Справа № 9101/9296/2011
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2011-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2011 р.справа № 2а-489/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю
Семененка Я.В.

при секретарі судового засідання:
Ліпіній О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області на
постанову Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від
28.10.2010 року у справі №2-а-489/2010 за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Петропавлівському районі
Дніпропетровської області про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги «Дітям
війни», -

ВСТАНОВИЛА:

12.10.2010 р. позивач звернувся до суду
першої інстанції з позовом, у якому
просив поновити позивачу пропущений
строк звернення до суду, визнати
неправомірним дії відповідача та
зобов'язати останнього здійснити
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з
22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р. по 31.12.2009
р. та з 01.01.2010 р. по теперішній час.

Постановою Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 28.10.2010 року
адміністративний позов.

Визнано дії відповідача протиправними.

Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу
недоплаченої державної соціальної
допомоги в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»за період з 09.07.2007
р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з
01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. та з 01.01.2010 р. по
01.10.2010 р. з урахуванням виплачених сум.

Відповідач, не погодившись з
вищезазначеним рішенням суду, подав
апеляційну скаргу, у якій просить
рішення суду скасувати, в позові
відмовити.

Колегія суддів вважає за можливе
розглянути дану справу за відсутністю
представників сторін.

З урахуванням неявки осіб, які
приймають участь у справі, технічний
запис процесу відповідно до ч. 1 ст. 41
КАС України не здійснювався.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача і відповідно до ст. 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», який набрав чинності з 01.01.2006 р.,
набув статусу «Дитина війни», що надає
йому право на отримання пільг та
державної соціальної підтримки,
встановлених цим Законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006
р. дітям війни до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Як особі, що має статус «Дитина війни»,
позивачу у 2007 році не призначалося, не
нараховувалося та не виплачувалося
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а з 2008 року вказаний вид
підвищення до пенсії призначався
позивачу та виплачувався частково, у
розмірі 10% від прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з визначених позивачем вимог,
наведених ним доводів, колегія суддів
дійшла висновку, що порушене право
позивача підлягає захисту.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік»з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом
зупинено дію ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»на 2007
рік з урахуванням статті 111 цього
Закону.

Статтею 111 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007
рік»встановлено, що у 2007 році
підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, яка
виплачується замість пенсії,
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей
війни»виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»), у розмірі 50
відсотків від розміру надбавки,
встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. положення пункту 12
статті 71 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік»з урахуванням
статті 111 цього Закону визнано таким, що
не відповідає Конституції України (є
неконституційними).

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів
України»статтю 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
змінено, встановлено, що дітям війни
(крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни, тобто 10% від прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність (ст.14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантій
їх соціального захисту»).

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.08 № 1-28/2008 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення пункту 41
розділу II Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", яким внесено зміни до
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

На 2009, 2010 роки дія ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»не
обмежена.

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення
Конституційного Суду України № 15-рп/2000
від 14.12.00, в якому міститься роз'яснення,
що закони та інші правові акти або їх
окремі положення, визнані рішеннями
Конституційного Суду України
неконституційними, не підлягають
застосуванню як такі, що відповідно до
ч.2 ст. 152 Конституції України втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність, керуючись
ч.3 ст.150 Конституції України, колегія
суддів вважає, що позивачу повинно
здійснюватись нарахування та виплата
підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
за періоди з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008
р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. та з
01.01.2010 р. по 01.10.2010 р.

Крім того, слід зазначити, що
застосування в якості розрахункової
величини для мінімальної пенсії у
розмірі прожиткового мінімуму,
обчисленого відповідно до частини 1
статті 28 базового пенсійного Закону
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»від 9 липня 2003
року N 1058-IV (1058-15), є правильним.

Відсутність грошових коштів на виплату
надбавки до пенсії не позбавляє
позивача, як особу, що має статус
«Дитина війни», права на отримання
такої надбавки. Закон України не
обмежує таке право наявністю
фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої місцеві
органи, що входять в систему його
органів, але вони не вчинили жодної дії
для нарахування цих коштів та їх
виплати, колегія суддів вважає, що вони
не виконали своїх повноважень без
поважних причини.

Крім того, доводи відповідача стосовно
пропуску позивачем строку звернення до
суду, колегія суддів не приймає до
уваги, оскільки виходячи з фактичних
обставин справи, викладених позивачем
доводів, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність поважних причин пропуску
звернення до суду. Неповажності
підстав для поновлення пропущеного
строку звернення з адміністративним
позовом, відповідачем не надано.

Тобто, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та виніс законне та
обґрунтоване рішення, що не дає підстав
для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовуються дослідженими судом
доказами та не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області залишити
без задоволення.

Постанову Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 28.10.2010 року у справі
№2-а-489/2010 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
до Вищого адміністративного суду
України шляхом подання касаційної
скарги.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко