Справа № 9101/14347/2011
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2011-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2011 р. справа № 2а-1550/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів: Нагорної Л.М.
Уханенка С.А.

розглянувши у письмовому
провадженні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Жовтневого
району м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області на
постанову Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 05 листопада 2010 року у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області про зобов'язання вчинити певні
дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 05 листопада 2010 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково .
Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України Жовтневого району м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області щодо своєчасного перерахунку
та виплати основної та додаткової
пенсії неправомірними. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України
Жовтневого району м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області здійснити
відповідний перерахунок та виплату
основної та додаткової пенсії
позивачці на підставі ст.50,54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року , та з 22
травня 2008 року.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову суду,
оскільки вона винесена з порушенням
норм матеріального права та ухвалити
нову постанову по справі, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено та
матеріалами справи підтверджується,
що позивач є інвалідом 3 групи,
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС та віднесений до
1 категорії осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
одержує пенсію по інвалідності на
підставі статті 54 Закону № 796-ХІІ.

Позивач просить при розрахунку пенсії
застосовувати розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, установлений у законі
про Державний бюджет України на
відповідний рік, виходячи з якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Задовольняючи позов , суд першої
інстанції правильно виходив з того , що
відповідач повинен провести
нарахування та виплату пенсій позивачу
виходячи з їх розмірів,встановлених
законами України «Про статус та
соціальний захист громадян , що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та «Про статус ветеранів
війни,гарантії їх соціального
захисту», а не постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року №836 .

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього
Закону (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
якою визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку
із втратою годувальника, в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів 3
групи, щодо яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими шести мінімальних пенсій
за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам 2 групи - у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Як передбачено статтею 53 того самого
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Правильним і таким ,що відповідає
закону,є висновок суду,що позивач має
право на призначення пенсії у розмірі
не нижчому від 6 мінімальних пенсій за
віком,на щомісячну додаткову пенсію за
шкоду,заподіяну здоров'ю ,у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору,крім того ,це право гарантується
ч.2 ст. 46 Конституції України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України ,закону України,міжнародному
договору,згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України,або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
, що при визначенні розміру пенсії
позивачеві застосуванню підлягають
статті 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
згадані вище постановив Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Суд першої інстанції правильно не взяв
до уваги посилання відповідача на те,що
порядок обчислення пенсії по
інвалідності,що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання ,і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України, оскільки надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає , що останній
,встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача ,встановлених цим же
Законом. Тобто Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок не порушуючи
положень цього Закону.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
вбачається, що при визначенні розміру
пенсії та щомісячної додаткової пенсії
за шкоду,заподіяну здоров'ю, за основу
їх нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії зі віком
визначається лише за
правилами,передбаченими ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком, розмір якої згідно зі статтею 28
Закону № 1058-ІV встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

При вирішенні спору слід виходити із
загальних засад пріоритету законів над
підзаконними актами, тобто при
розрахунку пенсій, передбачених
статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, установлений
у законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, з урахуванням якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003, №1058-IV мінімальний розмір пенсії
за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином , суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, щодо
зобов'язання перерахування та виплати
відповідачем позивачу пенсії з 09.07. 2007
року по 31.12.2007року.

Суд першої інстанції правомірно
зобов'язав відповідача зробити
перерахунок пенсії з 22.05.2008 р.

Так, Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України»було внесено зміни до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», які набрали чинності з
01.01.2008р. Статтею 54 Закону № 796-ХІІ з
01.01.2008р. передбачено, що розмір пенсії
для інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою по ІІІ
групі інвалідності - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. А ст.50
названого Закону передбачає, що особам
, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»і
виплачується для осіб, що належать до
категорії 1: інвалідам ІІІ групи,
дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу -15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Отже, з 01.01.2008р. Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»визначено
інші розміри пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. №10-рп/2008 вказані зміни до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»визнані неконституційним.

Відповідно до ст..152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнанні
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, висновки суду першої інстанції
про необхідність зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
пенсії з 22.05.2008р. є правомірними,
оскільки управління ПФУ, в зазначений
період часу, діяло на підставі Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 198, 200, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Жовтневого
району м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 05 листопада 2010 року -
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
С.А. Уханенко