Справа № 2а/0470/7404/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/800/7683/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівВасильченко Н.
В., Голяшкіна О. В.,розглянувши в
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до Національного
банку України про скасування
постанови,

встановив:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "ПриватБанк"
звернулось з позовом до Національного
банку України про скасування
постанови.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27 листопада 2012 року позов
задоволено: скасовано постанову про
притягнення до відповідальності за
порушення валютного законодавства № 51
від 30 травня 2012 року, винесену
начальником Управління Національного
банку України в Одеській області.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року скасовано постанову
суду першої інстанції, ухвалено нове
рішення про відмову в позові.

Не погоджуючись з постановою
апеляційного суду, позивач звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить її
скасувати, а постанову суду першої
інстанції залишити в силі.

В запереченнях на скаргу відповідач
просив залишити скаргу без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що Управлінням
Національного банку України в Одеській
області 30 березня 2012 року проведено
планову виїзну перевірку діяльності
філії «Южне Головне Регіональне
Управління Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - Філія) з питань
виконання вимог валютного
законодавства.

Перевіркою встановлено, що 20 травня 2010
року та 15 серпня 2011 року за дорученням
клієнта Української асоціації
виробників технічних газів «УА-СІГМА»
Філія здійснила переказування
іноземної валюти за межі України з
метою сплати членських внесків
юридичним особам - нерезидентам до
"Institut International Du Froid", на загальну суму 1
123,00 євро, що свідчить про порушення
статті 13 Декрету Кабінету Міністрів
України від 19 лютого 1993 року № 15 «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю», оскільки
відповідно до цього Декрету усі
проведені Філією операції з
переказування іноземної валюти за межі
України з метою сплати членських
внесків потребують одержання
резидентом чи нерезидентом
індивідуальної ліцензії.

За результатами перевірки Управлінням
Національного банку України в Одеській
області складено протокол про
порушення Філією валютного
законодавства, а постановою від 30
травня 2012 року № 51 Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» притягнуто до
відповідальності за порушення
валютного законодавства у вигляді
штрафу в сумі 1 521 грн 35 коп.

Не погоджуючись з цією постановою,
позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
такий висновок спростував.

Колегія суддів погоджується з рішенням
апеляційного суду.

Згідно із частиною 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 2 Закону України «Про
Національний банк України» (далі Закон)
встановлено, що Національний банк
України є центральним банком України,
особливим центральним органом
державного управління, юридичний
статус, завдання, функції, повноваження
і принципи організації якого визначені
Конституцією, цим Законом та іншими
законами України.

Відповідно до статті 44 Закону
Національний банк України діє як
уповноважена державна установа при
застосуванні законодавства України
про валютне регулювання і валютний
контроль.

Водночас цією статтею Закону до
компетенції Національного банку
України у сфері валютного регулювання
та контролю віднесено, зокрема, видання
нормативно-правових актів щодо ведення
валютних операцій, видачу та
відкликання ліцензій, здійснення
контролю, у тому числі шляхом
здійснення планових і позапланових
перевірок, за діяльністю банків,
юридичних та фізичних осіб (резидентів
та нерезидентів), які отримали ліцензію
Національного банку України на
здійснення валютних операцій, в
частині дотримання ними валютного
законодавства.

Згідно із статтею 5 Декрету Кабінету
Міністрів України від 19 лютого 1993 року
№ 15-93 «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю»
(далі - Декрет) визначені операції, в
яких необхідно отримання
індивідуальної ліцензії, та винятки, за
якими індивідуальна ліцензія не
видається.

В Положенні про порядок видачі
індивідуальних ліцензій на
переказування іноземної валюти за межі
України для оплати банківських металів
та проведення окремих валютних
операцій, затвердженому Постановою
Правління Національного банку України
від 17 червня 2004 року № 266, зазначені
випадки, в яких не вимагається
отримання ліцензії на проведення
операцій, пов'язаних з переказуванням
іноземної валюти за межі України
суб'єктами господарювання -
резидентами.

Пунктом 1.5 цього Положення визначено,
що не вимагається отримання ліцензії
на проведення операцій, пов'язаних з
переказуванням іноземної валюти за
межі України суб'єктами господарювання
- резидентами (якщо це підтверджено
відповідними документами), з метою:
сплати вступних або членських внесків
у вигляді грошових коштів, що
сплачуються як разові або періодичні
внески для забезпечення поточної
діяльності юридичних
осіб-нерезидентів: міжнародним
міжурядовим організаціям без
обмеження за сумами; іншим юридичним
особам - нерезидентам у сумі, що не
перевищує в еквіваленті 10000 євро в один
календарний рік на користь однієї
особи.

Загальні вимоги Національного банку
України до оформлення клієнтами
доручень на переказ коштів в іноземній
валюті або банківських металів, їх
виконання уповноваженими банками й
іншими фінансовими установами (далі -
уповноважений банк), порядку
зарахування коштів в іноземній валюті,
а також особливості здійснення
уповноваженим банком арешту та
примусового списання коштів в
іноземних валютах та банківських
металів з рахунків клієнта і з
кореспондентських рахунків
уповноваженого банку - резидента та
нерезидента, відкритих в іншому
уповноваженому банку-резиденті
встановлює Положення Національного
банку від 28 липня 2008 року № 216 "Про
затвердження Положення про порядок
виконання банками документів на
переказ, примусове списання і арешт
коштів в іноземних валютах та
банківських металів і змін до деяких
нормативно-правових актів
Національного банку України".

Відповідно до п. 3.4. цього Положення
платник має подати до уповноваженого
банку разом із платіжним дорученням в
іноземній валюті оригінали документів
та їх копії або лише копії документів
відповідно до нормативно-правових
актів Національного банку, які
потрібні уповноваженому банку для
здійснення валютного контролю за
правомірністю переказу іноземної
валюти з рахунку платника.
Відповідальний виконавець
уповноваженого банку робить відмітку
на цих документах, яка має містити дату
здійснення переказу іноземної валюти,
її суму та код (цифровий або літерний
код іноземної валюти відповідно до
Класифікатора), і засвідчує її своїм
підписом та відбитком штампа
уповноваженого банку, що обслуговує
платника.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що банк, діяльність якого
перевіряється на предмет проведення
операцій, пов'язаних з переказуванням
іноземної валюти за межі України
суб'єктами господарювання -
резидентами, повинен підтвердити це
відповідними документами у розумінні
п. 1.5 Положення № 266. При цьому, такі
документи повинні бути наданні у
момент перевірки, оскільки вони мають
бути в банку відповідно до п. 3.4. цього
Положення № 216, тобто підтверджувати
факт здійсненої операції.

Між тим, суд першої інстанції під час
винесення оскаржуваного рішення
вдався до оцінки визначення поняття
"міжнародна організація", що не має
правового значення у цій справі, з
огляду на те, що першочерговим є
встановлення наявності під час
вчинення операції документів
відповідно до п. 1.5 Положення № 266.

Такий висновок узгоджується з
приписами п. 1.2. Положення
Національного банку від 08 лютого 2000
року № 49 "Про затвердження Положення
про валютний контроль", в якому
зазначено, що відсутність в
уповноважених банках, інших фінансових
установах та в національного оператора
поштового зв'язку документів, що
підтверджують правомірність
проведення ними валютних операцій
своїх клієнтів, за умови, що з дати
здійснення цих операцій минуло не
більше п'яти років, кваліфікується як
нездійснення цими установами функцій
агента валютного контролю, і тягне за
собою наслідки, передбачені у п. 2.5
цього Положення та ст. 16 Декрету.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов правильного висновку, що на день
перевірки у позивача були відсутні
будь-які документи, що підтверджують
переказування іноземної валюти за межі
України суб'єктами господарювання -
резидентами з метою сплати вступних
або членських внесків міжнародним
організаціям, у тому числі і
документів на підтвердження
приналежність "Institut International Du Froid" до
міждународних організацій, що
підтверджується оскаржуваною
постановою.

За таких обставин постанова про
притягнення позивача до
відповідальності за порушення
валютного законодавства № 51 від 30
травня 2012 року є правомірною.

Оскільки під час вирішення спору суд
апеляційної інстанції правильно
застосував норми матеріального права,
то касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильних висновків
судів.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити, а
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: