Справа № 9101/165917/2011
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2012-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2012 р.справа № 2а-593/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Семененка Я.В.
Добродняк І.Ю

при секретарі судового засідання:
Бухтіяровій Л.В.

представників сторін:

позивача : - не з'явився;

відповідача: - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області

на постанову Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська від 24 лютого
2011 р. у справі № 2а-593/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області

про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом про
визнання протиправною відмови
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області в нарахуванні пенсії позивачу
за вислугою років, зобов`язання
відповідача призначити позивачу
пенсію за вислугу років згідно п. «е»
ст.55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення»та зобов`язати
відповідача нарахувати позивачу
пенсію за вислугою років з 04.08.10р.

Постановою Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська від 24 лютого
2011 р. у справі № 2а-593/11 адміністративний
позов ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про визнання протиправними
дій - задоволено.

Постанову суду мотивовано
обґрунтованістю позиції позивача
доказами, наявними в матеріалах справи.

Не погодившись з постановою суду,
подано апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, згідно якої особа, яка подає
апеляційну скаргу просить скасувати
постанову Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська від 24 лютого
2011 р. у справі № 2а-593/11, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд не звернув уваги, що
робота у приватного підприємця в
аптеці не відноситься до роботи за
вислугою років.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28.11.11р. справу призначено до
розгляду в порядку письмового
провадження. Ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 16.12.11р.
справу призначено до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники сторін. Жодних клопотань,
повідомлень про причини неявки до суду
не надходило, підстави відсутності
представників сторін суду не
повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників сторін не
заважає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, 16.07.10р.
позивач звернувся до відділу з
призначення пенсій Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області з заявою про призначення
пенсії за вислугою років.

Листом від 21.10.10р. №1364/05-18 позивачу
відмовлено в призначенні пенсії за
вислугою років. Підставою для відмови
зазначено те, що аптека, в якій працює
позивач не має документів про
акредитацію, внаслідок чого
зарахування періоду роботи позивача до
спеціального стажу неможливо.

Суд першої інстанції визнав, що дії
відповідача є неправомірні.

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне погодитись з
висновками суду першої інстанції,
внаслідок наступного.

Так, як свідчать матеріали справи,
позивачем отримано диплом за
кваліфікацією фармацевт, згідно копії
трудової книжки, позивач з 02.08.1985р. по
09.08.2010р. має стаж роботи на посаді
фармацевта.

Згідно п. «е»ст.55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», право на
пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

У відповідності до п.2.2 Постанови
Кабінету Міністрів України №909 від
04.11.1993р. «Про перелік закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років», до
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугу років відносяться
аптеки, аптечні кіоски, аптечні
магазини, контрольно-аналітичні
лабораторії за посадами - провізор,
фармацевт (незалежно від найменування
посад), лаборант.

У відповідності до наказу МОЗ України
від 28.10.2002р. № 385 «Про затвердження
переліків закладів охорони здоров'я,
лікарських, провізорських посад та
посад молодших спеціалістів з
фармацевтичною освітою у закладах
охорони здоров'я», затверджено перелік
закладів охорони здоров'я, до яких
відносяться фармацевтичні (аптечні)
заклади - аптечна база (склад), аптека.
При цьому, аптека - заклад охорони
здоров'я, основним завданням якого є
забезпечення населення, закладів
охорони здоров'я, підприємств, установ
і організацій лікарськими засобами і
виробами медичного призначення.
Аптека, на яку покладено
організаційно-методичне керівництво
аптеками району (міста), називається
центральною районною (міською) аптекою.
Аптека, яка призначена для переважного
забезпечення однієї або декількох
лікарень, інших закладів охорони
здоров'я, а також населення
медикаментами і предметами медичного
призначення, називається відповідно
лікарняною або міжлікарняною аптекою.,
перелік посад молодших спеціалістів з
фармацевтичною освітою (фармацевтів) у
закладах охорони здоров'я (додається).
Окрім того, до посад молодших
спеціалістів з фармацевтичною освітою
(фармацевтів) у закладах охорони
здоров'я наведений наказ МОЗ відносить
і Фармацевта.

Як свідчать матеріали справи, при
здійсненні відмови позивачу в
призначенні пільгової пенсії 21.10.10р.,
відповідач послався на ст.16 Основ
законодавства України про охорону
здоров'я.

Так, відповідно до ст.16 Основ
законодавства України про охорону
здоров'я, Безпосередню охорону здоров'я
населення забезпечують
санітарно-профілактичні,
лікувально-профілактичні,
фізкультурно-оздоровчі,
санаторно-курортні, аптечні,
науково-медичні та інші заклади
охорони здоров'я. Заклади охорони
здоров'я створюються підприємствами,
установами та організаціями з різними
формами власності, а також приватними
особами при наявності необхідної
матеріально-технічної бази і
кваліфікованих фахівців. Порядок і
умови створення закладів охорони
здоров'я, державної реєстрації та
акредитації цих закладів, а також
порядок ліцензування медичної
практики, виробництва лікарських
засобів, оптової, роздрібної торгівлі
лікарськими засобами визначаються
актами законодавства України. Заклад
охорони здоров'я здійснює свою
діяльність на підставі статуту, що
затверджується власником або
уповноваженим ним органом. Незалежно
від юридичного статусу закладу охорони
здоров'я керівництво ним може
здійснювати тільки особа, яка
відповідає встановленим державою
єдиним кваліфікаційним вимогам.
Керівнику закладу охорони здоров'я має
бути забезпечена незалежність у
вирішенні всіх питань, пов'язаних з
охороною здоров'я. Кабінет Міністрів
України та уповноважені Президентом
України міністерства, інші центральні
органи виконавчої влади, а також в
межах своїх повноважень органи
місцевого самоврядування мають право
припинити діяльність будь-якого
закладу охорони здоров'я у разі
порушення ним законодавства про
охорону здоров'я, невиконання
державних вимог щодо якості медичної
допомоги та іншої діяльності в галузі
охорони здоров'я або вчинення дій, що
суперечать його статуту.

Відповідно до п.1, 2 постанови Кабінету
Міністрів України №765 від 15.07.1997р. «Про
затвердження Порядку державної
акредитації закладу охорони здоров'я»,
державна акредитація закладу охорони
здоров'я (далі - акредитація) - це
офіційне визнання статусу закладу
охорони здоров'я, наявності в ньому
умов для надання певного рівня
медико-санітарної допомоги,
підтвердження його відповідності
встановленим критеріям та гарантії
високої якості професійної діяльності.
Акредитації підлягають незалежно від
форми власності усі заклади охорони
здоров'я (далі - заклади). Акредитацію
закладів охорони здоров'я проводить
Головна акредитаційна комісія, що
утворюється при МОЗ, а фармацевтичних
(аптечних) закладів - Головна
акредитаційна комісія, що утворюється
при Державному департаменті з контролю
за якістю, безпекою та виробництвом
лікарських засобів і виробів медичного
призначення (далі - головні
акредитаційні комісії), а також
акредитаційні комісії, що утворюються
при Міністерстві охорони здоров'я
Автономної Республіки Крим,
управліннях охорони здоров'я обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій (далі -
акредитаційні комісії).

Однак, відповідно до п.1.3 Ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності з виробництва лікарських
засобів, оптової, роздрібної торгівлі
лікарськими засобами, затверджених
Наказом Державного комітету України з
питань регуляторної політики та
підприємництва, Міністерства охорони
здоров'я України від 12 січня 2001 року
№3/8:

аптечні заклади - аптечні склади (бази),
аптеки та їх структурні підрозділи;

аптечний склад (база) - заклад охорони
здоров'я, основне завдання якого
полягає в забезпеченні лікарськими
засобами інших суб'єктів оптової або
роздрібної торгівлі, закладів охорони
здоров'я та виробників лікарських
засобів шляхом здійснення ними оптової
торгівлі;

аптека - заклад охорони здоров'я,
основним завданням якого є
забезпечення населення, закладів
охорони здоров'я, підприємств, установ
та організацій лікарськими засобами
шляхом здійснення роздрібної торгівлі;

аптечний кіоск - структурний підрозділ
аптеки, який створюється на
підприємствах, установах та
організаціях для роздрібної торгівлі
готовими лікарськими засобами, що
відпускаються без рецептів лікаря.

Згідно п.1.7 ліцензійних умов, Ліцензія
Державної служби є єдиним документом
дозвільного характеру, який дає право
на здійснення діяльності з виробництва
лікарських засобів, оптової,
роздрібної торгівлі лікарськими
засобами та дозволяє провадження
зазначених видів діяльності на всій
території України.

Відповідачем не заперечується
наявності на підприємстві, в якому
працював позивач ліцензії на
провадження діяльності, яка підлягає
ліцензуванню. До того-ж норми
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з
виробництва лікарських засобів,
оптової, роздрібної торгівлі
лікарськими засобами, наказу МОЗ
України «Про затвердження переліків
закладів охорони здоров'я, лікарських,
провізорських посад та посад молодших
спеціалістів з фармацевтичною освітою
у закладах охорони здоров'я»відносять
аптеки до закладів охорони здоров`я.

Окрім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що норми
Постанови Кабінету Міністрів України
№909 від 04.11.1993р. «Про перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років» до закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років
відносять аптеки. При цьому, даний
перелік не містить вимог щодо зв`язку
права особи, яка працює в закладі на
пенсію за вислугу років, із
обов`язковою акредитацією цього
закладу.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції під
час розгляду даної адміністративної
справи об'єктивно, повно та всебічно
з'ясовано усі обставини, які мають
суттєве значення для вирішення даної
справи, та застосовано до
правовідносин, які виникли між
сторонами у даній справі, норми
матеріального права, які регулюють
саме ці правовідносини і ухвалено
законне рішення. Порушень чи
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права,
які б потягли за собою скасування чи
зміну оскаржуваної судової постанови,
судовою колегією під час розгляду
даної справи не встановлено, тому
колегія суддів вважає за необхідне
постанову суду першої інстанції у
даній адміністративній справі
залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються дослідженими судом
доказами та не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області на постанову Дніпровського
районного суду м.Дніпродзержинська
від 24 лютого 2011 р. у справі № 2а-593/11 -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська від 24 лютого
2011 р. у справі № 2а-593/11 - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко

Суддя:
І.Ю. Добродняк