Справа № 2а-12711/10/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/11635/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
грудня 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року

у справі № 2а-12711/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транснафтохім»

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва

про визнання неправомірними дій та
бездіяльності, зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Транснафтохім»
(далі - позивач) звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському рай міста
Києва (далі - відповідач) про визнання
неправомірною бездіяльності ДПІ у
Печерському районі м. Києва щодо
перенесення до електронної бази даних
податкової звітності декларацій з
податку на додану вартість, поданих ТОВ
«Транснафтохім», за жовтень і листопад
2009 року та за період з березня по
вересень 2010 року; зобов'язання ДПІ у
Печерському районі м. Києва перенести
до бази даних податкової звітності
декларації з податку на додану
вартість, подані ТОВ «Транснафтохім»,
за жовтень і листопад 2009 року та за
період з березня по вересень 2010 року (в
редакції клопотання про збільшення
позовних вимог від 29 листопада 2010 року).

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 30 листопада 2010 року
позовні вимоги в частині визнання
неправомірною бездіяльності ДПІ у
Печерському районі м. Києва щодо
перенесення до електронної бази даних
податкової звітності декларацій з
податку на додану вартість, поданих ТОВ
«Транснафтохім», за жовтень, листопад
2009 року та в частині зобов'язання
перенести до електронної бази даних
податкової звітності декларації з
податку на додану вартість, поданих ТОВ
«Транснафтохім», за період з вересня по
грудень 2009 року залишено без розгляду.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 грудня 2010 року позов задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність
ДПІ у Печерському районі м. Києва щодо
перенесення до електронної бази даних
податкової звітності декларацій з
податку на додану вартість, поданих ТОВ
«Транснафтохім», з березня по вересень
2010 року. Зобов'язано ДПІ у Печерському
районі м. Києва перенести до
електронної бази даних податкової
звітності декларації з податку на
додану вартість, подані ТОВ
«Транснафтохім», з січня по вересень 2010
року.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 грудня 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Печерському
районі м. Києва, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 грудня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 лютого 2011 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, податкові
декларації з податку на додану
вартість за період з січня по вересень
2010 року були подані позивачем до ДПІ у
Печерському районі м. Києва нарочно та
засобами поштового зв'язку, що
підтверджується відбитками штемпеля
податкового органу «ОТРИМАНО» із
зазначенням дати отримання та
присвоєнням реєстраційного номера, а
також фіскальними чеками УДППЗ
«Укрпошта» з описами вкладення у
цінний лист. Податкові декларації
містили усі обов'язкові реквізити, а
також були підписані керівником
товариства та скріплені печаткою
платника податків (арк. справи 34-89, 125-151).

Разом з цим, показними вказаних
декларацій відповідачем не були
внесені до електронної бази податкової
звітності, а також інформації щодо
невизнання податкових декларацій з
податку на додану вартість за період з
січня по червень 2010 року.

Доказів надіслання позивачу
повідомлень про невизнання податкової
звітності відповідачем надано не було.

Суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюючого органу, з
урахуванням того, що податкові
декларації за період з січня по
вересень 2010 року містили усі
обов'язкові реквізити. Також, суд
виходив з того, що оскільки доказів
надіслання позивачу повідомлень про
невизнання податкової звітності
відповідачем надано не було, то
податковий орган зобов'язаний був
відобразити показники, задекларовані
товариством у податкових деклараціях з
податку на додану вартість за період з
січня по вересень 2010 року, у
електронній базі даних податкової
звітності.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Абзацом 1 підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті
4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

За приписами абзацу 2 підпункту 4.1.2
пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) якщо службова
(посадова) особа контролюючого органу
порушує норми абзацу першого цього
підпункту, платник податків
зобов'язаний до закінчення граничного
строку подання декларації надіслати
таку декларацію поштою з описом
вкладеного та повідомленням про
вручення, до якої долучається заява на
ім'я керівника відповідного
контролюючого органу, складена у
довільній формі, із зазначенням
прізвища службової (посадової) особи,
яка відмовилася прийняти декларацію,
та/або із зазначенням дати такої
відмови. При цьому декларація
вважається поданою в момент її
вручення пошті, а граничний
десятиденний строк, встановлений для
поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не
застосовується.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 4.1.2
пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) платник
податків може також оскаржити дії
службової (посадової) особи
контролюючого органу з відмови у
прийнятті податкової декларації у
судовому порядку.

Згідно абзацу 5 підпункту 4.1.2 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) податкова звітність,
отримана контролюючим органом від
платника податків як податкова
декларація, що заповнена ним всупереч
правилам, зазначеним у затвердженому
порядку її заповнення, може бути не
визнана таким контролюючим органом як
податкова декларація, якщо в ній не
зазначено обов'язкових реквізитів, її
не підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
має право: надати таку нову декларацію
разом зі сплатою відповідного штрафу;
оскаржити рішення податкового органу в
порядку апеляційного узгодження.

