Справа № 298/979/13-а
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року

Справа № 876/12984/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Глушка І.В., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Великоберезнянському районі
Закарпатської області на постанову
Великоберезнянського районного суду
Закарпатської області від 08 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Великоберезнянському районі
Закарпатської області про визнання дій
неправомірними,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 01.08.2013 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Великоберезнянському районі
Закарпатської області в якому просив
визнати дії в частині відмови в
перерахуванні пенсії неправомірними
та зобов'язати відповідача провести
перерахунок пенсії, як службовій особі
органів місцевого самоврядування,
щомісячні виплати перерахованої
пенсії з дня звернення з заявою про
перерахунок пенсії, тобто з 10.06.2013 року.

Постановою Великоберезнянського
районного суду Закарпатської області
від 08 жовтня 2013 року позов задоволено,
визнано дії управління Пенсійного
фонду України у Великоберезнянському
районі Закарпатської області в частині
відмови в перерахунку позивачу пенсії
неправомірними, зобов'язано управління
Пенсійного фонду України у
Великоберезнянському районі провести
перерахунок належної позивачу ОСОБА_1
пенсії як службовій особі органів
місцевого самоврядування з дня
звернення його із заявою про
перерахунок пенсії.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Великоберезнянському районі
Закарпатської області оскаржило його в
апеляційному порядку, вважає, що
постанова прийнята з поррушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до записів в трудовій
книжці з 25.07.1994 року ОСОБА_1 було обрано
заступником голови районної ради і
присвоєно 9-й ранг державної служби (5-та
категорія). В той же час 20.09.1995 року його
призначено першим заступником голови
РДА і присвоєно 8-й ранг державної
служби (4-та категорія) та звільнено
11.06.1998 року. У трудовій книжці ОСОБА_1
відсутній запис про зняття з посади
заступника голови районної ради у
зв'язку із закінченням повноважень у 1998
році, є лише запис від 11.06.1998 року про
зняття з посади першого заступника
голови РДА. Підтверджуючі документи
про те, що ОСОБА_1 працював на постійній
платній основі заступником голови
районної ради відсутні. Всі грошові
документи про виплату заробітної плати
знаходяться на зберіганні у РДА, що
підтверджує про отримання її у
відповідному державному органі, а не
органі місцевого самоврядування. У
районній раді відсутні документи, які
підтверджують отримання заробітної
плати у період з 19.09.1995 р. по 11.06.1998 р.
Згідно ст.2 Закону України «Про службу в
органах місцевого самоврядування», а
також ст. 1 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» посадовою
особою місцевого самоврядування є
особа, яка працює в органах місцевого
самоврядування, має відповідні
посадові повноваження щодо здійснення
організаційно-розпорядчих та
консультативно-дорадчих функцій і
отримує заробітну плату за рахунок
місцевого бюджету.

Із законодавчих актів, які діяли на той
час випливає, що першим заступником
голови РДА не обов'язково повинен був
призначатися обраний у 1994 році
заступник голови районної ради на
відміну від порядку призначення голів
РДА.

Відповідно до абзацу 2 ст.46
Конституційного Договору між
Верховною Радою України та Президентом
України про основні засади організації
та функціонування державної влади і
місцевого самоврядування в Україні на
період до прийняття нової Конституції
України (далі Конституційний Договір)
головами обласних. Київської та
Севастопольської міських і районних
державних адміністрацій Президент
України призначає осіб, обраних
головами відповідно обласних.
Київської та Севастопольської міських
і районних Рад. Визначення у
Конституційному Договорі, що перші
заступники голови РДА призначаються з
обраних голів районних рад немає.

Немає такого законодавчого
закріплення і у Положенні про районну,
районну у містах Києві та Севастополі
державну адміністрацію, затвердженого
Указом Президента України від 21 серпня
1995 року № 760/95.

Розділ 3 Положення висвітлює порядок
призначення та звільнення перших
заступників, заступників, секретаріат
та інші підрозділи РДА і ніяк не
пов'язує дані призначення із районною
радою. У той же час розділ 2 Положення
повністю врегульовує всенародно
обраних у 1994 році голів районних рад та
їх призначення головами РДА. Пункт 7
абзац 3 розділ 2 конкретно вказує, що
головою державної адміністрації
Президент України призначає особу,
обрану головою районної Ради. А
останній абзац розділу 2 говорить про
те, що увільнення з посади голови
державної адміністрації тягне за собою
припинення його повноважень як голови
відповідної Ради.

Тому апелянт вважає, що ОСОБА_1 працював
з 19.09.1995 року по 11.06.1998 року заступником
голови районної ради на громадських
засадах, що не було заборонено абзацом 4
ст. 24 Закону України «Про місцеві Ради
народних депутатів та місцеве і
регіональне самоврядування», тобто
суміщення обов'язків заступника голови
Ради, крім випадків, коли він працює на
громадських засадах, з підприємницькою
(комерційною) діяльністю, посадами в
інших державних, господарських,
громадських органах і організаціях,
кооперативах не допускається. А
відповідно до ст. 61 Конституційного
Договору законодавство України діє в
тій частині, що не суперечить нормам
цього Закону, тобто на той час нормам
Конституційного Договору.

На підставі наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України у
Великоберезнянському районі та
отримує пенсію державного службовця.
10.06.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
відповідача із заявою про переведення
його з пенсії державного службовця на
пенсію особи органів місцевого
самоврядування та проведення
відповідного перерахунку пенсії,
оскільки він являвся посадовою особою
місцевого самоврядування та працював
на виборних посадах. Однак в цьому
позивачу було відмовлено у зв'язку з
тим, що у його трудовій книжці
відсутній запис про зняття з посади
заступника голови районної ради у
зв'язку із закінченням повноважень у 1998
році та у зв'язку з тим, що відсутні
підтверджуючі документи про те, що він
працював на постійній платній основі
заступником голови районної ради.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно зазначив, що згідно з ч. 10 ст. 21
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» посадовим
особам місцевого самоврядування, які
працювали на виборних посадах в
органах місцевого самоврядування 8
років і більше, або протягом повних
двох і більше скликань, починаючи зі
скликання 1990 року, за винятком
припинення повноважень з причин,
визначених статтею 78, пунктами 2, 3, 4
частини першої, частиною другою статті
79 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», пунктами 1, 2,
6 частини першої і пунктом 1 частини
другої статті 5 Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад», за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», призначається пенсія
відповідно до цього Закону незалежно
від того, де вони працювали перед
призначенням пенсії. Статтею 3 цього
Закону передбачено, що посадами в
органах місцевого самоврядування є:
виборні посади, на які особи обираються
територіальною громадою, виборні
посади, на які особи обираються або
затверджуються відповідною радою;
посади, на які особи призначаються
сільським, селищним, міським головою,
головою районної, районної у місті,
обласної ради на конкурсній основі чи
за іншою процедурою, передбаченою
законодавством України.

Судом першої інстанції також з'ясовано,
що стаж роботи позивача на посаді
заступника голови Великоберезнянської
районної ради складає: з 25.07.1994 року по
04.06.1998 року та з 04.06.1998 року по 11.04.2002 року
впродовж двох скликань підряд.

З огляду на вище викладене, суд першої
інстанції правильно вважав, що позов
підлягає задоволенню.

З урахуванням зазначеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Великоберезнянському районі
Закарпатської області - залишити без
задоволення, а постанову
Великоберезнянського районного суду
Закарпатської області від 08 жовтня 2013
року по справі № 298/979/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
І.В. Глушко

Н.В. Ільчишин