Справа № 813/8113/13-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
Справа №
876/3927/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Обрізка І.М., Левицької Н.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Залізничного районного відділу
Львівського міського управління
головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
26.02.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1
до Залізничного районного відділу
Львівського міського управління
головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Залізничного районного відділу
Львівського міського управління
головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
про визнання протиправним та
скасування наказу від 11.10.2013р. № 616 «Про
підсумки оперативно-службової
діяльності Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ
у Львівській області за дев'ять місяців
2013 року» в частині попередження майора
міліції ОСОБА_1 про неповну посадову
відповідність.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
притягнення до дисциплінарної
відповідальності у вигляді
попередження про неповну посадову
відповідність відбулось без
проведення службового розслідування і
в наказі не зазначено в чому полягає
неналежна з боку позивача організація
роботи підлеглого особового складу, в
чому полягають незадовільні показники
роботи щодо розкриття кримінальних
правопорушень та недостатня робота з
неповнолітніми. В наказі відсутні
будь-які відомості щодо невиконання
позивачем вказівок керівництва, і
позивачеві невідомо, яку саме вказівку
ним не виконано, як і не зазначено в
чому полягає порушення службової
дисципліни.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26.02.2014 року
задоволено адміністративний позов,
оскільки суд погодився з доводами
позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач - Залізничний РВ ЛМУ ГУМВСУ
у Львівській області подав апеляційну
скаргу. Вважає, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду
не відповідають обставинам справи,
тому просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити
повністю.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно тим, що
подані в запереченні на позовну заяву.
Зокрема, вважає невірним висновок суду
про те, що лише рішення керівництва
Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ у
Львівській області про притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності слугувало підставою
для прийняття спірного наказу від
11.10.2013 року №616. Напередодні у роботі
позивача було виявлено ряд недоліків
таких як: неналежна організація роботи
підлеглого особового складу,
незадовільні показники роботи сектору
щодо розкриття кримінальних
правопорушень, недостатня
профілактична робота з неповнолітніми,
порушення службової дисципліни,
невиконання вказівок керівництва.

Крім того, вважає невірним висновок в
частині щодо не повідомлення позивача
про проведення службового
розслідування, проведення його без
участі позивача, без отримання від
позивача будь-яких пояснень. Такий
висновок спростовується актом №16/14-10719
від 11.10.2013 р. , згідно якого ОСОБА_1 було
запропоновано надати письмове
пояснення в рамках службового
розслідування за підсумками
оперативно-службової діяльності СКМСД
за 9 місяців 2013 року, однак останній від
надання пояснень відмовився. Також
невірним с твердження суду про те, що
позивача позбавлено права та не надано
можливості для ознайомлення з
матеріалами службового розслідування,
не надано можливість його оскаржити.
Адже жодних підтверджуючих документів
про те, що позивач звертався до
Залізничного РВ ЛМУ ГУМВС України у
Львівській області з відповідними
рапортами, заявами про ознайомлення з
матеріалами службового розслідування
надано не було.

У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити з наступних
мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні норми чинного
законодавства та обставини справи.

Відносини публічної служби з приводу
прийняття громадян на службу в органи
внутрішніх справ, її проходження та
звільнення з неї регулюються
спеціальним законодавством: Законом
України «Про міліцію» від 20 грудня 1990
року №565-ХІІ, Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року № 114, Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ,
затвердженого Законом України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» від 22 лютого
2006 року № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний
статут).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту
визначено, що службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно з положеннями ст.7
Дисциплінарного статуту особи
рядового та начальницького складу
зобов'язані дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту
передбачено види дисциплінарних
стягнень, що можуть накладатись на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, а саме: усне
зауваження, зауваження, догана, сувора
догана, попередження про неповну
посадову відповідність, звільнення з
посади, пониження в спеціальному
званні на один ступінь, звільнення з
органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.10 ст.14 Дисциплінарного
статуту при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватись тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації, тощо.

Згідно ч.1 ст. 14 Дисциплінарного статуту
з метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування.

За вимогами «Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України»,
особа, стосовно якої проводиться
службове розслідування, має право в
будь-який час взяти у ньому участь,
пояснювати факти, робити заяви,
подавати відповідні документи,
порушувати клопотання про
витребування і долучення нових
документів, вимагати додаткового
вивчення пояснень осіб, причетних до
цієї справи, та документів, знайомитись
після закінчення службового
розслідування із затвердженим
висновком і оскаржувати його у порядку,
встановленому Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
позивач проходить службу в органах
внутрішніх справ з липня 2000 року і на
час прийняття спірного наказу
перебував та продовжує перебувати на
посаді начальника сектору
кримінальної міліції у справах дітей
Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ у
Львівській області.

Наказ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ У
Львівській області від 11.10.2013р. №616 «Про
підсумки оперативно-службової
діяльності Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ
у Львівській області за дев'ять місяців
2013 року» видано за наслідками
проведеної 10.10.2013 року оперативної
наради по підсумках
оперативно-службової діяльності
Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ у
Львівській області за дев'ять місяців
2013 року, на якій заслухано ряд
працівників секторів і відділень
райвідділу, що мають незадовільні
показники роботи, неналежно ставляться
до виконання функціональних
обов'язків, порушують службову
дисципліну, за неналежну організацію
підлеглого особового складу,
незадовільні показники роботи сектору
щодо розкриття кримінальних
правопорушень, недостатню
профілактичну роботу з неповнолітніми,
порушення службової дисципліни,
невиконання вказівок керівництва,
начальника ВКМСД Залізничного РВ ЛМУ
ГУМВСУ у Львівській області майора
міліції ОСОБА_1 попереджено про неповну
посадову відповідність.

Згідно протоколу №43 наради
керівництва Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ
у Львівській області від 10.10.2013 року
рішення про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
позивача ухвалено 10.10.2013 року (п.3).
Вказане рішення оперативної наради
слугувало підставою для прийняття
спірного наказу №616 від 11.10.2013 р.,
відповідно до п. 3 якого позивача
попереджено про неповну посадову
відповідність. Жодних посилань на
висновок службового розслідування
щодо проступку позивача вказаний наказ
не містить.

Як встановлено судом, службове
розслідування призначалося та
проводилося за результатами
оперативно-службової діяльності
Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ у
Львівській області за 9 місяців 2013 року,
а не з метою з'ясування вчинення
проступку позивачем. Висновок
службового розслідування містить
загальні фрази про погіршення роботи і
не містить жодних вказівок про те, який
саме проступок вчинений позивачем та в
чому він конкретно полягає (які злочини
не розкрито, які завдання не виконано,
яку профілактичну роботу не проведено,
які вказівки керівництва
проігноровано, яка безпосередня вина
позивача).

Крім того, із наявних доказів, що
знаходяться в матеріалах справи, судом
з'ясовано, що відповідач прийняв
спірний наказ за наслідками проведеної
напередодні оперативної наради в день
проведення службового розслідування,
без повідомлення позивача про
проведення службового розслідування
та без участі позивача у такому
розслідуванні, без отримання від
позивача будь-яких пояснень, без
ознайомлення позивача з висновком
службового розслідування та надання
можливості його оскаржити перед
накладенням дисциплінарного
стягнення, чим порушено гарантовані
чинним законодавством права позивача.

Свідок ОСОБА_2, який проводив службове
розслідування, в судовому засіданні не
надав однозначну відповідь, що
проведене ним 11.10.2013 року службове
розслідування передувало прийняттю
спірного наказу.

Беручи до уваги наведені вище норми
законодавства та обставини справи,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно встановив та прийшов
до висновку про те, що службове
розслідування від 11.10.2013 року проведено
після притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності, з
неналежним дотриманням вимог
«Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України»,
односторонньо, з порушенням принципу
всебічного та повного встановлення
обставин, а відтак безпідставні
посилання відповідача на те, що для
оголошення ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення - попередження про неповну
посадову відповідність, був висновок
службового розслідування.

Щодо доводів особи, яка подала
апеляційну скаргу в частині пропущення
позивачем строку звернення до суду за
захистом порушеного права, то такі
спростовуються наступним.

Так, статтею 20 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України особа
рядового або начальницького складу має
право усно чи письмово послідовно
звернутися зі скаргою щодо накладення
на неї дисциплінарного стягнення до
старшого прямого начальника - аж до
міністра внутрішніх справ України або
до суду. Отже, ця норма має
диспозитивний метод регулювання, який
дає право вибору.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач скористався своїм правом для
звернення за захистом порушеного права
безпосередньо в суд в межах строку
звернення до адміністративного суду.

У відповідності до вимог ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. А згідно ст.
86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що суд
першої інстанції підставно
задовольнив позовні вимоги, оскільки
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не виконав покладений на
нього обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятих рішень.

В зв'язку з цим, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції при вирішенні даної справи
всебічно, повно та об'єктивно встановив
обставини справи, дослідив та оцінив
всі докази, які містяться в матеріалах
справи та прийшов до вірного висновку.

З огляду на таке, наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.1 ч.1 ст.199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Залізничного
районного відділу Львівського
міського управління головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області
залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.02.2014 року
у справі №813/8113/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після надіслання копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий-суддя В.П.Сапіга

Судді:
І.М. Обрізко

Н.Г. Левицька