Справа № 804/13013/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 р. Справа № 804/13013/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Комунального
підприємства «Нікопольське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» до Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про зобов'язання утриматися
від вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Нікопольське
виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» звернулося до суду з
адміністративним позовом в якому
позивач просить зобов'язати
Нікопольську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області утриматися
від вчинення дій щодо стягнення в
судовому порядку суми податкового
боргу в розмірі 854324,60 грн. до фактичного
проведення взаєморозрахунків по
різниці тарифах, відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№30 від 29.01.2014 року.

В обґрунтування позову позову
зазначено, що у зв'язку з несвоєчасними
розрахунками користувачів за надані
послуги у позивача виник податковий
борг, а тому оскільки вини Комунального
підприємства «Нікопольське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» у несвоєчасному
проведенні взаєморозрахунків по
податковим платежам, дії відповідача
по пред'явленню адміністративного
позову до суду є незаконними.

Відповідач надав заперечення в яких
зазначив, що позовні вимоги КП
«Нікопольське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» про зобов'язання
відповідача утриматися від вчинення
дій щодо стягнення в судовому порядку
суми податкового боргу в розмірі 854324,60
грн. є протиправними та неспроможними з
огляду на те, що такі дії Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області відповідають та вчинені у
спосіб передбачений чинним
законодавством та вже вчинені шляхом
звернення до суду про стягнення
податкового боргу з Позивача.

Позивач в судове засідання не з'явився,
повідомлений належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, просив розглянути справу без
участі представника.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України
адміністративна справа має бути
розглянута і вирішена протягом
розумного строку, але не більше місяця
з дня відкриття провадження у справі,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, суд ухвалив розглянути
справу без участі сторін відповідно до
положень ст.128 КАС України в письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Як зазначає позивач в позовній заяві,
14.07.2014 р. на адресу Комунального
підприємства «Нікопольське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» Нікопольської міської
ради від Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області надійшов
адміністративний позов про стягнення
коштів з усіх рахунків відповідача
відкритих у банківських установах на
суму податкового боргу по платежам до
бюджету всього в розмірі 854324,60 грн., а
саме: по платежу «податок на додану
вартість» в розмірі - 795873,00 грн., по
платежу «податок на прибуток
підприємств» в розмірі - 38556,60 грн., по
платежу «частина чистого прибутку» в
розмірі -19895,00 грн..

Статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлений законом.

Відповідно до п.7.3 ст.7 Податкового
кодексу України будь-які питання щодо
оподаткування регулюються цим
Кодексом і не можуть встановлюватися
або змінюватися іншими законами
України, крім законів, що містять
виключно положення щодо внесення змін
до цього Кодексу та/або положення, які
встановлюють відповідальність за
порушення норм податкового
законодавства

Підпунктом 14.1.39 п.14 ст.14 Податкового
кодексу України встановлено, що
грошове зобов'язання платника податків
- сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно до п.п.16.1.4 п. 16.1. ст. 16 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до пп.20.1.19 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
застосовувати до платників податків
передбачені законом фінансові
(штрафні) санкції (штрафи) за порушення
податкового чи іншого законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини.

Відповідно до п. 41.2 ст. 41 Податкового
кодексу України органами стягнення є
виключно контролюючі органи,
уповноважені здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу.

Суд зазначає, що позивач в своїй
позовній заяві не заперечує факт
наявності податкового боргу та не
вказує на порушення податкового
законодавства з боку контролюючого
органу при нарахуванні вказаного
боргу, проте вважає, що відповідач
безпідставно намагається стягнути
податковий борг, оскільки вказана сума
боргу складається із заборгованості
користувачів та держави в частині
компенсації тарифу.

Проте, згідно вищевказаних норм
податкового законодавства, податковий
борг платника податку та його сплата не
ставиться в залежність від виконання
зобов'язань перед таким платником його
контрагентами.

Крім того, суд звертає увагу позивача,
що ним вибраний неналежний спосіб
захисту, оскільки у випадку його згоди
з податковим боргом або стягнення
такого боргу в судовому порядку, що має
місце та викладено в даній позовній
заяві, він може звернутися до
адміністративного суду, за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення, із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

На підставі викладеного, суд доходить
висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В. Єфанова