Справа № 826/5038/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

01 грудня 2014 року м. Київ
В/800/5084/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів Зайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Сороки
М.О., Стрелець Т.Г., Цуркана М.І.,
перевіривши заяву ОСОБА_5 про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 02 жовтня 2014 року,
постановленої за результатами
розгляду касаційної скарги споживчого
товариства «Діамед» на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_5 до відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Святошинського
району реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві, треті
особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, споживче
товариство «Діамед», про визнання дій
протиправними та про зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 подала до Вищого
адміністративного суду України заяву
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 02
жовтня 2014 року, постановленої за
результатами розгляду касаційної
скарги споживчого товариства «Діамед»
на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_5 до відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Святошинського
району реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві, треті
особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, споживче
товариство «Діамед», про визнання дій
протиправними та про зобов'язання
вчинити дії.

У заяві заявник просить скасувати
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 02 жовтня 2014 року з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, посилаючись при цьому на
неоднакове застосування Вищим
адміністративним судом України, як
судом касаційної інстанції, одних і тих
самих норм матеріального права, що, на
його думку, потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, та залишити в силі
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 листопада
2014 року.

В заяві зазначає, що ухвала Вищого
адміністративного суду України від 02
жовтня 2014 року у справі № К/800/40102/14
прийнята з неоднаковим застосуванням
одних і тих самих норм матеріального
права, ніж ухвала Вищого
адміністративного суду України від 04
грудня 2012 року у справі № К/9991/33947/12.

Вивчивши заяву ОСОБА_5 та додані до неї
матеріали, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку про відсутність підстав для
допуску до перегляду Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 02
жовтня 2014 року у зазначеній справі,
оскільки у даному випадку мають місце
різні обставини справи та відсутнє
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом; порушення норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення Вищим
адміністративним судом України
незаконного судового рішення з питань,
передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

Пленум Вищого адміністративного суду
України у пункті 4 постанови від 13
грудня 2010 року № 2 «Про судову практику
застосування статей 235 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України» роз'яснив судам, що заява про
перегляд рішення з підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах може бути подана за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
ухвалення різних за змістом судових
рішень; спірні питання виникли у
подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема, різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі, різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню, різне визначення
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосування різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
відносин або поширення дії норми на
певні правовідносини в одних випадках
і незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню, різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Згідно з оскаржуваною ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 02
жовтня 2014 року предметом спору у
справі є правомірність прийняття
державним реєстратором відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
Святошинського району реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві 13 січня 2014 року рішення, яким
залишено без розгляду документи,
подані для внесення до Єдиного
державного реєстру змін до відомостей
про юридичну особу - споживчого
товариства «Діамед» щодо її керівника.

Судове рішення обґрунтоване тим, що на
час отримання державним реєстратором
документів, поданих для внесення змін
до відомостей про юридичну особу щодо
її керівника, у Єдиному державному
реєстрі була відсутня інформація про
зміну складу учасників Товариства та
прийняття нових членів ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_5, а також про те, що ОСОБА_8 є
головою правління Товариства. Згідно
відомостей Єдиного державного реєстру
засновниками та членами товариства
були ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9, а
керівником юридичної особи ОСОБА_9

Залишаючи в силі рішення суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог, суд касаційної
інстанції прийшов до висновку, що
державний реєстратор правомірно,
відповідно до частини 6 статті 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», залишив документи
без розгляду оскільки згідно поданого
протоколу загальних зборів Товариства
від 12 січня 2014 року рішення про
призначення ОСОБА_8 головою правління
Товариства прийняли ОСОБА_8, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_5, а згідно Єдиного
державного реєстру засновниками та
членами товариства були ОСОБА_8, ОСОБА_10
та ОСОБА_9, а тому протокол від 12 січня
2014 року не є документом, який дає
підстави для внесення змін до
відомостей про юридичну особу щодо її
керівника.

Предметом розгляду справи № К/9991/33947/12
було визнання протиправним та
скасування запису про внесення змін до
відомостей про юридичну особу в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців про
зміну керівника житлово-будівельного
кооперативу « 5-й Радянський» ОСОБА_11 на
ОСОБА_12.

Судове рішення обґрунтоване тим, що
згідно зі Статутом Кооперативу
правління обирається загальними
зборами членів Кооперативу. Правління
є виконавчим органом, до функцій якого
входить представництво Кооперативу в
усіх установах та організаціях.

Скасовуючи рішення судів першої та
апеляційної інстанцій про задоволення
позову ОСОБА_11 до Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації, державного реєстратора
відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації Сіроштан Г.О., третя
особа житлово-будівельний кооператив «
5-й Радянський» про скасування запису,
та відмовляючи у задоволенні позову,
суд касаційної інстанції прийшов до
висновку, що оскільки ОСОБА_12 при
зверненні до державного реєстратора
надав протокол загальних зборів членів
Кооперативу від 29 червня 2011 року про
обрання нового складу правління
Кооперативу та протокол засідання
правління про обрання його Головою
правління Кооперативу, у державного
реєстратора, відповідно до частин 4 та 6
статті 19 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», не було підстав
вимагати додаткові документи для
внесення змін до відомостей про
юридичну особу або для залишення
поданих документів без розгляду.

Отже у даному випадку мають місце різні
обставини справи та відсутнє
неоднакове застосування судами
касаційних інстанцій одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Враховуючи наведене, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав для допуску заяви до
провадження.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В :

В допуску до перегляду Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 02
жовтня 2014 року, постановленої за
результатами розгляду касаційної
скарги споживчого товариства «Діамед»
на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_5 до відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Святошинського
району реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві, треті
особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, споживче
товариство «Діамед», про визнання дій
протиправними та про зобов'язання
вчинити дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: