільки виходячи із загальних
принципів пріоритетності законів над
підзаконними актами, при перерахунку
пенсії, слід керуватися Законом
(Законом України “Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування”), а не
підзаконним нормативно-правовим актом
(Постановою КМУ від 28.05.2008р. №530).

За таких обставин, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що судом першої інстанції було
допущено порушення норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а тому постанова суду
підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч.
1 ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м.Запоріжжя
–задовольнити.

Постанову Шевченківського районного
суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2011 року у
адміністративній справі №
2а-822/11-скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Постанова суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту постановляння та відповідно до
ч. 10 ст. 183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
С
.В. Сафронова

Суддя:

В.Ю. Поплавський

Суддя:

Д.В. Чепурнов