Наказом ДПА України від 30 травня 1997
року № 166 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) був
затверджений Порядок заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість, пунктом 3.4
якого передбачено, що платник податку
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає в
декларації. Дані, наведені в
декларації, мають відповідати даним
бухгалтерського та податкового обліку
платника, достовірність даних
підтверджується: підписом платника,
якщо платник - фізична особа, в інших
випадках (особа, яка визначена як
платник податку на додану вартість,
крім фізичних осіб) - підписами
відповідальних посадових осіб
(керівника, головного бухгалтера) та
печаткою, а в разі подання декларації в
електронній формі - електронним
підписом осіб (які підписують
декларацію), зареєстрованим у порядку,
визначеному законодавством.

З метою запровадження централізованої
системи приймання та комп'ютерної
обробки податкової звітності
платників податків та реєстрів
отриманих та виданих податкових
накладних із урахуванням різних
способів надходження документів до
органів державної податкової служби
України, у тому числі в електронному
вигляді засобами телекомунікаційного
зв'язку, та відповідно до статті 2
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні», наказом ДПА України
від 31 грудня 2008 року № 827 були
затверджені Методичні рекомендації
щодо централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України.

Відповідно до пункту 4.3 Методичних
рекомендацій щодо централізованого
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в ОДПС України, затверджених
наказом ДПА України від 31 грудня 2008
року № 827 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
податкова звітність має бути: надана
адресату звітності за формами
встановленого зразка, що діють на
момент подання документа, з
обов'язковими додатками; повністю
заповненою, а саме: наявні обов'язкові
реквізити та значення показників, що не
заповнюються через відсутність
інформації, мають бути прокреслені;
документи податкової звітності, що
подаються на паперових носіях, мають
бути заповнені чорнилом, пастою
кулькових ручок, за допомогою
друкарських машинок, принтерів,
засобів механізації або інших засобів,
які забезпечують збереження записів
протягом установленого терміну
зберігання звітності; без підчисток,
помарок, малопомітних виправлень;
підписана відповідними посадовими
особами, скріплена печаткою платника
податків.

Відповідно до пункту 4.4 Методичних
рекомендацій щодо централізованого
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в ОДПС України, затверджених
наказом ДПА України від 31 грудня 2008
року № 827 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), під
обов'язковими реквізитами розуміються:
тип документа (звітний, уточнюючий,
звітний новий); звітний (податковий)
період; назва платника податків; код
платника податків згідно з Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій України відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 22 січня 1996 року № 118 «Про створення
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України»
або реєстраційний (обліковий) номер з
ТРДПАУ; ідентифікаційний номер згідно
з ДРФО або, у разі відмови від нього -
серія та номер паспорта для фізичної
особи; місцезнаходження платника
податків; назва ОДПС, до якого
подається звітність; дата подання
звіту (або дата заповнення - залежно від
форми); підписи посадових осіб,
засвідчені печаткою. Для звітів, у яких
це передбачено формою: звітний
(податковий) період, що уточнюється, у
разі надання платником податків
уточнюючого розрахунку; ініціали,
прізвища та ідентифікаційні номери
посадових осіб; код виду економічної
діяльності (КВЕД); код органу місцевого
самоврядування за КОАТУУ;
індивідуальний податковий номер та
номер Свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
згідно з даними Реєстру платників
податку на додану вартість за звітний
(податковий) період.

Пунктом 4.5 Методичних рекомендацій
щодо централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України, затверджених наказом ДПА
України від 31 грудня 2008 року № 827 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), визначено, що
якщо надана органу ДПС платником
податків податкова звітність
заповнена ним з порушенням правил,
зазначених у затвердженому порядку
заповнення, то вона може бути не
визнана таким органом ДПС як податкова
декларація, а саме: 1) у ній не зазначено
обов'язкових реквізитів або не
проставлено прочерк у показниках, які
не заповнюються; 2) її не підписано
відповідними посадовими особами
(факсиміле не дозволяється); 3) не
скріплено печаткою платника податків;
4) відсутні обов'язкові додатки до
податкової звітності, передбачені
порядком заповнення відповідної
звітності; 5) неможливо прочитати текст
або цифри внаслідок пошкодження
(наприклад, документи, залиті чорнилом
або іншою рідиною, потерті); 6) наявні
порвані аркуші, підчищення, помарки,
виправлення, дописки і закреслювання; 7)
подана ксерокопія звітних документів;
8) звітність з податку на додану
вартість, подана неплатником ПДВ. У
таких випадках працівники
структурного підрозділу ОДПС, до
функцій якого належить приймання
податкової звітності, в усній формі
попереджають платника податків про
виявлені недоліки і право невизнання
органом ДПС такої податкової звітності
відповідно до норм Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами». Якщо
платник податків наполягає на
прийнятті звітності, то звітність
приймається, реєструється та разом зі
службовою запискою передається до
галузевого підрозділу для подальшого
зберігання у звітній частині особової
справи платника податків. На
примірнику, що залишається у платника
податків, проставляється штамп
«ОТРИМАНО, попереджено про можливість
невизнання» (зразок штампа наведено у
додатку 1 до Методичних рекомендацій).
Структурним підрозділом ОДПС, до
функцій якого належить приймання
податкової звітності у триденний
термін від дня отримання звітності (але
не пізніше наступного дня від
граничного строку подання),
надсилається платнику податків
повідомлення про невизнання ОДПС
податкової звітності як податкової
декларації із зазначенням підстав
неприйняття та пропозицією надати нову
податкову декларацію, оформлену
належним чином (підпункт 4.1.3 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами»). У БДАЗ ця
податкова звітність тільки
реєструється (без внесення показників)
та отримує статус «Не визнано як
податкова декларація» із обов'язковим
зазначенням підстав невизнання, а в
коментарях проставляється
реєстраційний номер повідомлення ОДПС
(про невизнання податкової звітності
як податкової декларації) та дата його
відправки. Для інформування платників
податків про відповідальність та
наслідки повернення податкової
звітності на дошці об'яв або інших
інформаційних стендах в операційних
залах розміщується витяг із Закону N 2181
(підпункт 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами»).

