Справа № 826/16706/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "3А" до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень- рішень
29 жовтня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Товариство з обмеженою
відповідальністю « 3А» (далі по тексту -
позивач) звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві (далі по тексту -
відповідач) в якому просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення від 16 липня 2014
протиправним та скасувати податкову
вимогу від 04 серпня 2014 року № 6611-25.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 жовтня 2014 року
відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 13 листопада 2014 року.
У судовому засіданні 13 листопада
2014 року представник позивача підтримав
адміністративний позов, просив суд
задовольнити його. Представник
відповідача заперечив проти позовних
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Матеріали справи свідчать, згідно
з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78,
підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75
Податкового кодексу України проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗА» з питань повноти
нарахування та достовірності сплати з
податку на додану вартість та податку
на прибуток з ТОВ «Віртуал Консалтинг»
(податковий номер 38317372), ТОВ
«Норт Бізнес Альянс» (податковий номер
38448182), ТОВ «Торговий дім «Скандинавія»
(податковий номер 38214411), ТОВ «Нельсон
інтерхолд» (податковий номер 37514437), ТОВ
«Рімнус маркет» (податковий номер 37889487)
за період з 01 травня 2011 року по 31
травня 2014 року, за результатом якої
складено акт перевірки від 04 липня 2014
року № 275/1-26-50-22-03-30779439.
Як висновок проведеної перевірки
встановлено наступні порушення пункту
138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.
статті 139, пунктів 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України по
взаємовідносинам з ТОВ «Віртуал
Консалтинг» (податковий номер 38317372),
ТОВ «Норт Бізнес Альянс» (податковий
номер 38448182), ТОВ «Торговий дім
«Скандинавія» (податковий номер 38214411),
ТОВ «Нельсон інтерхолд» (податковий
номер 37514437), ТОВ «Рімнус маркет»
(податковий номер 37889487) за період з 01
травня 2011 року по 31 травня 2014 року, що
призвело до завищення податкового
кредиту на загальну суму 144087,00 грн., у
тому числі по періодам: лютий 2012 року -
квітень 2012 року - 6318,00 грн., травень 2012
2012 року - 7596,00 грн., жовтень 2012 року - 6237,00
грн., листопада 2012 року - 7679,00 грн.,
року - 7083,00 грн., листопада 2013 року - 6465,00
Заперечення позивача від 11 липня 2014
року на акт перевірки залишені без
задоволення згідно листа Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 16 липня 2014
року № 8901/10/26-50-22-03-30779439 «Про надання
Податковим повідомленням -
рішенням Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 16 липня 2014 року №
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ЗА» збільшено
розмір грошового зобов'язання з
податку на додану вартість на суму
260130,50 грн., в тому числі: за основним
платежем - 144087,00 грн., за штрафними
санкціями - 72043,50 грн.

Податковим повідомленням -
рішенням Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 16 липня 2014 року №
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ЗА» збільшено
розмір грошового зобов'язання з
податку на прибуток на суму 224905,50 грн., в
тому числі: за основним платежем - 149937,00
грн., за штрафними санкціями - 74968,50 грн.

За результатом адміністративного
оскарження, податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 16 липня 2014 року № та №
, скарги ТОВ «ЗА» - без задоволення
(копія рішення Головного управління
Міндоходів у місті Києві від 18 вересня
2014 року № 9116/10/26-15-10-06-15 та рішення
Державної фіскальної служби України
від 14 жовтня 2014 року № 5020/6/99-99-10-01-15
містяться в матеріалах справи).

04 серпня 2014 року Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві винесено
податкову вимогу № 6611-25 із визначенням
суми боргу у розмірі 431695,99 грн.

Позивач не погоджується з висновками
Акта перевірки та прийнятими на його
підставі податковим повідомленням -
рішенням та податковою вимогою й
мотивує позовні вимоги тим, що
відповідачем не наведено жодного
доказу на підтвердження нереальності
господарських відносин між ним та ТОВ
«Віртуал Консалтинг» (податковий номер
38317372), ТОВ «Норт Бізнес Альянс»
(податковий номер 38448182), ТОВ «Торговий
дім «Скандинавія» (податковий номер
38214411), ТОВ «Нельсон інтерхолд»
(податковий номер 37514437), ТОВ «Рімнус
маркет» (податковий номер 37889487).

Заперечення відповідача, співпадають з
висновками акта від 04 липня 2014 року
№ 275/1-26-50-22-03-30779439.

Як зазначив Вищий адміністративний суд
України в листі від 02 червня 2011 року
№742/11/13-11, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід
встановити факт здійснення
(реальність) господарських операцій
між позивачем та ТОВ «Віртуал
Консалтинг» (податковий номер 38317372),
ТОВ «Норт Бізнес Альянс» (податковий
номер 38448182), ТОВ «Торговий дім
«Скандинавія» (податковий номер 38214411),
ТОВ «Нельсон інтерхолд» (податковий
номер 37514437), ТОВ «Рімнус маркет»
(податковий номер 37889487), обставини
використання придбаних товарів у
власній господарській діяльності
позивача, встановити спеціальну
податкову правосуб'єктність учасників
господарської операції (зокрема, чи
були платниками податку на додану
вартість).

Матеріали справи свідчать, що між ТОВ
«ЗА» (Покупець) та ТОВ «Рімнус Маркет»
(Продавець) був укладений договір
купівлі-продажу від 27 січня 2012 року №
2701 про передачу у власність товару в
асортименті, кількості та за цінами,
вказаними в накладних, які є невід
ємною частиною даного Договору.
Вартість товару згідно договору
визначалась з урахуванням ПДВ та
зазначалася у видаткових накладних,
які видавались на підставі
асортименту, замовленого Покупцем.

За умовами п.3.2. Договору, товар
поставляється транспортом Продавця,
або на умовах само вивозу зі складу
Продавця. Фактичний асортимент,
вартість та кількість визначається у
видаткових накладних Продавця.
Вартість товару зазначається у
видаткових накладних, які видаються на
підставі асортименту замовленого
Покупцем.

ТОВ « 3А» отримано податкові та
видаткові накладні, що були виписані
ТОВ «Рімнус маркет» за період з лютого
2012 року по липень 2012 року на загальну
суму 515103,91 грн.

Поставка товару здійснювалася
транспортом Продавця, згідно умов
Договору, приймання-передачі товару
оформлювалася в момент передачі товару
на підставі вищезазначених видаткових
накладних, та на підставі довіреностей
№ 13 від 01 лютого 2012 року, № 28 від 01
березня 2012 року, № 35/1 від 14 березня 2012
року, № 70 від 03 травня 2012 року, № 86 від 01
червня 2012 року, № 98 від 02 липня 2012 року.

Оплата за надані послуги здійснювалась
в порядку безготівкового розрахунку,
що підтверджують відповідні платіжні
доручення.

Також, судом встановлено, що між ТОВ «
3А» (Покупець) та ТОВ «Нельсон
інтерхолд» (Продавець) укладено
договір купівлі-продажу від 26 липня 2012
року № 26/07 про передачу у власність
товару в асортименті, кількості та за
цінами, вказаними в накладних, які є
невід'ємною частиною даного договору.
Вартість товару згідно договору
визначалась з урахуванням ПДВ та
зазначалася у видаткових накладних,
які видавались на підставі
асортименту, замовленого Покупцем.

Поставка товару здійснювалася
транспортом Продавця, згідно умов
Договору, приймання-передача товару
оформлювалася в момент передачі товару
на підставі вищезазначеної видаткової
накладної, та на підставі довіреності
№ 127 від 01 серпня 2012 року.

ТОВ « 3А» отримано податкові та
видаткові накладні № 5 від 01 серпня 2014
року на суму 45573,00 грн. та № 0801/6 від 01
серпня 2012 року, згідно яких позивачем
придбано товар (хімічну сировину) -
Акіло ЛФ-6, гліцерин, нитки х/б, піна га
стиль тощо.

Оплата за надані послуги здійснювалась
в порядку безготівкового розрахунку,
що підтверджує відповідне платіжне
доручення.

Також, між ТОВ « 3А» (Замовник) та ТОВ
«Торговий дім «Скандинавія»
(Виконавець) укладено договір від 01
листопада 2012 року № 01/11 про надання
послуг. Предметом договору є послуги
фасування синтетичних миючих засобів
власного виробництва Замовника.
Загальна вартість послуг визначається
сторонами по факту їх надання по
результатам кожного календарного
місяця та фіксується в Актах
приймання-передачі виконаних робіт.

Між ТОВ « 3А» (Замовник) та ТОВ «Торговий
дім «Скандиінавія» (Виконавець)
укладено договір від 10 грудня 2012 року №
10/12 про надання послуг. Предметом
договору є консультаційні послуги з
юридичних питань, а саме: юридичний
аналіз та складання проектів
договорів; юридична підтримка
(безперервне абонентське
обслуговування, систематична допомога
у вирішенні проблем з партнерами,
державними органами, конкурентами);
складання процесуальних документів
(позовних скарг, претензій, клопотань
тощо). Загальна вартість договору
визначалася як вартість всього обсягу
наданих послуг за цим договором
протягом строку його.

За умовами п.4.1. Договору, Замовник
зобов'язується сплатити Виконавцю
грошову суму, яка визначається актом
виконаних робіт за надання послуг
передбачених п.1.2. Договору.

ТОВ « 3А» отримано податкові накладні,
рахунки-фактури та акти
здачі-прийняття робіт, що були виписані
ТОВ «Торговий дім «Скандинавія» на
загальну суму 222555,77 грн.

Оплата за надані послуги здійснювалась
в порядку безготівкового розрахунку,
що підтверджують відповідні платіжні
доручення.

Матеріали справи свідчать, що між ТОВ «
3А» (Покупець) та ТОВ «Норт бізнес
альянс» (Продавець) був укладений
договір купівлі-продажу від 03 жовтня 2013
року № 03/10 про передачу у
власність товару в асортименті,
кількості та за цінами, вказаними в
накладних, які є невід'ємною частиною
даного договору. Вартість товару
згідно договору визначалась з
урахуванням ПДВ та зазначалася у
видаткових накладних, які видавались
на підставі асортименту, замовленого
Покупцем.

ТОВ « 3А» отримано податкову та
видаткову накладні № 56 від 16 жовтня 2013
року на суму 42500,00 грн., що були виписані
ТОВ «Норт бізнес альянс».

Поставка товару здійснювалася
транспортом Продавця, згідно умов
Договору, приймання-передачі товару
оформлювалася в момент передачі товару
на підставі вищезазначеної видаткової
накладної, та на підставі довіреності
№ 149 від 16 жовтня 2013 року.

Оплата за надані послуги здійснювалась
в порядку безготівкового розрахунку,
що підтверджує відповідне платіжне
доручення.

Також, між ТОВ « 3А» (Покупець) та ТОВ
«Віртуал консалтинг» (Продавець) був
укладений договір купівлі-продажу від
08 листопада 2013 року № 08/11 про передачу у
власність товару асортименті,
кількості та за цінами, вказаними в
накладних, які є невід'ємною частиною
даного договору. Вартість товару
згідно договору визначалась з
урахуванням ПДВ та зазначалася у
видаткових накладних, які видавались
на підставі асортименту, замовленого
Покупцем.

За умовами п.3.2. Договору, товар
поставляється транспортом Продавця,
або на умовах само вивозу зі складу
Продавця. Фактичний асортимент,
вартість та кількість визначається у
видаткових накладних Продавця.
Вартість товару зазначається у
видаткових накладних, які видаються на
підставі асортименту замовленого
Покупцем

ТОВ « 3А» отримано видаткову накладну
та рахунок фактури № 21/11/3 від 21
листопада 2013 року та податкову
накладну № 83 від 21 листопада 2013 року на
суму 38789,00 грн.

Поставка товару здійснювалася трак
портом Продавця, згідно умов Договору,
приймання передача товару
оформлювалася в момент передачі товару
на підставі вищезазначеної видаткової
накладної, та на підставі довіреності
№ 174 від 21 листопада 2013 року.

Оплата за надані послуги здійснювалась
в порядку безготівкового розрахунку,
що підтверджують відповідні платіжні
доручення.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник. податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового
кодексу України вбачається, що
визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником податку
на додану вартість є відповідність
податкової накладної порядку її
заповнення та подальше використання
придбаних товарів (основних фондів) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Як вбачається з обставин справи,
позивач в податкових деклараціях з
податку на додану вартість
перевіряємий період в складі
податкового кредиту відобразив суми
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних, виписаних ТОВ
«Віртуал Консалтинг» (податковий номер
38317372), ТОВ «Норт Бізнес Альянс»
(податковий номер 38448182), ТОВ «Торговий
дім «Скандинавія» (податковий номер
38214411), ТОВ «Нельсон інтерхолд»
(податковий номер 37514437), ТОВ «Рімнус
маркет» (податковий номер 37889487), у
зв'язку з придбанням послуг.

Суд звертає увагу, що наявність у
покупця належно оформлених документів,
необхідних для віднесення певних сум
до податкового кредиту, зокрема
виданих постачальником/продавцем
податкових накладних, не є безумовною
підставою формування податкового
кредиту, у разі недоведенння
реальності здійснених господарських
операцій та факту використання
придбаних товарів/послуг в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Під господарською діяльністю у
Господарському кодексі України (стаття
3) розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, податкові накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні").

Таким чином, право на податковий кредит
з податку на додану вартість виникає в
результаті придбання товарів і послуг
з метою використання в господарській
діяльності. При цьому операція з
придбання повинна бути реальною, тобто
повинна мати місце об'єктивна зміна
складу активів платника податків.

Крім того, в основі будь-якої реальної
господарської операції має лежати
економічна мета, тобто бажання
платника податків приростити активи за
допомогою досягнення господарського
ефекту.

У податковому обліку понесені витрати
на придбання послуг мають бути
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, які містять відомості про
господарську операцію, підтверджують
її фактичне здійснення, тобто
первинними документами, що містять
інформацію про фактичні господарські
операції, розкривають їх зміст та
обсяг.

За відсутності достатніх доказів -
первинних документів, які б достовірно
підтверджували факт здійснення
господарської операції, розкривали її
зміст та обсяг з метою та в цілях
господарської діяльності платника
податку, підстави для формування даних
податкового обліку - відсутні.

Вирішуючи питання про реальність
операцій з надання послуг й питання
використання їх у власній
господарській діяльності, суд звертає
увагу на наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю « 3А» зареєстрований
як юридична особа та здійснює
діяльність у сфері виробництва мила та
мийних засобів, засобів для чищення та
полірування; оптової торгівлі
хімічними продуктами; оптової торгівлі
іншими товарами господарського
призначення; виробництва парфумних і
косметичних засобів (відповідні копії
атестатів виробництва, копії
сертифікатів відповідності, копії
документів, що підтверджують
кваліфікаційний рівень працівників
ТОВ «З А» містяться в матеріалах
справи).

Позивач зазначає, що придбаний товар
(хімічні речовини та хімічний реактор)
у ТОВ «Віртуал Консалтинг», ТОВ
«Норт Бізнес Альянс», ТОВ «Нельсон
Інтерхолд», ТОВ «Рімнус Маркет»
використані ТОВ « 3А» для виготовлення
мила.

Проте, суд зазначає, що доказів на
підтвердження вищезазначених доводів
матеріали справи не містять. Зокрема, з
наявних у матеріалах справи
документів, не вбачається можливим
встановити, що придбані хімічні
речовини якимось чином використані
позивачем у власній господарській
діяльності.

Навіть враховуючи дійсне придбання
товарів у ТОВ «Віртуал Консалтинг»,
ТОВ «Норт Бізнес Альянс», ТОВ
«Нельсон Інтерхолд», ТОВ «Рімнус
Маркет» не можливо встановити мету та
подальше його використання, наприклад,
навіть враховуючи виготовлення мила із
придбаної хімічної сировини, позивачем
не надано доказів подальшої реалізації
цього мила.

Відповідно до частини 2 статті 195
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
може дослідити докази, які не
досліджувалися у суді першої
інстанції, з власної ініціативи або за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо визнає за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, якщо
визнає обґрунтованим ненадання їх до
суду першої інстанції або
необґрунтованим відхилення їх судом
першої інстанції. Суд апеляційної
інстанції може дослідити також докази,
які досліджувалися судом першої
інстанції з порушенням вимог цього
Кодексу.

Слід звернути увагу, що судом
витребувано у позивача перелік
первинних документів на підтвердження
господарських операцій по всьому
ланцюгу постачання, проте докази на
підтвердження виготовлення мила із
придбаної у ТОВ «Віртуал Консалтинг»,
ТОВ «Норт Бізнес Альянс», ТОВ «Нельсон
Інтерхолд», ТОВ «Рімнус Маркет»
хімічної сировини та його подальша
реалізація матеріали справи не
містять.

Щодо взаємовідносин позивача із ТОВ
«Торговий дім «Скандинавія» в частині
надання послуг з фасування синтетичних
миючих засобів власного виробництва
Замовника та консультаційних послуг з
юридичних питань суд зазначає
наступне.

За умовами Договору від 10 грудня 2012
року № 10/12, ТОВ «Торговий дім
«Скандинавія» надавались наступні
послуги: юридичний аналіз та складання
проектів договорів; юридична підтримка
(безперервне абонентське
обслуговування, систематична допомога
у вирішенні проблем з партнерами,
державними органами, конкурентами);
складання процесуальних документів
(позовних скарг, претензій, клопотань
тощо).

Матеріали справи не містять доказів,
які свідчили би про реальність
вищезазначених юридичних послуг, про
їх надання, адже матеріали справи не
містять кінченого результату наданих
послуг. Також, вищезазначений перелік
послуг є досить широким та не
вичерпним, а тому встановлення яких
саме юридичних послуг замовлялось
позивачем не вбачається можливим.

При цьому, враховуючи навіть отримання
вищезазначених послуг, не вбачається
можливим встановити, яким чином
юридичні послуги використовувались
позивачем у власній господарській
діяльності.

Наявні у матеріалах справи податкові
накладні та акти надання послуг
містять лише загальну назву - юридичні
послуги, без деталізації змісту та
обсягу таких послуг; не містять
інформації про посаду, прізвище та
ініціали особи, яка їх підписала, або
іншої інформації, що дала б змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарських операції та
наявність у неї відповідних
повноважень, а відтак в силу наведених
вище правових норм такі документи не є
належно оформленими первинними
документами для підтвердження факту
правомірності формування податкового
кредиту з ПДВ.

Позивачем не спростовано належними
доказами доводи податкового органу
щодо відсутності фактичного
здійснення вказаних господарських
операцій, а відтак, з урахуванням
вказаних обставин такі документи не
можна вважати належно оформленими та
підписаними повноважними особами
звітними документами, які посвідчують
факт придбання послуг.

Позивачем не надано документального
підтвердження тих обставин та
відносин, які супроводжують фактичне
виконання такого роду операцій та у
сукупності підтверджують їх реальне
виконання, а відтак, і не доведено того,
що обумовлені правочином надані
послуги надані саме цим контрагентом.

Аналогічно слід звернути увагу, що
згідно договору від 01 листопада 2012 року
№ 01/11 про надання послуг, предметом
якого є послуги фасування синтетичних
миючих засобів власного виробництва
Замовника, матеріали справи не містять
доказів, які свідчили би про реальність
вищезазначених юридичних послуг, про
їх надання, адже матеріали справи не
містять кінченого результату наданих
послуг.

Суд зазначає, що в разі отримання
позивачем послуг з фасування
синтетичних миючих засобів власного
виробництва, позивач мав надати докази
подальшої реалізації розфасованих
миючих засобів, натомість такі докази
позивачем не надавались.

Ідентифікувати участь ТОВ «Торговий
дім «Скандинавія» у фасуванні миючих
засобів власного виробництва ТОВ « 3А»
з наданих документів не вбачається
можливим.

Позивачем не спростовано належними
доказами доводи податкового органу
щодо відсутності фактичного
здійснення вказаних господарських
операцій, а відтак, з урахуванням
вказаних обставин такі документи не
можна вважати належно оформленими та
підписаними повноважними особами
звітними документами, які посвідчують
факт придбання послуг.

Позивачем не надано документального
підтвердження тих обставин та
відносин, які супроводжують фактичне
виконання такого роду операцій та у
сукупності підтверджують їх реальне
виконання, а відтак, і не доведено того,
що обумовлені правочином надані
послуги надані саме цим контрагентом.

Разом з тим, суд не приймає посилання
контролюючого органу на висновки,
викладені в актах перевірок ТОВ
«Віртуал Консалтинг» (податковий номер
38317372), ТОВ «Норт Бізнес Альянс»
(податковий номер 38448182), ТОВ «Торговий
дім «Скандинавія» (податковий номер
38214411), ТОВ «Нельсон інтерхолд»
(податковий номер 37514437), ТОВ «Рімнус
маркет» (податковий номер 37889487),
оскільки юридична відповідальність
має індивідуальний характер, тому
позивач не може нести відповідальність
за можливі протиправні дії інших
юридичних осіб.

За таких обставин, аналізуючи наведені
норми чинного законодавства та наявні
в матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість висновків
контролюючого орган про порушення
пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9
пункту 139. статті 139, пунктів 198.3, 198.6
статті 198 Податкового кодексу України.

Статтею 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, Державною податковою
інспекцією у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві доведена
правомірність та обґрунтованість
прийняття спірного податкового
повідомлень-рішення з урахуванням
вимог встановлених частиною другою
статті 19 Конституції України та
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ТОВ « 3А» не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судовий збір,
Окружний адміністративний суд міста
Києва зазначає наступне.

Законом України «Про судовий збір»
встановлено, що за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру ставка судового збору
складає 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» встановлено у 2014 році мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі з 01
січня - на рівні 1218,00 грн.

Враховуючи розмір майнових вимог,
позивачу, в даному випадку, за
звернення до адміністративного суду із
майновим позовом слід було сплатити
4872,00 грн.

Водночас, частиною 3 статті 4 Закону
України «Про судовий збір»
встановлено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 487,20 грн., а тому, враховуючи,
результат розгляду адміністративної
справи та розмір сплаченого судового
збору, решта суми судового збору у
розмірі 4684,80 грн. підлягає стягненню з
позивача на користь Державного
бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю « 3А» відмовити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю « 3А» () на користь Державного
бюджету України (отримувач коштів -
УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код
38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.
Києві, код банку 820019, р/р 4007, код
класифікації 22030001) судовий збір у
розмірі 4684 (чотири тисячі шістсот
вісімдесят чотири грн.) 80 коп.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник