Справа № 820/15139/14
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 р.Справа №
820/15139/14Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Ральченка І.М. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання
Машури Г.І.

представника відповідача Бойчук Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної виконавчої служби
України Відділу примусового виконання
рішень на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
01.10.2014р. по справі № 820/15139/14

за позовом ОСОБА_2

до Державної виконавчої служби
України Відділу примусового виконання
рішень

про скасування постанови та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
(далі - відповідач, ВПВР ДВС України), в
якому просила скасувати постанови
головного державного виконавця ВПВР
ДВС України Медведєва О.В. винесені по
ВП 44329818 та ВП 44329951 про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
11.08.2014 року, як незаконні; зобов'язати
відділ примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
вирішити питання щодо відкриття ВП
44329818 та ВП № 44329951 за вказаними
виконавчими листами протягом трьох
днів з дня отримання оригіналів
виконавчих листів за якими відмовлено
у відкритті виконавчого провадження
11.08.2014 року; зобов'язати відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
протягом трьох днів від дня відкриття
ВП 44329818 та ВП № 44329951, в якості звіту про
виконання рішення суду, надіслати до
суду, що прийняв це рішення, копії
постанов про відкриття виконавчого
провадження.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 01.10.2014 року
задоволено позов.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 01.10.2014 року
по справі № 820/15139/14 та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, позивач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а також на доводи
та обставини, викладені в апеляційній
скарзі.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу, просив задовольнити її,
посилаючись на доводи та обґрунтування
викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судове
засідання суду апеляційної інстанції
не з'явився, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
рішення суду та доводи апеляційної
скарги, дослідивши письмові докази,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач звернулась до
Державної виконавчої служби 01 серпня
2014 року з заявою про відкриття
виконавчого провадження щодо
виконання рішення Харківського
апеляційного адміністративного суду
по справі № 820/13667/13-а.

Відповідно до постанови головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Медведєва О.В. від 11.08.2014 року по ВП №
44329818 відмовлено у відкритті
виконавчого провадження по виконанню
виконавчого листа № 820/13667/13-а, виданого
Харківським окружним адміністративним
судом 28.07.2014 року щодо зобов'язання
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
нарахувати пеню у розмірах, визначених
рішенням Європейського суду з прав
людини, а саме нарахувати простий
відсоток у розмірі граничної
позивачкою ставки Європейського
центрального банку, яка діятиме в
період несплати з 07.09.2013 року по день
здійснення остаточного розрахунку,
який складається з повної виплати 3000
євро, які конвертовані в національну
валюту по курсу, який існував на 21.11.2013
року.

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Медведєва О.В. від 11.08.2014
року по ВП № 44329951 відмовлено у
відкритті виконавчого провадження по
виконанню виконавчого листа №
820/13667/13-а, виданого Харківським
окружним адміністративним судом 28.07.2014
року щодо зобов'язання Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
здійснити повне виконання рішення
Європейського суду з прав людини, а
саме перерахувати на банківський
рахунок ОСОБА_2 різницю, яка виникла при
конвертації 3000 євро в національну
валюту, на підставі перерахування її не
за курсом граничного терміну
добровільного виконання вказаного
рішення Європейського суду з прав
людини.

Позивач, не погодившись із вказаними
діями відповідача, звернулась до суду
із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача є правомірними та
такими, що ґрунтуються на положеннях
діючого законодавства, належним чином
обґрунтовані, підтверджуються
матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у зв'язку з
обов'язком держави виконати рішення
Європейського суду з прав людини у
справах проти України, врегульовані
Законом України "Про виконання Рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини".

Відповідно ст. 7 Закону України "Про
виконання Рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", протягом десяти днів від дня
отримання повідомлення Суду про
набуття Рішенням статусу остаточного
Орган представництва: а) надсилає
Стягувачеві повідомлення з
роз'ясненням його права подати до
державної виконавчої служби заяву про
виплату відшкодування, в якій мають
бути зазначені реквізити банківського
рахунка для перерахування коштів; б)
надсилає до державної виконавчої
служби оригінальний текст і переклад
резолютивної частини остаточного
рішення Суду у справі проти України,
яким визнано порушення Конвенції,
оригінальний текст і переклад
резолютивної частини остаточного
рішення Суду щодо справедливої
сатисфакції у справі проти України,
оригінальний текст і переклад рішення
Суду щодо дружнього врегулювання у
справі проти України, оригінальний
текст і переклад рішення Суду про
схвалення умов односторонньої
декларації у справі проти України.
Автентичність перекладу
засвідчується Органом представництва.
Державна виконавча служба упродовж
десяти днів з дня надходження
документів, зазначених у пункті "б"
цієї частини, відкриває виконавче
провадження. Неподання Стягувачем
заяви про виплату відшкодування не є
перешкодою для виконання Рішення.

Згідно ст. 8 зазначеного Закону,
виплата Стягувачеві відшкодування має
бути здійснена у тримісячний строк з
моменту набуття Рішенням статусу
остаточного або у строк, передбачений у
Рішенні. У разі порушення строку,
зазначеного в частині першій цієї
статті, на суму відшкодування
нараховується пеня відповідно до
Рішення. Протягом одного місяця від дня
відкриття виконавчого провадження за
Рішенням Орган представництва
надсилає до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
постанову про відкриття виконавчого
провадження та документи, передбачені
у пункті "б" частини першої статті 7
цього Закону. Центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
протягом 10 днів від дня надходження
зазначених у частині третій цієї
статті документів здійснює списання на
вказаний стягувачем банківський
рахунок, а в разі його відсутності - на
депозитний рахунок державної
виконавчої служби коштів з відповідної
бюджетної програми Державного бюджету
України. Порядок збереження коштів на
депозитному рахунку державної
виконавчої служби визначається
Законом України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до ст.10 Закону, з метою
забезпечення відновлення порушених
прав Стягувача, крім виплати
відшкодування, вживаються додаткові
заходи індивідуального характеру, а
саме, відновлення настільки, наскільки
це можливо, попереднього юридичного
стану, який Стягувач мав до порушення
Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" обов'язок щодо
виконання рішення Європейського суду з
прав людини з урахуванням
особливостей, передбачених Законом
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" покладено на
державну виконавчу службу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження , як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначений цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Законута інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

В свою чергу, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом
(ст.11 Закону).

Відповідно до Положення "Про Державну
виконавчу службу України",
затвердженого постановою Кабінета
Міністрів України від 02.07.2014 року № 229,
Державна виконавча служба України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра юстиції і який
реалізує державну політику у сфері
організації примусового виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб) відповідно до законів.
Державна виконавча служба України є
юридичною особою, має печатку із
зображенням Державного Герба України
та своїм найменуванням, власні бланки,
рахунки в органах Казначейства, інші
рахунки для зарахування стягнутих із
боржників коштів, у тому числі валютні.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
виконавче провадження" стягувачем є
фізична або юридична особа, на користь
чи в інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
докуемнтом.

Оскільки Відділ примусового
виконання рішень не є самостійною
установою, не має юридичного статусу, а
працює в структурі Державної
виконавчої служби України, боржником у
виконавчому листі № 820/13667/13-а зазначено
Державна виконавча служба України
Відділ примусового виконання рішень з
відповідними реквізитами.

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України не
вжито усіх заходів, необхідних для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що відповідач
не надав суду доказів належного
дотримання вимог Закону України "Про
виконання Рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" .

Таким чином, враховуючи викладене,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
бездіяльність відповідача не
відповідає положенням ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Враховуючи вищевикладене,
переглянувши постанову суду першої
інстанції, в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів підтверджує, що
при її прийнятті суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України Відділу
примусового виконання рішень залишити
без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 01.10.2014р. по
справі № 820/15139/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Ральченко І.М.
Старостін В.В. Повний текст ухвали
виготовлений 01.12.2014 р.