Згідно з пунктом 4.6 Методичних
рекомендацій щодо централізованого
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в ОДПС України, затверджених
наказом ДПА України від 31 грудня 2008
року № 827 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
передбачено, що у разі визначення
підрозділом оподаткування юридичних
або фізичних осіб неправомірності
подання податкової звітності
платником податків на підставах, не
передбачених пунктом 4.5, а саме:
випадків подання платниками податку на
додану вартість податкової звітності
за період, що не відповідає звітному
періоду для кожного конкретного
платника, випадків подання платниками
податкової звітності, яка не
відповідає обраному режиму
оподаткування, випадків подвоєння
поданої податкової звітності з вини
суб'єкта господарювання, працівник
цього підрозділу протягом 3 робочих
днів з моменту отримання реєстру
прийнятої звітності готує та
направляє: за підписом керівника
органу ДПС - платнику податків
повідомлення про невизнання такої
звітності як податкової декларації із
зазначенням підстав неприйняття такої
звітності та пропозицією подати нову,
оформлену належним чином; за підписом
керівника підрозділу оподаткування
юридичних або фізичних осіб -
підрозділу ведення та захисту
податкової звітності службову записку
з резолюцією керівника ОДПС для
присвоєння такій звітності (з усіма
поданими додатками) в електронних
базах статусу «Не визнано як податкова
декларація» та проставлення в
коментарях реєстраційних номерів
повідомлень (про невизнання ОДПС
декларації як податкової) та дат їх
відправлення; за підписом керівника
підрозділу оподаткування юридичних
або фізичних осіб - підрозділу обліку і
звітності службову записку з
резолюцією керівника ОДПС для усунення
даних, занесених до КОР, датою
службової записки.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, податкові
декларації ТОВ «Транснафтохім» з
податку на додану вартість за період з
січня по вересень 2010 року містили усі
обов'язкові реквізити, декларації
також були підписані керівником
підприємства та скріплені печаткою
платника податків.

Доказів надіслання позивачу
повідомлень про невизнання податкової
звітності податковим органом в процесі
розгляду справи надано не було. Не
додано таких доказів і до касаційної
скарги.

Відповідно до пункту 4.8 Методичних
рекомендацій щодо централізованого
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в ОДПС України, затверджених
наказом ДПА України від 31 грудня 2008
року № 827 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), за
відсутності зауважень до оформлення
податкової звітності вона
реєструється і вважається прийнятою.
Цей факт засвідчують відповідні
відмітки: штамп, дата реєстрації
документа та реєстраційний номер.
Відмітки проставляються на полях,
визначених затвердженими формами
податкової звітності, як основного
документа, так і додатка до нього. На
примірнику, що подається до державної
податкової інспекції, проставляється
штамп «Конфіденційно» (зразок штампа
наведено у додатку 1 до Методичних
рекомендацій). На примірнику, що
залишається у платника, проставляється
штамп «ОТРИМАНО» (зразок штампа
наведено у додатку 1 до Методичних
рекомендацій). Дані податкової
звітності вносяться в електронні бази
районного рівня до відповідних форм
податкової звітності та періодів, які
відповідають полям: тип періоду, місяць
та рік звітного періоду еталонного
довідника «Терміни подання податкових
документів» та Тимчасового реєстру
форм звітних документів платників
податків юридичних та фізичних осіб -
підприємців, зі змінами та
доповненнями, в тому числі доведеними
листами ДПА України.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, про
обґрунтованість позовних вимог та
наявність підстав для їх задоволення.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Печерському районі м.
Києва підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 грудня 2010 року та ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 лютого 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі міста
Києва залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 грудня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна