Справа № 9101/100223/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

9101/100223/2011

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"11" квітня 2014 р.

справа № 2а/0470/2949/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Фастовській М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2011 р. у справі № 2а/0470/2949/11

за позовом Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції в Дніпропетровській області

до Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго"

про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна та стягнення коштів за податковим боргом, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу з податку на прибуток та податку на додану вартість у розмірі 11 629 301,29 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з рахунків у банках, обслуговуючих комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" та за рахунок готівки комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" кошти в розмірі податкового боргу 11 629 301,29 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з’ясування обставин справи. Просить скасувати постанову суду та відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що станом на 16.02.2011 р. відповідач має податковий борг перед бюджетом на загальну суму 11 629 301 грн. 29 коп., в т.ч. податок на додану вартість - 8060212,36 грн., податок на прибуток - 3076768,98 грн., адміністративні штрафи та інші санкції - 492319,95 грн. Податковий борг виник внаслідок несплати самостійно задекларованих платником податків сум податкових зобов'язань та штрафних санкцій, пені, визначених податковим органом.

Суд першої інстанції виходив з наступного. Згідно п.5.1 ст.5 Закону України від 21.12.2000 №2181-III "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої декларації. Підпунктом 5.2.1 п.5.2 ст.5 даного Закону передбачено, що податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до п.4.2 та п. 4.3 ст.4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

27 травня 2003 р. відповідно до п.п.6.2.3 "а" ст.6 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" Західно-Донбаською ОДПІ винесено першу податкову вимогу № 1/630 на суму 610354,52 грн. про обов'язок відповідача сплатити податковий борг, яку було отримано головним бухгалтером особисто під розпис 02.06.2003 р.

У зв'язку з несплатою заборгованості, 03.07.2003 р. за №2/824 відповідачу було винесено другу податкову вимогу на суму 832994,42 грн. про обов'язок сплатити податковий борг, яка також була отримана головним бухгалтером особисто під розпис 03.07.2003 р.

Згідно п. 6.2.5 ст. 6 Закону України №2181-III у разі несплати податкових вимог, інші вимоги не формуються та не надсилаються.

09.10.2000 року в Державному реєстрі застав рухомого майна було внесено запис за №65-880 про податкову заставу на все майно та майнові права боржника. Термін дії продовжено до 02.09.2015 р.

13.08.2009 р. податковим керуючим Західно-Донбаської ОДПІ в присутності в.о. керівника підприємства та головного бухгалтера було описано активи підприємства.

Посилаючись на п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20, п. 95.1., 95.2., 95. ст. 95 Податкового кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Колегія суддів не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судове засідання в суді першої інстанції 25.05.2011 року відбулося за відсутності представника відповідача, клопотання якого про відкладення розгляду справи було залишено судом без задоволення. Як вбачається з апеляційної скарги та доданих до неї процесуальних документів, на час розгляду справи в суді існувало декілька судових рішень, а саме:

- ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі №2а-1895/08/0470 від 28.12.2010 року, якою розстрочена заборгованість з податку на прибуток та на додану вартість на 36 місяців з 01.02.2011 року;

- ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі №2а-3315/09/0470 від 10.02.2011 року, якою розстрочена заборгованість з податку на прибуток та на додану вартість на 36 місяців з 01.01.2012 року;

- ухвала Господарського суду Дніпропетровської області в справі № А37/127-07 від 17.03.2011 року, якою розстрочена заборгованість із штрафних санкцій на 36 місяців з 01.02.2011 року.

Всього, за даними відповідача, заборгованість з податку на додану вартість складає 6098400,42 грн., заборгованість з податку на прибуток складає 8 392 755,02 грн.; штрафні санкції на суму 484 056,72 грн., які були розстрочені на 36 місяців.

Оскільки позивачу було відомо про наявність таких судових рішень, які безпосередньо впливають на суму податкового боргу, але він не надав суду першої інстанції відповідної інформації, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 195 КАС України, слід врахувати зазначені докази.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач додатково зазначає про наявність судових рішень, що вплинули на суму податкового боргу, зокрема, ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі № 2а/0470/2822/11 від 28.12.2010 року, ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду в справі №2а-9910/10/0470 від 20.09.2011 року.

Також, позивач в запереченнях на апеляційну скаргу зазначає, що за уточненим розрахунком сума позову складає за податком на додану вартість 723 004,56 грн., за податком на прибуток - 231 403,02 грн.

Відповідно до ст. 51 КАС України, позивач, зокрема, має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду.

Проте, позивач не зменшив позовних вимог та не погодився з доводами апеляційної скарги. Процесуальних документів, на які позивач посилається, суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Колегія суддів не може переймати на себе функції податкового органу та розраховувати податкові зобов’язання.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови.

З огляду на положення процесуального закону, колегія суддів вважає, що позивачем не доведені позовні вимоги, тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 196, 198, 202 Кодексу адміністративного судочинства, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2011 р. у справі № 2а/0470/2949/11 скасувати. В задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун