Справа № 161/17738/14-а
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/685/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді
Ковтуненка В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до старшого
інспектора ВЗС РДПС Никитюка
Олександра Сергійовича про скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
старшого інспектора ВЗС РДПС Никитюка
Олександра Сергійовича про скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності. В
обґрунтування заявленого позову
посилається на те, що постановою
відповідача від 27.10.2014 року, її було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП
України. Вважає дану постанову
незаконною з підстав, викладених в
позовній заяві. Просить суд скасувати
постанову про адміністративне
правопорушення.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, про дату, час і місце
судового розгляду справи
повідомлялася належним чином, про
причини своєї неявки до суду не
повідомила, а подала до суду заяву про
розгляд справи у її відсутності,
заявлений позов підтримує повністю,
просить його задовольнити.

Відповідач, суб'єкт владних
повноважень, старший інспектор ВЗС
РДПС Никитюк Олександр Сергійович в
судове засідання не з'явився, про дату,
час і місце судового розгляду справи
повідомлявся належним чином, про
причини своєї неявки до суду не
повідомив, від нього до суду не
надходило заяви про розгляд справи у
його відсутності.

Розгляд справи судом проводиться за
відсутності сторін на підставі наявних
у справі доказів, що відповідає вимогам
частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 254 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
про вчинення адміністративного
правопорушення складається протокол
уповноваженими на те посадовою особою
або представником громадської
організації чи органу громадської
самодіяльності.

Відповідно до статті 256 Кодексу України
про адміністративні правопорушення у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складення, посада, прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності (у разі її виявлення);
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2014 року о
17.35 годині в м. Луцьку по вул.
Полонківській старший інспектор ВЗС
РДПС Никитюк Олександр Сергійович на
позивача склав протокол про
адміністративне правопорушення серії
АВ2 № 010161 (а.с. 6). Як вбачається із змісту
протоколу, що 27.10.2014 року о 17.35 годині в
м. Луцьку по вул. Полонківській
позивач, керувала автомобілем Део
Матіз, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, без посвідчення водія та
реєстраційного документа на
транспортний засіб, за що передбачена
відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до статті 280 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
орган (посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до статті 283 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
розглянувши справу про
адміністративне правопорушення, орган
(посадова особа) виносить постанову по
справі. Постанова виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради по
справі про адміністративне
правопорушення приймається у формі
рішення. Постанова повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа; опис обставин,
установлених при розгляді справи;
зазначення нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

Судом при розгляді справи встановлено,
що 27.10.2014 року в м. Луцьку по вул.
Полонківській старший інспектор ВЗС
РДПС Никитюк Олександр Сергійович,
розглянувши матеріали про
адміністративне правопорушення
установив, що 27.10.2014 року о 17.35 годині в
м. Луцьку по вул. Полонківській позивач,
керувала вищезазначеним ТЗ, без
посвідчення водія та реєстраційних
документів на транспортний засіб.
Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїла
адміністративне правопорушення
передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
постановив притягнути ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності і
накласти на неї адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у сумі 450
гривень (а.с. 7).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

При цьому суд не приймає до уваги
твердження відповідача, які викладені
як у протоколі про адміністративне
правопорушення так і у постанові у
справі про адміністративне
правопорушення, що позивач керувала
транспортним засобом без посвідчення
водія та реєстраційних документів на
транспортний засіб, так як позивачем на
засадах змагальності сторін суду
доведено належними, достатніми,
достовірними та допустимими доказами
про наявність в неї посвідчення водія
та реєстраційних документів на
транспортний засіб.

Однак, з неналежних від її волі
обставин, вказані документи вибули з її
володіння, при цьому відповідальність
за ч. 1 ст. 126 КУпАП настає лише у випадку
відсутності взагалі таких документів,
а тому відповідач дії позивача
кваліфіковано невірно, так як така
відповідальність настає за ч. 3 ст. 126
КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
відбулося з грубим порушенням норм
Кодексу України про адміністративні
правопорушення. При цьому відповідачем
на засадах змагальності сторін та
вимогах частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
суду не доведено правомірність,
законність та підставність
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 статтею 126 Кодексу України про
адміністративні правопорушення. А тому
за таких обставин, суд приходить до
висновку про задоволення позову та
визнання дій старшого інспектора ВЗС
РДПС Никитюка Олександра Сергійовича
при притягненні позивача до
адміністративної відповідальності
протиправними та скасуванню постанови.

Відповідно до ст. 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Керуючись статтею 19 Конституції
України статтями 213, 217, 222, 251, 252, 271, 280, 283
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, статтями 11, 71, 128, 158-164,
171-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до старшого
інспектора ВЗС РДПС Никитюка
Олександра Сергійовича про скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності -
задовольнити повністю.

Визнати дії старшого інспектора ВЗС
РДПС ї Никитюка Олександра Сергійовича
при притягненні ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого
частиною 1 статті 126 Кодексу України про
адміністративні правопорушення -
протиправними.

Постанову старшого інспектора ВЗС РДПС
Никитюка Олександра Сергійовича серії
ПС1 № 024014 від 27.10.2014 року про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого
частиною 1 статті 126 Кодексу України про
адміністративні правопорушення і
накладення на неї адміністративного
стягнення у вигляді адміністративного
штрафу в сумі 450 гривень - скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя
В.В. Ковтуненко