Справа № 872/16079/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2014 рокусправа № 804/10213/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
жовтня 2013 року у справі № 804/10213/13-а за
адміністративним позовом
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області до
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про зобов'язання вчинити певні
дії,-

В С Т А Н О В И В:

Регіональне відділення Фонду
Державного майна України по
Дніпропетровській області звернулось
до суду з адміністративним позовом, в
якому просило скасувати рішення
Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області від 07 травня 2013 р. №2148330 про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень та зобов'язати
Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області провести державну реєстрацію
права державної власності за
Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області на базу
відпочинку, яка складається з: літ. А -
будинок відпочинку, загальною площею 67,
1 кв. м.; літ. Б. - будинок відпочинку,
загальною площею 58, 0 кв. м.; літ. В -
навіс (тимчасовий); літ. Г - літній душ
(тимчасовий), літ. Д - вбиральня
(тимчасова); літ. К - колодязь; №1,2, І -
огорожа, замощення, які розташовані на
земельній ділянці площею 2173 кв. м. у
фактичному користуванні та
знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область,
дніпропетровський район, смт.
Кіровське, АДРЕСА_1. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що на підставі
рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від
19.07.2011 року по цивільній справі № 2-4162/11,
залишеним без змін ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23.05.2012, позов Регіонального
відділення було задоволено в повному
обсязі - визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 21.11.2007№ 6987 бази
відпочинку, яка складається з: літ. А -
будинок відпочинку, загальною площею
67,1 кв. м.; літ. Б - будинок відпочинку,
загальною площею 58,0 кв. м..; літ. В - навіс
(тимчасовий); літ. Г - літній душ
(тимчасовий); літ. Д - вбиральня
(тимчасова); літ. К - колодязь; № 1,2,1 -
огорожа, замощення, які розташовані на
земельній ділянці площею 2173 кв. м. у
фактичному користуванні та
знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область, АДРЕСА_1,
укладений між ЗАТ "Дніпропетровська
фабрика нетканих матеріалів" та ОСОБА_1;
зобов'язано ОСОБА_1 повернути, а Закрите
акціонерне
товариство"Дніпропетровська фабрика
нетканих матеріалів" прийняти на
баланс вказаний об'єкт державної
власності за актом приймання-передачі.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
жовтня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області звернулось
з апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просило скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. Апелянт зазначає, що
власником нерухомого майна - бази
відпочинку є Держава, а відтак вона є
державною власністю, обліковується на
балансі підприємства та утримується за
його рахунок, тому Регіональному
відділенні Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області,
як органу, уповноваженому на
здійснення функцій з управління та
розпорядження державним майном,
протиправно відмовлено відповідачем у
здійсненні державної реєстрації на
підставі рішення суду.

У судовому засіданні сторони доводи,
викладені в апеляційній скарзі та
запереченні на неї підтримали в
повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 19
липня 2011 року у справі № 2-4162/11 визнаний
недійсним договір купівлі-продажу від
21.11.2007 року № 6987 бази відпочинку, яка
складається з: літ. А - будинок
відпочинку, загальною площею 67,1 кв. м.;
літ. Б - будинок відпочинку, загальною
площею 58,0 кв. м..; літ. В - навіс
(тимчасовий); літ. Г - літній душ
(тимчасовий); літ. Д - вбиральня
(тимчасова); літ. К - колодязь; № 1,2,1 -
огорожа, замощення, які розташовані на
земельній ділянці площею 2173 кв. м. у
фактичному користуванні та
знаходиться за адресою:
Дніпропетровська область, АДРЕСА_1,
укладений між ЗАТ "Дніпропетровська
фабрика нетканих матеріалів" та ОСОБА_1;
зобов'язано ОСОБА_1 повернути, а Закрите
акціонерне
товариство"Дніпропетровська фабрика
нетканих матеріалів" прийняти на
баланс вказаний об'єкт державної
власності за актом приймання-передачі
(а.с.11-12). 15 квітня 2013 року Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області
звернулось до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області із заявою про державну
реєстрацію права державної власності
на вказаний об'єкт нерухомості на
підставі рішення Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 19 липня 2011 року у справі №
2-4162/11. Рішенням № 2148330 від 07 травня 2013
року державним реєстратором Зубарєвим
Ю.С. відмовлено у державній реєстрації
права власності у зв'язку з тим, що
подані документи не відповідають
вимогам та не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують (а.с.17).

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про
правомірність спірного рішення
відповідача, оскільки позивачем для
державної реєстрації прав власності
було подане судове рішення, яким право
власності за державою не визнано.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 9
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державний
реєстратор встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах, наявність факту виконання
умов правочину, з якими закон та/або
договір (угода) пов'язує можливість
проведення державної реєстрації
виникнення, переходу, припинення прав
на нерухоме майно або обтяження таких
прав. Статтею 19 цього ж Закону
визначено, що державна реєстрація прав
проводиться на підставі документів що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення прав на нерухоме майно
поданих органу державної реєстрації
разом із заявою.

Позивачем до державного реєстратора
подано судове рішення, яким визнано
недійсним договір купівлі-продажу між
ЗАТ «Дніпропетровська фабрика
нетканих матеріалів» та гр. ОСОБА_1 У
мотивувальній частині рішення суд
зазначив, що ЗАТ «Дніпропетровська
фабрика нетканих матеріалів» ніколи не
набувало у власність на законних
підставах базу відпочинку, власником
нерухомого майна є держава.

Однак, рішення суду у справі № 2-4162/11 не
може бути підставою для здійснення
реєстраційних дій, оскільки не є
документом, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення прав на нерухоме
майно. Регіональне відділення має
подати на реєстрацію документ, який
засвідчує право державної власності на
вказаний об'єкт нерухомості після
проведення приватизації майна
орендного підприємства
«Дніпропетровська фабрика нетканих
матеріалів». Крім того, реєстрації прав
власності за іншими особами позбавляє
державного реєстратора можливості
вчиняти реєстраційні дії без
скасування попередньої державної
реєстрації (стаття 26 Закону).

У відповідності до положень статті 22
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", у разі якщо
документи для державної реєстрації
прав та їх обтяжень подано не в повному
обсязі, передбаченому
нормативно-правовими актами, державний
реєстратор у строк, встановлений
частинами п'ятою, сьомою і восьмою
статті 15 цього Закону для розгляду
заявлених прав, приймає рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень і
письмово повідомляє про це заявника.
Якщо заявник протягом п'яти робочих
днів після отримання письмового
повідомлення виконав вимоги
державного реєстратора, загальний
строк розгляду заявленого права
продовжується з урахуванням часу, що
минув до його зупинення. У разі
невиконання зазначених вимог
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

Положення ч.1 ст.24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом,
або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо того, що
державний реєстратор правомірно
відмовив позивачу у державній
реєстрації права на спірне нерухоме
майно оскільки, подані документи не
відповідають вимогам встановлених
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам що їх посвідчують. Слід
також зазначити, що суд не може своїм
рішенням зобов'язати державного
реєстратора вчинити реєстраційні дії
прав за документом, який не
передбачений Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
жовтня 2013 року у справі № 804/10213/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
її тексту у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко