Справа № 826/16133/14
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2014 року №
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі:
головуючого судді Шейко Т.І.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до Департаменту
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України;
Управління Державної автомобільної
інспекції Головного управління МВС
України в м. Києвіпрозобов'язання
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Департаменту Державної
автомобільної інспекції Міністерства
внутрішніх справ України та Управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління МВС України в м.
Києві, в якому просив: « 1. Зобов'язати
Департамент Державної автомобільної
інспекції Міністерства внутрішніх
справ України та Управління державної
автомобільної інспекції Головного
управління МВС України в м. Києві
виключити з бази даних автоматизованої
інформаційної системи постанову від
23.05.2011 р. старшого слідчого слідчого
відділу Прокуратури Львівської
області Сапуцького Л.Я. про заборону на
проведення будь-яких реєстраційних
операцій щодо автомобіля VOLVKSWAGEN T 4 2001
року випуску, № кузова НОМЕР_1, номерний
знак Тр-т НОМЕР_2. 2.Зобов'язати
відповідачів зняти автомобіль VOLVKSWAGEN T 4
2001 року випуску, № кузова НОМЕР_1,
номерний знак Тр-т НОМЕР_2 з
Позовні вимоги позивач мотивував
тим, що відповідно до Біржової угоди
купівлі-продажу від 25 жовтня 2009 року
№128610 він придбав транспортний засіб -
автомобіль VOLVKSWAGEN T 4 2001 року випуску, №
кузова НОМЕР_1, номерний знак Тр-т
НОМЕР_2. Продавець надав документ, що
засвідчує його право власності на цей
транспортний засіб: Свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_3 видане Львівським
ВРЕВ 19 вересня 2009 року. У жовтні 2013 року
позивач мав намір продати вказаний
автомобіль, в з'язку з чим звернувся до
державної інспекції щодо зняття
автомобіля з реєстрації. Однак, згідно
поточних результатів звіряння по «АІС»
від 10 жовтня 2013 року було установлено,
що відповідно до Постанови від 23 травня
2011 року старшого слідчого СВ
Прокуратури Львівської області
Сапуцького Л.Я. накладено заборону на
проведення будь-яких реєстраційних
операцій щодо вищезазначеного
автомобіля, у зв'язку з порушенням
кримінальної справи №181-0311. Протягом 2013
- 2014 років позивач неодноразового
звертався до органів ДАІ з проханням
зняти автомобіль з реєстрації,
посилаючись на те, що змінилося
законодавство і вищезазначена
постанова незаконно знаходиться в базі
автоматизованої інформаційної системи
та не може бути підставою для відмови в
проведенні будь-яких реєстраційних
операцій з автомобілем, - проте
позивачу було відмовлено в задоволенні
його клопотань, що свідчить про
некомпетентність працівників
державтоінспекції, адже з набранням
чинності у 2012 році нового
Кримінально-процесуального кодексу
України внесені зміни у «Порядок
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівнених до них транспортних
засобів та мопедів», затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року №1388, і постанова
слідчого не може бути підставою для
відмови в знятті з реєстрації
автомобіля. Така бездіяльність
відповідачів змусила позивача
звернутись до суду за захистом своїх
прав.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позов з підстав,
викладених у позовній заяві. Окрім
того, представником позивача було
зауважено, що з набранням чинності у 2012
році нового
Кримінально-процесуального кодексу
України, органи державтоінспекції
повинні були перевірити всі
реєстраційні дані, які містяться в АІС,
та привести їх у відповідність з новими
вимогами, зокрема, в автоматичному
режимі скасувати заборони, що були
накладені постановами слідчих.

Представник відповідача - 1,
Департаменту Державної автомобільної
інспекції Міністерства внутрішніх
справ України, позов не визнав. В
обґрунтування заперечень проти позову
зазначив, що Департамент ДАІ МВС
України, відповідно до п. 2 Положення
про Департамент Державної
автомобільної інспекції Міністерства
внутрішніх справ України,
затвердженого Наказом МВС України №639
від 20 липня 2012 року, керується у своїй
діяльності Конституцією України,
законами України, постановами
Верховної Ради України, указами і
розпорядженнями Президента України,
декретами, постановами і
розпорядженнями Кабінету Міністрів
України, цим Положенням, нормативними
актами МВС. Державтоінспекція
відповідно до покладених на неї
завдань веде автоматизований облік,
накопичення, оброблення та
використання даних про транспортні
засоби, що підлягають державній
реєстрації, в тому числі відповідних
даних про митне оформлення та
нотаріальне посвідчення угод щодо них,
інформації правоохоронних органів про
перебування транспортних засобів у
розшуку, під арештом тощо, а також
даних, що надходять до органів МВС в
рамках міжнародного співробітництва у
сфері боротьби із злочинністю.
Відповідно до статей 10, 11 Закону
України «Про міліцію», постанови
Кабінету Міністрів України від 04
жовтня 2006 року №1383 «Про затвердження
Положення про Міністерство внутрішніх
справ України» з метою вдосконалення
інформаційно-аналітичного
забезпечення оперативно-службової
діяльності органів і підрозділів
внутрішніх справ України, підвищення
ефективності її використання у
профілактиці правопорушень, розкритті
та розслідуванні злочинів наказом МВС
України №436 від 12 жовтня 2009 року,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 28 грудня 2009 року за №1256/17272,
затверджено Положення про Інтегровану
інформаційно-пошукову систему органів
внутрішніх справ України. Відповідно
до п. 2.2 Положення облік в ІІПС об'єктів
здійснюється на підставі інформації,
викладеної в матеріалах, зокрема, на
підставі рішень органів (посадових
осіб), виконання яких покладено на ОВС
відповідно до законодавства. Пунктом 4.9
Положення встановлено, що строки
перебування об'єктів на обліку,
підстави зняття їх з обліку, строки
зберігання інформації після зняття
об'єктів з обліку ІІПС визначаються
відповідно до чинних
нормативно-правових актів за напрямами
діяльності ОВС щодо переліку
документів, які утворюються в процесі
діяльності ОВС. Державна реєстрація і
облік транспортних засобів
здійснюється, відповідно до статті 34
Закону України «Про дорожній рух»,
органами Державтоінспекції МВС
України. Порядок державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року №1388. Вказаним
Порядком встановлена єдина процедура
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку транспортних засобів.
На час накладення заборони на
проведення реєстраційних операцій
пункт 41 Порядку був у такій редакції:
«Забороняється зняття з обліку
транспортних засобів, стосовно яких є
ухвала суду про накладення арешту або
заборона зняття з обліку чи постанова
слідчого або державного виконавця про
накладення арешту, а також
транспортних засобів, що є речовими
доказами у кримінальній справі і
приєднані до неї постановою особи, яка
проводить дізнання, слідчого,
прокурора або ухвалою суду». 11 червня
2011 року до Управління ДАІ ГУМВС України
в місті Києві спрямовано службову
телеграму щодо забезпечення
організації виконання постанови від 23
травня 2011 року ст. слідчого СВ
прокуратури Львівської області
Сапуцького Л.Я. про заборону на
проведення будь-яких реєстраційних
операцій щодо автомобіля VOLVKSWAGEN T 4 2001
року випуску, № кузова НОМЕР_1,
винесеної в рамках розслідування
кримінальної справи №181-0311, порушеної
за ознаками злочинів, передбачених ст.
364 ч. 3, 365 ч. 1, 358 чч. 1, 3 Кримінального
кодексу України. Фактичні дії зі зняття
обмежень з транспортного засобу шляхом
виключення відповідних записів з баз
даних АІС, могли бути правомірно
здійснені виключно за наслідками
отримання інформації про скасування
постанови ст. слідчого від 23 травня 2011
року, проте жодних доказів на
оскарження цієї постанови та її
скасування позивачем не надано. Також
відповідачем - 1 зауважено, що заявлена
вимога позивача про зобов'язання
вчинити дії щодо зняття з реєстрації
автотранспортного засобу, належного на
праві власності позивачу є похідною
від вимоги про виключення відповідних
записів із бази даних
інформаційно-пошукової системи УДАІ,
що здійснюється у встановленому
порядку. Враховуючи викладене,
відповідач - 1 вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню,
оскільки відповідачами не допущено
порушень прав позивача.

Відповідач - 2, Управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління МВС України в м.
Києві, до суду не прибув. Разом з тим,
подав заперечення проти позову, в яких
наголошував на пропуску позивачем
шестимісячного строку звернення до
суду та надав пояснення, аналогічного з
відповідачем - 1 змісту.

Заслухавши доводи та заперечення
представника позивача та представника
відповідача - 1, враховуючи неявку
відповідача - 2, суд подальший розгляд
справи здійснив у порядку письмового
провадження, відповідно до частини
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні докази, доводи та
заперечення сторін, суд дійшов
наступних висновків.

Як встановлено судом та вбачається із
матеріалів справи, 11 червня 2011 року до
Управління ДАІ ГУМВС України в місті
Києві було спрямовано службову
телеграму щодо забезпечення
організації виконання постанови від 23
травня 2011 року ст. слідчого СВ
прокуратури Львівської області
Сапуцького Л.Я. про заборону на
проведення будь-яких реєстраційних
операцій щодо автомобіля VOLVKSWAGEN T 4 2001
року випуску, № кузова НОМЕР_1,
винесеної в рамках розслідування
кримінальної справи №181-0311, порушеної
за ознаками злочинів, передбачених ст.
364 ч. 3, 365 ч. 1, 358 чч. 1, 3 Кримінального
кодексу України.

Дана інформація внесена в базу даних
АІС «Контроль АМТ» за вхідним №9147 17
червня 2011 року.

У відповідності з чинним на той час
Кримінально-процесуальним кодексом
України 1960 року (зі змінами та
доповненнями), його нормами
передбачалося, що при провадженні
досудового слідства всі рішення про
спрямування слідства і про провадження
слідчих дій слідчий приймає
самостійно, за винятком випадків, коли
законом передбачено одержання згоди
від суду (судді) або прокурора, і несе
повну відповідальність за їх законне і
своєчасне проведення (ч. 1 ст. 114 КПК).
Постанови слідчого, винесені
відповідно до закону в кримінальній
справі, яка перебуває в його
провадженні, є обов'язковими для
виконання всіма підприємствами,
установами і організаціями, посадовими
особами і громадянами (ч. 5 ст. 114 КПК).

Позивач ОСОБА_1, як власник автомобіля
VOLVKSWAGEN T 4 2001 року випуску, № кузова
НОМЕР_1, придбаного відповідно до
Біржової угоди купівлі-продажу від 25
жовтня 2009 року №128610, маючи намір
продати автомобіль, звернувся до
органів ДАІ для зняття його з обліку.
Проте, за поточними результатами
звіряння по «АІС» від 10 жовтня 2013 року
позивачу повідомлено, що постановою
від 23 травня 2011 року ст. слідчого СВ
прокуратури Львівської області
Сапуцького Л.Я. накладена заборона на
проведення будь-яких реєстраційних
операцій щодо автомобіля VOLVKSWAGEN T 4 2001
року випуску, № кузова НОМЕР_1 в рамках
розслідування кримінальної справи
№181-0311.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звертався із заявою про
надання інформації до Личаківського
районного суду м. Львова, у відповідь на
яку суд повідомив листом від 03 лютого
2014 року про відсутність постанови від 23
травня 2011 року ст. слідчого СВ
прокуратури Львівської області
Сапуцького Л.Я. в матеріалах
кримінальної справи №181-0311.

В подальшому позивач звертався до
відповідача - 2 із клопотанням про
зняття з обліку належного позивачу
автомобіля, однак йому було відмовлено
листом від 01 вересня 2014 року №10/Н-1606, з
посиланням на п. 41 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, а також самохідних
машин, сконструйованих на шасі
автомобілів, мотоциклів усіх типів,
марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, що забороняється
зняття з обліку транспортних засобів,
стосовно яких є ухвала суду про
накладення арешту або заборону зняття
з обліку чи постанова слідчого або
державного виконавця про накладення
арешту, а також транспортних засобів,
що є речовими доказами у кримінальній
справі і приєднані до неї постановою
особи, яка проводить дізнання,
слідчого, прокурора або ухвалою суду.
При цьому повідомлено, що зняття з
обліку автомобіля не можливе до
надходження до Управління ДАІ ГУМВС
України в місті Києві інформації про
припинення відповідної кримінальної
справи та зняття обмежень на
проведення реєстраційних операцій з
цим транспортним засобом.

Не погоджуючись з такою відповіддю
відповідача - 2, позивач звернувся зі
скаргою до відповідача - 1, Департаменту
ДАІ МВС України. Проте, останній листом
від 29 вересня 2014 року №4/8-Н-2819 надав
відповідь аналогічного з відповіддю
відповідача - 2 змісту, та пропонував
позивачу звернутися до прокуратури
Львівської області.

Вважаючи своє право порушеним, позивач
звернувся до суду за його захистом в
порядку адміністративного
судочинства.

Вирішуючи спір, суд виходив з
такого.

Відповідно до частини першої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини першої
статті 6 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

З аналізу вказаних норм
вбачається, що право на судовий захист
має лише та особа, яка є суб'єктом
(носієм) порушених прав, свобод чи
інтересів. Тож для того, щоб особі було
надано судовий захист, суд повинен
встановити, що особа дійсно має право,
свободу чи інтерес, про захист яких
вона просить, і це право, свобода чи
інтерес порушені саме відповідачем
(відповідачами).

В силу статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
грунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством (частина перша). Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України (частина друга).

Статтею 34 Закону України «Про дорожній
рух» встановлено, що державна
реєстрація і облік транспортних
засобів здійснюється органами
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України.

Відповідач - 1, Департамент
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України
(далі - ДДАІ), здійснює свою діяльність
відповідно до Положення про
Департамент Державної автомобільної
інспекції Міністерства внутрішніх
справ України, затвердженого Наказом
МВС України 20 липня 2012 року №639.

Зокрема, згідно з п. 4 Положення
ДДАІ відповідно до покладених завдань
проводить державну реєстрацію
(перереєстрацію) та облік призначених
для експлуатації на вулично-дорожній
мережі загального користування
транспортних засобів усіх типів (пп. 19);
веде автоматизований облік,
накопичення, оброблення та
використання даних про транспортні
засоби, що підлягають державній
реєстрації органами
Державтоінспекції, в тому числі
відповідних даних про митне оформлення
та нотаріальне посвідчення угод щодо
них, інформації правоохоронних органів
про перебування транспортних засобів у
розшуку, під арештом тощо, а також
даних, що надходять до органів МВС в
рамках міжнародного співробітництва у
сфері боротьби із злочинністю (пп. 34).

Повноваження відповідача - 2,
Управління державної автомобільної
інспекції ГУ МВС в м. Києві, визначені
Положенням про Державну автомобільну
інспекцію Міністерства внутрішніх
справ, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України 14 квітня 1997
року №341, Законом України «Про дорожній
рух», іншими законодавчими та
підзаконними нормативними
документами.

Державтоінспекція відповідно до
покладених на неї завдань, окрім
іншого, веде автоматизований облік,
накопичення, оброблення та
використання даних про транспортні
засоби, що підлягають державній
реєстрації.

Відповідно до статей 10, 11 Закону
України «Про міліцію», постанови
Кабінету Міністрів України від 04
жовтня 2006 року №1383 «Про затвердження
Положення про Міністерство внутрішніх
справ України» та з метою
вдосконалення
інформаційно-аналітичного
забезпечення оперативно-службової
діяльності органів і підрозділів
внутрішніх справ України, підвищення
ефективності її використання у
профілактиці правопорушень, розкритті
та розслідуванні злочинів наказом
Міністерства внутрішніх справ України
№436 від 12 жовтня 2009 року,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 28 грудня 2009 року за №1256/17272,
затверджено Положення про Інтегровану
інформаційно-пошукову систему органів
внутрішніх справ України.

Згідно з пунктами 1.3., 2.1., 2.2.
Положення Інтегрована
інформаційно-пошукова система органів
внутрішніх справ України (далі - ІІПС) -
це сукупність
організаційно-розпорядчих заходів,
програмно-технічних та
інформаційно-телекомунікаційних
засобів, що забезпечують формування та
ведення довідково-інформаційних,
оперативно-розшукових обліків,
авторизований доступ до інформаційних
ресурсів ІІПС. Метою створення ІІПС є
об'єднання існуючих в органах та
підрозділах внутрішніх справ України
інформаційних ресурсів в єдиний
інформаційно-аналітичний комплекс для
підтримки оперативно-службової
діяльності органів і підрозділів
внутрішніх справ, суттєвого зміцнення
їх спроможності протидії та
профілактики злочинності.

ІІПС призначена для
інформаційно-аналітичного та
організаційно-технологічного
забезпечення службової діяльності
структурних підрозділів районних,
міських, лінійних управлінь (відділів)
головних управлінь, управлінь МВС
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
на залізницях (далі - ГУМВС, УМВС),
центрального апарату МВС.

Облік в ІІПС об'єктів
здійснюється на підставі інформації,
викладеної в матеріалах, зокрема, на
підставі рішень органів (посадових
осіб), виконання яких покладено на ОВС
відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 3.1 Положення
інформаційними ресурсами (об'єктами
обліку) ІІПС є об'єктивно поєднаний
набір відомостей, що безпосередньо
стосується осіб, подій (злочинів,
адміністративних правопорушень),
надзвичайних подій, які накопичуються
в процесі службової діяльності ОВС в
обсязі, структурі й порядку, що
визначаються завданнями, покладеними
на ОВС, відповідно до чинного
законодавства.

Пунктом 4.9 Положення встановлено, що
строки перебування об'єктів на обліку,
підстави зняття їх з обліку, строки
зберігання інформації після зняття
об'єктів з обліку ІІПС визначаються
відповідно до чинних
нормативно-правових актів за напрямами
діяльності ОВС щодо переліку
документів, які утворюються в процесі
діяльності ОВС.

Як вже було зазначено вище, інформація
до бази «АІС» з приводу заборони
вчинення будь-яких реєстраційних дій
щодо автомобіля VOLVKSWAGEN T 4 2001 року
випуску, № кузова НОМЕР_1 внесена на
підставі постанови від 23 травня 2011 року
ст. слідчого СВ прокуратури Львівської
області в рамках розслідування
кримінальної справи №181-0311, у
відповідності з чинним станом на 2011 рік
Кримінально-процесуальним кодексом 1960
року.

Кримінально-процесуальний кодекс 1960
року втратив чинність згідно з
набранням чинності
Кримінально-процесуального кодексу
України від 13 квітня 2012 року №4651-VI.

Порядок державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року №1388 (далі -
Порядок).

Вказаним Порядком встановлена єдина
процедура державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
транспортних засобів.

Відповідно до п. 41 Порядку, в
редакції, станом на час чинності
Кримінально-процесуального кодексу 1960
року, заборонялося зняття з обліку
транспортних засобів, стосовно яких є
ухвала суду про накладення арешту або
заборону про зняття з обліку чи
постанова слідчого або державного
виконавця про накладення арешту, а
також транспортних засобів, що є
речовими доказами у кримінальній
справі і приєднані до неї постановою
особи, яка проводить дізнання,
слідчого, прокурора або ухвалою суду.

З набранням чинності
Кримінально-процесуальним кодексом
України від 13 квітня 2012 року №4651-VI
внесені зміни до Порядку, зокрема, до п.
41, яким встановлена заборона зняття з
обліку та/або перереєстрація на нового
власника транспортних засобів,
стосовно яких є ухвала суду про
накладення арешту або заборона зняття
з обліку чи постанова державного
виконавця про накладення арешту.

Оскільки, як стверджував позивач,
з набранням чинності
Кримінально-процесуальним кодексом
України від 13 квітня 2012 року №4651-VI та в
зв'язку з внесеними до Порядку змінами
відсутнє посилання в п. 41 Порядку на
постанову слідчого, - то відповідачі
мали б виключити з бази даних
інформацію щодо постанови слідчого і
вчинити дії щодо зняття з обліку
автомобіля VOLVKSWAGEN T 4 2001 року випуску, №
кузова НОМЕР_1.

Суд не погоджується з такою
думкою позивача.

Кримінально-процесуальний кодекс
України (чи то 1960 року, чи 2012 року) - це
законодавчий акт, що регулює порядок
провадження у кримінальних справах, а
саме на досудовому слідстві та в суді.
Дії слідства та суду регламентовані
цим Кодексом, і втрата чинності
Кримінально-процесуального кодексу 1960
року з введенням в дію
Кримінально-процесуального кодексу
України 2012 року не впливає на зміст
процесуальних прав та обов'язків
органів слідства та суду під час
провадження у кримінальних справах.

Органи ДАІ виконують свої функції
відповідно до наданих повноважень, при
цьому не наділені компетенцією
втручання в хід кримінальних
проваджень.

Скасування певної заборони і,
відповідно, виключення такої
інформації з бази «АІС» можливе на
підставі акту, винесеного
уповноваженим на те органом
(виконавцем, слідством, судом,
нотаріусом тощо) в межах провадження, в
якому накладалась така заборона. За
таких обставин, пропозиція
Департаменту ДАІ МВС України позивачу,
викладена в листі від 29 вересня 2014 року
№4/8-Н-2819 звернутись до прокуратури
Львівської області, є цілком
обгунтованою.

Наслідком виключення з бази даних
«АІС» інформації про заборону на
вчинення реєстраційних операцій щодо
автомобіля VOLVKSWAGEN T 4 2001 року випуску, №
кузова НОМЕР_1, можливе зняття з
реєстрації цього автомобіля, про що й
було зауважено відповідачем - 1.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах, щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Дії відповідачів при зверненні до
них ОСОБА_1 відповідали викладеним вище
критеріям.

В свою чергу, адміністративні
суди, перевіряючи рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень на їх відповідність
критеріям, встановленим частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, при цьому не втручаються у
дискреційні повноваження цих
суб'єктів, і також, як і відповідачі по
даній справі, не компетентні
втручатись в кримінальні провадження
та підміняти своїми рішеннями
процесуальні акти повноважних у
кримінальному провадженні органів.

Що стосується строку звернення
позивача до суду (про пропуск якого
наголошував відповідач -2 у
запереченнях проти позову), то суд не
вважає його пропущеним. Дійсно, з
матеріалів справи вбачається, що про
заборону на вчинення реєстраційних
операцій з автомобілем VOLVKSWAGEN T 4 2001 року
випуску, № кузова НОМЕР_1 позивач
дізнався ще в жовтні 2013 року. Однак,
позивачем оскаржуються не дії
відповідачів щодо внесення інформації
в базу «АІС», а відмова останніх в
знятті з обліку та виключення з бази
даних. В судовому засіданні було
встановлено, що після отримання
інформації 10 жовтня 2013 року з бази
«АІС» про заборону на вчинення
реєстраційних операцій, позивач
звертався до Личаківського районного
суду м. Львова для з'ясування ситуації,
а потім і до відповідачів. В матеріалах
справи на звернення позивача містяться
відповіді відповідачів датовані
вереснем 2014 року. Інших доказів
матеріали справи не містять. Після
отримання цих відповідей позивач
вважав своє право порушеним
відповідачами по справі, а тому
звернувся до суду за його захистом.
Звернення ОСОБА_1 із даним позовом мало
місце в жовтні 2014 року, тобто в межах
встановленого статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
строку.

Згідно статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачі виконали покладений на них
обов'язок.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог, а відтак вважає їх
такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати, які підлягають
стягненню у відповідності з частиною
другою статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
- відсутні.

Керуючись ст. 124 Конституції
України, ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанова набирає законної сили у
відповідності зі ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Шейко Т.І.