Справа № 2а-0770/1719/11
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року
м. Київ К/800/26506/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

при секретарі: Сватко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Закарпатдорбуд»

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року

у справі №2а-0770/1719/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Закарпатдорбуд» (надалі - ТОВ «БК
«Закарпатдорбуд»)

до Свалявської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області (надалі - Свалявська МДПІ
Закарпатської області)

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішення, -

встановив:

У травні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом в якому поставлено
питання про скасування податкових
повідомлень-рішень від 03.03.2011 року
№ та №.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення від
03.03.2011 року № та №.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року рішення першої інстанції
скасовано у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з висновками суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права та неправильне
застосування судами норм
матеріального права, ставить питання
про скасування постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2013 року та просить
залишити в силі постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, контролюючим органом була
проведена документальна невиїзна
перевірка ТОВ «БК «Закарпатдорбуд» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з01.01.2008 року по
31.12.2009 року при здійсненні операцій з
ТОВ «Аммет», ТОВ
«Інвестеційно-будівельна компанія
«Сібург ресорсес-Україна», ТОВ «ІБК АМБ
Білдінг», ТОВ «Діа-Юнайтед будівельна
та торгова група», ТОВ БК
«Спецбудмеханізація», ТОВ «Техмедбуд»,
ТОВ БК «Спецдорбуд», про що складено
акт №20-2300/3419450 від 17.02.2011 року.

Під час проведення перевірки, на думку
податкового органу, було встановлено
порушення позивачем вимог: п.5.1, п.п.5.2.1
п.5.2 ст.5, п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств»; п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість»; ч1 ст.203, ч.2 ст.215,ч.2 ст.228 ЦК
України.

За наслідками проведеної перевірки
Свалявська МДПІ Закарпатської області
були прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 03.03.2011 року
№, яким позивачу збільшено суму
податкового зобов'язання по податку на
прибуток та №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість.

Задовольняючі позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
матеріалами справи підтверджено
реальність здійснення господарських
операцій з отримання послуг, які
використані в господарській
діяльності підприємства. Отже,
вартість послуг була правомірно
віднесена позивачем до складу валових
витрат та, відповідно, формування
податкового кредиту на суми ПДВ,
наявного у вартості отриманих послуг, є
правомірним.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, колегія апеляційного
суду дійшла висновку, що господарські
операції позивача з зазначеними
контрагентами, у перевіряємому
періоді, є формальними.

При розгляді, справи судами попередніх
інстанцій було встановлено, що
основним видом діяльності позивача є
діяльність у сфері будівництва,
реконструкції (ремонту) автомобільних
доріг. Так, у матеріалах справи
містяться копії договорів, укладених
ТОВ «БК «Закарпатдорбуд» з: ВАТ
«Оленівське шляхово-будівне
управління»; Службою автомобільних
доріг в Івано-Франківській області;
Верховинською районною державною
адміністрацією; ДП «Мокрянське
лісомисливське господарство»; ВАТ
«Ужгородське ШБУ-58».

Для реалізації взятих на себе
зобов'язань позивачем і були укладені
спірні, на думку податкового органу,
правочини з його контрагентами.

А саме, як вбачається з матеріалів
справи між позивачем (замовник) та його
контрагентами було укладено ряд угод
щодо надання в оренду
дорожньо-будівельних машин та
механізмів, надання послуг
дорожньо-будівельними машинами та
виконання інших робіт за заявками
замовника, а саме: з ТОВ
«Інвестеційно-будівельна компанія
«Сібург ресорсес-Україна» №256/2008 від
01.08.2008р.; з ТОВ «Аммет» №8/2009 від 01.06.2009р.;
з ТОВ БК «Спецбудмеханізація» №32/2007
від 01.11.2007р., №18 від 01.01.2008р., №22/2008 від
01.10.2008р., №24 від 01.11.2008р., №26/2008 від
01.12.2008р., №О8/О9 від 15.08.2009р.; з ТОВ
«Техмедбуд» №35/2008 від 01.08.2008р., №12-2009
від 18.08.2009р.; з ТОВ БК «Спецдорбуд» 31/07
від 01.11.2007р., №42/2008 від 01.08.2008р., №48/2008 від
01.12.2008р., №46/2008 від 01.11.2008р., №44/2008 від
01.10.2008р., №1/2009 від 15.08.2009р.; з ТОВ
«Діа-Юнайтед будівельна та торгова
група» №4689/2008 від 03.08.2008р.

Однак, листами ДПІ у Печерському районі
м.Києва було повідомлено, що: ТОВ
«Інвестеційно-будівельна компанія
«Сібург ресорсес-Україна» протягом
2008-2009 років сплатило ПДВ у розмірі
4120,00грн. та податку на прибуток у
розмірі 1025,50грн., витрати на оплату
праці відсутні; ТОВ «Аммет» протягом
2008-2009 років сплатило ПДВ - 215948,00грн.,
податку на прибуток - 1370,00грн.,податку з
доходів фізичних осіб - 2645,00грн.,
підприємство за юридичною адресою не
знаходиться, порушено провадження щодо
банкротства даного підприємства.
Відповідно до довідок ТОВ БК
«Спецбудмеханізація» за юридичною
адресою не знаходиться. Постановою
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 22.09.2010р. припинено юридичну
особу ТОВ «Діа-Юнайтед будівельна та
торгова група», протягом
березня-грудня 2008р. та січня-травня 2009р.
товариство виписувало податкові
накладні, суми по яким не включало по
своїх податкових зобов'язаннях з ПДВ.

На підставі вищевикладеного
податковий орган, під час проведення
перевірки дійшов висновку, що угоди,
укладені позивачем з зазначеними
контрагентами є нікчемними, оскільки
не спричиняють реального настання
правових наслідків.

В силу приписів ст.1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи, в тому числі
договори, податкові накладні, рахунки
тощо, мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

До складу валових витрат, як це
визначено у п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 даного
Закону, включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

При цьому підпунктом 5.3.9 пункту 5.3
статті 5 зазначеної норми права
встановлено, що не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Під визначенням податковий кредит,
наведеним у п.1.7 ст.1 Закону України «Про
податок на додану вартість» слід
розуміти - суму, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 даного Закону податковий
кредит звітного періоду складається із
сум податків, сплачених (нарахованих)
платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва
(обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають
амортизації.

Підпункт 7.4.5 пунктом 7.4 ст.7 вказаного
Закону передбачає, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

При цьому п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону «Про
податок на додану вартість»
передбачає, крім визначених судом
обов'язкових підстав виникнення у
платника податку права на податковий
кредит, а в подальшому відшкодування,
ще наявність такої підстави, як
наявність факту поставки товару.

Так, згідно з п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону
податкова накладна виписується на
кожну повну або часткову поставку
товарів (робіт, послуг). Тобто, поставка
товару є необхідною передумовою
правомірності формування податкового
кредиту, а в подальшому отримання
відшкодування податку на додану
вартість.

Отже, надання належним чином
оформлених документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковий орган не встановив та не
довів, що відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

Про необґрунтованість податкової
вигоди можуть також свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема про
наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням часу, місця
знаходження майна або обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва товарів,
виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності;

- відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для такого виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному платником податків
у документах обліку;

- відсутність первинних документів
обліку.

Отже, будь-які документи, в тому числі
договори, податкові накладні, рахунки
тощо, мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Виходячи з наведених правових норм,
можливо зробити висновок, що вони
дозволяють платнику податку формувати
податковий кредит та валові витрати у
зв'язку з реальним придбанням
товарів/робіт/послуг та на підставі
відповідних розрахункових, платіжних
та інших документів, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення податкового обліку.

Слід зазначити, що скасовуючи рішення
першої інстанції та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд
апеляційної інстанції звернув увагу,
що у контрагентів позивача були
відсутні технічні можливості
виконувати взяті на себе згідно з
договорами зобов'язання, відповідно до
листів:

- Державної інспекції по нагляду за
технічним станом машин та обладнання
№16-4-1/12 з якого вбачається, що згідно з
базою уніфікованої автоматизованої
електронно - облікової системи
Держтехнагляду станом на 13.01.11р. за ТОВ
«Аммет»,ТОВ «Інвестиційно -будівельна
компанія «Сібург ресорсес-Україна»,
ТОВ «ІБК АМБ Білдінг», ТОВ «Діа-Юнайтед
будівельна та торгова група», ТОВ
«Техмехбуд», ТОВ БК «Спецдорбуд»
трактори, самохідні шасі, самохідні
сільськогосподарські,
дорожньо-будівельні і меліоративні
машини, сільськогосподарська техніка
та інші механізми не зареєстровані.
Крім того, перереєстрація та зняття з
обліку техніки за зазначеними
товариствами за період з 01.01.2008р. по
01.01.2011р. не проводилась;

- Управління ДАІ ГУМВС України в
Київській області №18/12636 відповідно до
якого з 01.01.2008 року по 31.12.2009 року
дозволи на дорожнє перевезення
великогабаритних та вагових
транспортних засобів на вищевказані
підприємства управлінням ДАІ ГУМВС
України в Київській області не
видавалися;

- Державної служби автомобільних доріг
України №4/7.2-7-1782/10 від 16.12.2011 року про
те, що ТОВ «Аммет», ТОВ «Інвестиційно
-будівельна компанія «Сібург
ресорсес-Україна», ТОВ «ІБК АМБ
Білдінг», ТОВ «Діа-Юнайтед будівельна
та торгова група», ТОВ «Техмехбуд», ТОВ
БК «Спецдорбуд» стосовно видачі
погоджень на проїзд великогабаритних
та великовагових транспортних засобів
автомобільними дорогами загального
користування не звертались;

- територіального відділення
Держгірпромнагляду по Київській
області та м.Києву №04/89 від 11.01.2011 року
згідно з яким зазначені контрагенти
позивача державну реєстрацію та облік
великовантажних автомобілів та інших
технологічних транспортних засобів не
проводили, дозволів на виконання робіт
підвищеної небезпеки не отримували.

Отже, оскільки наявність у замовника
належно оформлених документів,
необхідних для формування валових
витрат та віднесення певних сум до
податкового кредиту, зокрема виданих
виконавцями податкових накладних, не є
безумовною підставою формування
валових витрат та податкового кредиту,
у разі недоведення реальності
здійснених господарських операцій, суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
контролюючим органом обґрунтовано та у
межах чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судом апеляційної
інстанції, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтоване рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Закарпатдорбуд» - залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов