Справа № 627/663/14-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 р.Справа №
627/663/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Ральченка І.М. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Краснокутському районі
Харківської області на постанову
Краснокутського районного суду
Харківської області від 09.10.2014р. по
справі № 627/663/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Краснокутському районі
Харківської області

про скасування рішення та зобов' язання
призначити пенсію,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Краснокутському районі
Харківської області (далі - відповідач,
УПФУ в Краснокутському районі
Харківської області), в якому просила
суд скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України в
Краснокутському районі Харківської
області №54 від 12.12.2013 року про відмову в
призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу
років; зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Краснокутському районі Харківської
області призначити ОСОБА_1 пенсію за
вислугу років за період роботи в
Краснокутській ЦРЛ з 01.08.1988 року по
30.09.2013 року.

Постановою Краснокутського районного
суду Харківської області від 09.10.2014
року вказаний позов задоволено.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Краснокутського районного суду
Харківської області від 09.10.2014 року та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
прийняття оскаржуваної постанови при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, а також на доводи
та обґрунтування, викладені в
апеляційній скарзі.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Відповідач надав клопотання, в якому
зазначив, що підтримує апеляційну
скаргу в повному обсязі, та просить
справу розглянути без участі його
представника.

На підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач з 01.08.1988 року по
30.09.2013 рік працювала в Краснокутській
ЦРЛ та була звільнена в зв'язку з
виходом на пенсію за вислугу років,
відповідно до ст.38 КЗпП України.

Відповідно до записів трудової книжки,
довідок Краснокутської ЦРЛ від 24.12.2013
року, ОСОБА_1 з 01.08.1988 року працювала в
Костянтинівській міській лікарні
Краснокутської ЦРЛ на 0,5 ставки
медичного реєстратора та 0,5 ставки
медичної сестри стоматологічного
кабінету, відповідно до наказу №122-к по
Краснокутській ЦРЛ від 01.08.1998 року.

10 травня 1990 року ОСОБА_1 переведена на 1,0
ставки медичної сестри
стоматологічного кабінету
Костянтинівської міської лікарні,
відповідно до наказу №91-к
Краснокутської ЦРЛ від 11.05.1990 року.

01 вересня 1992 року ОСОБА_1 переведена на
1,0 ставки медичної сестри палатної
Костянтинівської міської лікарні,
згідно наказу Краснокутської ЦРЛ № 150-к
від 14.09.1992 року.

01 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звільнена з
роботи в зв'язку з виходом на пенсію по
вислузі років, згідно наказу
Краснокутської ЦРЛ від 01.10.2013 року
№357-к.

Рішенням УПФУ в Краснокутському районі
Харківської області від 12.12.2013 року
позивачу відмовлено в призначенні
пенсії, так як стаж заявниці в закладах
охорони здоров'я складає 23 роки 4 місяці
21 день, що є недостатнім для
призначення пенсії за вислугу років.

Позивач, не погодившись із вказаними
діями відповідача, звернулась до суду
із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 працювала в закладі охорони
здоров'я з 01.08.1988 року по 30.09.2013 року
медичною сестрою та має стаж роботи 25
років, що дає право на призначення
пенсії за вислугу років.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено
призначення пенсії за вислугу років
окремим громадянам, в тому числі
працівникам охорони здоров'я,
незалежно від віку та при стажі роботи,
що дає право на призначення даного виду
пенсії не менше 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 4 листопада 1993 р. N 909 затверджений
Перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років (далі -
Перелік). Відповідно до вказаного
Переліку, пенсії за вислугу років
призначаються працівникам охорони
здоров'я, лікарям та середньому
медичному персоналу незалежно від
найменування посад, при наявності
спеціального стажу роботи не менше 25
років .

Відповідно до Переліку вищих і
спеціальних учбових закладів,
підготовка та отриманні звання в яких
дають право займатися медичною і
фармацевтичною діяльністю,
затвердженого Наказом МОЗ СРСР від
21.10.1974 року №990 «Про затвердження
Переліку вищих і спеціальних учбових
закладів, підготовка та отриманні
звання в яких дають право займатися
медичною і фармацевтичною діяльністю»
(чинного на час прийняття позивача на
роботу), серед посад середнього
медичноого персоналу є посада
медичного реєстратора, яка
відноситься до категорії медичної
сестри.

Як свідчать письмові докази, основною
професією позивача була професія
медичної сестри, так як за
спеціальністю вона медична сестра, про
що свідчить диплом МТ №560895 від 02.07.1988
року та професія медичного реєстратора
відносилась до категорії медичних
працівників, відповідно до наказу МОЗ
СРСР від 21.10.1974 року №990.

Враховуючи наведене, колегія суддів
відхиляє посилання апелянта на те, що
працюючи по 0.5 ставки на посаді
медичного реєстратора та посаді
медичної сестри позивач виконувала
роботу за суміщенням, яка до
спеціального стажу, що дає право на
вихід на пенсію за вислугу років, не
зараховується.

З огляду на те, що ОСОБА_1 працювала в
закладі охорони здоров'я з 01.08.1988 року
по 30.09.2013 року медичною сестрою та має
достатній стаж роботи, що дає право на
призначення пенсії за вислугу років,
колегія суддів приходить до висновку
про неправомірність рішення
управління Пенсійного фонду України в
Краснокутському районі Харківської
області №54 від 12.12.2013 року про відмову в
призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу
років.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при розгляді
справи судом першої інстанції, виконав
вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів правомірності
своїх дій.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Краснокутському районі Харківської
області залишити без задоволення.

Постанову Краснокутського районного
суду Харківської області від 09.10.2014р. по
справі № 627/663/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Ральченко І.М.
Старостін В.В.