Справа № 817/983/14
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/800/43653/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Рівненської митниці Міндоходів

на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 28
травня 2014 року

та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 21 липня 2014 року

у справі № 817/983/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бауер"

до Рівненської митниці
Міндоходів

про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бауер" звернулось до
суду з позовом до Рівненської митниці
Міндоходів просило визнати
протиправними та скасувати картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску та пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 12.03.2014р.
№204050001/2014/00003 та рішення про
коригування митної вартості товарів
від 12.03.2014р. №204050001/2014/000004/2.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2014
року у справі №817/983/14, залишеною без
змін ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 21 липня 2014 року у зазначеній справі,
позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Рівненська
митниця Міндоходів звернулась до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить вищезазначені судові рішення
скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

ТОВ "Бауер" подало до Вищого
адміністративного суду України
заперечення на касаційну скаргу, в
якому наголошувало на відповідності
судових рішень обставинам справи та
вимогам законодавства України, просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, судові рішення - без змін.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 2201 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги та заперечень на неї,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права і наданої ними
правової оцінки обставин у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 02.07.2012р. між покупцем
ТОВ "БАУЕР" (Україна) та продавцем UАВ "Аrt
Style " (Литва) укладено контракт № 30 на
поставку товару.

03.03.2014р. між ТОВ "БАУЕР" (Україна) та UАВ
"Аrt Style " (Литва) укладено доповнення № 2
до контракту № 30 від 02.07.2012р., яким
встановлено фіксовані ціни на окремі
одиниці товару.

Згідно доповнення № 2 до контракту № 30
від 02.07.2012р. встановлено фіксовані
ціни на окремі одиниці товару, а саме:
халат білий жіночий; комплект посуди із
нержавіючої сталі - "Стандарт міні без
сковороди" 1,5 л.; каструля із
нержавіючої сталі діам.20 см. 2,5 л.;
каструля із нержавіючої сталі діам.24
см. 4,0 л.; тертка із нержавіючої сталі;
полотно трикотажне довго ворсове Livorno;
полотно трикотажне довговорсове Меrino;
полотно трикотажне довговорсове LА60
W50200 ВЕV 15L; полотно трикотажне
довговорсове Livorno Реru soft; стьобаний
утеплювач Vitalite Natura; стьобаний
утеплювач Chalet beige; стьобаний утеплювач
Akvarelle (Vitalite); трикотажна стрічка із
штучних волокон без лого, 30 мм;
трикотажна стрічка із штучних волокон
без лого тонка, 30 мм; соковижималка
торгової марки BAUER HU-100.

Митна вартість товару позивачем
визначена за ціною договору.

На підтвердження заявленої митної
вартості товару за ціною договору
декларант подав до митного оформлення
документи, перелік яких міститься в
судових рішеннях.

Вважаючи, що наданих позивачем
документів недостатньо для
підтвердження визначеної позивачем
митної вартості ввезеного товару,
митним органом запропоновано
декларанту надати наступні додаткові
документи виписку з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини; замовлення на
поставку, еталони та технічні умови на
товар.

Проведено процедуру консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору другорядних
методів визначення митної вартості
товарів, відповідно до вимог статей 59
Митного кодексу України.

Витребувані документи ТОВ "БАУЕР"
надані не були.

Митним органом винесено рішення про
коригування митної вартості товару
№204050001/2014/000004/2 від 12.03.2014р.

Митна вартість визначена митним
органом за ціною договору щодо
ідентичних товарів.

Митним органом при розрахунку митної
вартості товару за основу взято
вартість операцій з ідентичними
товарами, що ввозилися на тих же
комерційних умовах, на виконання того ж
зовнішньоекономічного договору, що і
оцінювані товари.

Видана картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 204050001/2014/00003 від 12.03.2014р.

Згідно статті 49 Митного кодексу
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України
встановлено, що заявлена митна
вартість товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Згідно із частинами 1, 2 статті 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Кодексу у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи,
визначені цією ж статтею.

Частиною 4 статті 53 МК України
визначено, що у разі якщо митний орган
має обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно із частиною 1 статті 54 Кодексу
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за
основу для її визначення може братися
або ціна, за якою ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному із продавцем
покупцю відповідно до статті 62 цього
Кодексу, або вартість товарів,
обчислена відповідно до статті 63 цього
Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Відповідно до частин 1, 8 статті 43 МК
України документами, що
підтверджують країну походження
товару, є сертифікат про походження
товару, засвідчена декларація про
походження товару, декларація про
походження товару, сертифікат про
регіональне найменування товару. У
разі якщо в документах про походження
товару є розбіжності у відомостях про
країну походження товару або митним
органом встановлено інші відомості про
країну походження товару, ніж ті, що
зазначені у документах, декларант або
уповноважена ним особа має право
надати митному органу для
підтвердження відомостей про заявлену
країну походження товару додаткові
відомості.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем при митному оформленні
товару подано декларацію про
походження товару, країна походження
товару вказана у графі 6 митної
декларації, комерційному рахунку
(інвойсі).

Митний орган не вказував про те, що у
документах, наданих позивачем для
митного оформлення товару, є
розбіжності у відомостях про країну
проходження.

Таким чином, відсутність сертифікату
про походження товару та оригіналу
пакувального листа не могли бути
підставами для розбіжностей у поданих
документах.

Судами попередніх інстанцій вірно
встановлено, що продавцем по контракту
№ 30 на поставку товару UАВ "Аrt Style "
(Литва) надано лист від 24.04.2014 р., як
додаткове джерело інформації щодо ціни
(вартості) товару.

При цьому, позивачем надавалася
додаткова інформація у вигляді виписок
з бухгалтерської документації за
період січень-березень 2014р., каталог
виробника посуду INOXIA S.I.r., Італія,
замовлення на поставку; еталони та
технічні умови на товар, які є фактично
умовами здійснення
зовнішньоекономічних операцій,
гігієнічні висновки держсанепідем
служби України, сертифікат
відповідності та декларації
відповідності, сертифікат OEKO-TEX,
протокол досліджень Литовського
інституту текстилю , замовлення на
поставку, стандарт підприємства
(технічні умови) UAB Art Style .

Позивачем, подано відповідачу
достатній пакет документів на
підтвердження кількісних і вартісних
показників імпортованого товару,
повноти і достовірності митної
вартості товару, заявленої позивачем
за першим методом, тому заявлена
позивачем митна вартість товарів за
ціною договору відповідає вимогам
статті 58 Митного кодексу України.

Згідно частини 5 статті 53 Митного
кодексу України, забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Повноваження митниці щодо
витребування додаткових документів
для перевірки правильності визначення
митної вартості товару можуть бути
реалізовані за наявності
обґрунтованих підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару.

Разом з тим, судова колегія звертає
увагу, що ненадання декларантом
запитуваних митним органом документів,
за відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості.

Зазначена правова позиція висловлена в
постановах Верховного Суду України від
29.05.2012року, 17.06.2014 року.

Отже, висновок судів попередні
інстанцій про порушення відповідачем
вимог статті 53 Митного кодексу України
та безпідставне зобов'язання позивача
надати додаткові документи для
підтвердження митної вартості товару,
є правомірним.

Із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права. Також відсутні
підстави вважати, що цими судами
допущені порушення норм
процесуального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що рішення судів попередній
інстанцій підлягають залишенню без
змін.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Рівненської митниці
Міндоходів - відхилити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2014
року та постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 21 липня 2014 року у справі № 817/983/14 -
залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: