Справа № 814/2232/14
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2014-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

31 жовтня 2014 року
Справа № 814/2232/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Лісовської Н. В.
розглянув в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "ДОКА-НАФТА", вул.
Шкільна, 3, с. Лимани, Жовтневий район,
Миколаївська область, 57284

доЖовтневої об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
обл., вул. Торгова, 63-а, м. Миколаїв, 54050
провизнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення 17.07.14р. № , В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до
Жовтневої ОДПІ ГУ Міндоходів у
Миколаївській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 17.07.2014 року.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що перевіряючі дійшли
невірних висновків щодо завищення
позивачем податку на додану вартість у
березні 2013 року та неправомірності
формування податкового кредиту за
вказаний період за рахунок
господарських операцій, здійснених з
контрагентом ПП «Сапфір і К», оскільки,
по-перше, ДПІ не мала законних підстав
на проведення перевірки, по-друге,
товарність та реальність здійснених
господарських операцій підтверджена
позивачем належним чином. Просить суд
позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнає з
підстав, викладених у письмових
запереченнях.

Представниками сторін заявлені
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Суд здійснює розгляд справи в порядку
письмового провадження відповідно до
ч. 4 ст. 122 КАС України.

Вислухав пояснення сторін у минулих
судових засіданнях, з'ясував всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінив
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
дослідив матеріали, що містяться у
справі, суд дійшов висновку, що позов
належить задоволенню, виходячи з
наступного:

ДПІ з 19.06.2014 по 20.06.2014 року було
проведено позапланову документальну
невиїзну перевірку ТОВ «Дока Нафта» з
питань правомірності формування
податкового кредиту по
взаємовідносинам з ПП «Сапфір і К» за
березень 2013 року.

Перевіркою встановлено завищення
податку на додану вартість за березень
2013 року на суму 12322,50 грн., про що було
складено акт № 463/14-20-22-38350446 від 27.06.2014
року.

На підставі акту перевірки було
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 17.07.2014
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 15403,10 грн., з яких - 12322,50
грн. за основним платежем, 3080,60 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Перевіряючі дійшли таких висновків у
зв'язку з тим, що від ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у
Миколаївській області отримано Акт від
06.11.2013 року № 172/14-03-22-08 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ПП
«Сапфір і К» щодо підтвердження
фінансово-господарських відносин з
платниками податків контрагентами
постачальниками за період
липень-грудень 2012 року, січень-вересень
2013 року та контрагентами покупцями.
Зазначеним Актом встановлено
відсутність ПП «Сапфір і К» за
податковою адресою не знаходиться.
Крім того, ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва ГУ Міндоходів у
Миколаївській області було отримано
постанову від 21.10.2013 року про
призначення податкової перевірки, з
якої вбачається, що ПП «Сапфір і К» мав
господарські відносини з
підприємствами, що мають ознаки
фіктивності та виникла необхідність у
проведенні податкової перевірки
дотримання вимог податкового
законодавства України ПП «Сапфір і К»
щодо правильності формування
податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за період з 01.01.2012-21.10.2013 року.
Крім того, ДПІ у своїх запереченнях
зазначає, що Позивачем під час
проведення перевірки не надано
документів, що б підтверджували
реальність здійснених господарських
операцій на виконання договору
поставки товару з ПП «Сапфір і К».

Суд критично оцінює правову позицію
відповідача, з оглядом на наступне:

У листі Вищого Адміністративного суду
України від 01.11.2011 року вих. № 1936/11/13-11,
наголошується, що суд, під час розгляду
справ повинен ретельно перевіряти всі
доводи сторін, документи та інші данні,
що спростовують реальність
господарської операції, яка
відображена в податковому обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфікації кожної господарської
операції - умов перевезення,
зберігання товарів, змісту послуг, що
надаються тощо.

За даним адміністративним позовом суд
не розглядає питання щодо недійсності
або нікчемності правочинів, він
з'ясовує, чи мали місце порушення
законодавства, що стали підставою для
винесення податкових
повідомлень-рішень, чи вони винесені
протиправно та підлягають скасуванню.

Відповідно до положень п. 198.3 ст. 198
Податкового Кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно положень статей 134, 138 ПК України
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

ТОВ «Дока-Нафта» відповідно до КВЕД
займається наступними видами
діяльності:

- Оптова торгівля зерном,
необробленим тютюном, насінням і
кормами для тварин;

- Оптова торгівля твердим, рідким,
газоподібним паливом і подібними
продуктами (основний);

- Неспеціалізована оптова
торгівля;

- Роздрібна торгівля пальним.

11.03.2013 року позивачем було укладено
договір поставки № 11/03-1 з ПП «Сапфір і
К», за яким постачальник (ПП «Сапфір і
К») зобов'язується передати в узгоджені
строки у власність покупця (ТОВ
«Дока-Нафта»), а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
паливно-мастильні матеріали.
Додатковою угодою № 1 від 11.03.2013 року до
договору поставки № 11/03-1 визначено
товар (дизельне паливо), його кількість
(7950 л.), ціна товару (9,30 грн./л.) строк
оплати товару (до 18.03.2013 року).

Таким чином, придбання такого виду
товару співвідноситься з характером
господарської діяльності позивача.

На підтвердження виконання вказаного
договору позивачем надано до суду:
договір поставки мастильних
матеріалів та додаткову угоду до нього,
видаткову накладну, податкову
накладну, товарно-транспортну накладну
на відпуск нафтопродуктів, платіжні
доручення, що підтверджують оплату
товару за договором, сертифікат
відповідності, паспорт якості товару.
Крім того, на підтвердження реальності
поставки та використання товару у
своїй подальшій господарській
діяльності, позивачем надано договір
оренди комплексу АЗС, договір
перевезення, документи, що містять
відомості про транспорт, яким
здійснювалося перевезення дизельного
палива, журнал реєстрації проведення
вимірювань нафтопродуктів у
резервуарах, журнал обліку надходження
нафтопродуктів на АЗС, змінні звіти АЗС
тощо. Копії перелічених документів
містяться в матеріалах справи.

Щодо посилань ДПІ на недобросовісність
контрагента позивача за договором ПП
«Сапфір і К», суд зауважує, що
неможливість проведення перевірки
контрагента за договором, а також
неможливість проведення зустрічної
звірки, не може свідчити про
нереальність господарської операції,
оскільки проведення перевірки є
заходом контролю податкового органу
відносно платника податків, а
реальність господарської операції
оцінюється з урахуванням її
специфікації - умов перевезення,
зберігання товарів, змісту послуг, що
надаються тощо. Таким чином, при
дослідженні господарської операції,
контрагент за договором, в першу чергу,
розглядається як суб'єкт
господарювання, спроможний або
неспроможний надавати відповідні
послуги або поставляти товари. Крім
того, судовим рішенням в
адміністративній справі (постанова
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 06.03.2014 року
у справі № 814/4947/13-а), яке набрало
законної сили, зобов'язано ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва ГУ
Міндоходів у Миколаївській області
виключити з системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України з
підсистеми п.2.19 „Податкового блоку"
відомості викладені в Акті №
172/14-03-22-08/32996659 від 06.11.2013 року " Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП " Сапфір і К" щодо не
підтвердження факту реального
здійснення господарських операцій в
частині формування податкового
кредиту і податкових зобов'язань між
ПП " Сапфір і К" та його контрагентами у
період липень-грудень 2012 року,
січень-вересень 2013 року.

Таким чином, суд приходить висновку, що
позовні вимоги обґрунтовані та
належать задоволенню.

Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості (частина 1 статті 11 КАС).

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При винесені рішення по
адміністративній справі, суд вирішує
питання про розподіл витрат відповідно
до ст.94 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Дока Нафта» -
задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення
рішення Жовтневої об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області № від 17.07.2014 року.

Повернути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Дока Нафта» судовий
збір у сумі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає чинності з моменту закінчення
десятиденного строку на апеляційне
оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
Адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя
Н. В. Лісовська