Справа № 821/4285/14
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 р.м. ХерсонСправа №
821/4285/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Транчуковій О.С.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представника відповідача - Юсіфової
Н.Ч.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Цюрупинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
(Білозерське відділення) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
податкової вимоги,

встановив:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся з
адміністративним позовом до
Цюрупинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (Білозерське відділення) (далі -
відповідач, Цюрупинська ОДПІ), в якому з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 08.05.2013 р. №
, від 30.06.2014 р. №№ 18034-15, 18035-15,
податкову вимогу від 29.05.2014 р. № 2422021.

Свої вимоги мотивує порушенням
Цюрупинською ОДПІ процедури прийняття
та направлення податкових
повідомлень-рішень. Зокрема, позивач
зазначає, що нарахування грошових
зобов'язань з земельного податку
згідно п.286.5 ст.286 ПК України
проводиться контролюючими органами,
які видають платникові до 1 липня
поточного року податкове
повідомлення-рішення. Між тим,
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення вручено позивачу
після 1 липня. До податкових
повідомлень-рішень не долучено
розрахунків податкових зобов'язань, що
є порушенням п.58.1 ст.58 ПК України. Також
вказує на те, що ним в
адміністративному порядку
оскаржувалися податкові
повідомлення-рішення та вимога про
сплату боргу. Скарги позивача у
встановлені Податковим кодексом
України строки не були розглянуті, а
тому згідно п.56.9 ст.56 ПК України
вважаються задоволеними. Позивач не
погоджується і з розміром застосованої
відповідачем ставки податку у розмірі 5
% від нормативної грошової оцінки площі
ріллі по області, так як вважає її
несправедливо високою.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги та
просили їх задовольнити із вказаних
підстав.

Представник позивача заперечувала
проти задоволення позовних вимог.
Зазначила, що позивач є власником
земельних ділянок, що знаходяться на
території Станіславської сільської
ради, цільове призначення - для ведення
особистого селянського господарства
(господарчі двори) за межами населеного
пункту, нормативна грошова оцінка яких
не проведена. У зв'язку з цим,
оподаткування земельних ділянок
здійснюється на підставі п.277.1 ст.277 ПК
України, якою передбачена ставка
податку у розмірі 5 % від нормативної
грошової оцінки одиниці площі ріллі по
області. Вказала на те, що скарги
позивача розглядалися в межах строків,
визначених Податковим кодексом
України, з своєчасним направленням
рішень ОСОБА_4 Просила відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши наявні у справі докази, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що розпорядженням
голови Білозерської районної
державної адміністрації Херсонської
області від 20.12.2010 р. № 1108 затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність ОСОБА_4
для ведення особистого селянського
господарства площею 1,8200 га із земель
сільськогосподарського призначення,
державної власності на території
Станіславської сільської ради та
передано у власність ОСОБА_4 земельну
ділянку площею 1,8200 (контур № 122, ділянки
№№ 17, 18, угіддя - господарський двір)
для ведення особистого селянського
господарства із земель
сільськогосподарського призначення,
державної власності на території
Станіславської сільської ради.

Позивачем отримано державні акти на
право власності на земельні ділянки
0,0546 га та 1,7654 га за межами населеного
пункту з цільовим призначенням - для
ведення особистого селянського
господарства.

Згідно довідки відділу
Дерземагентства у Білозерському
районі Херсонської області від 18.04.2013 р.
№ 01-26/466 земельні ділянки, що належать
ОСОБА_4, знаходяться на території
Станіславської сільської ради, цільове
призначення - для ведення особистого
селянського господарства (господарчі
двори), нормативна грошова оцінка яких
не проведена.

Цюрупинською ОДПІ позивачу були
визначені грошові зобов'язання по
земельному податку на 2013 рік згідно
податкового повідомлення-рішення від
08.05.2013 р. № у розмірі 2106,74 грн., на
2014 рік згідно податкових
повідомлень-рішень від 30.06.2014 р. № 18034-15
у розмірі 2043,54 грн. та № 16035-15 у розмірі
63,20 грн., на підставі п.286.5 ст.286 ПК
України.

При обчисленні земельного податку за
належні позивачу земельні ділянки
відповідачем використовувалась ставка
податку у розмірі 5 % від нормативної
грошової оцінки одиниці площі ріллі по
області, що передбачена ст.277 ПК
України.

Надаючи правову оцінки позовним
вимогам ОСОБА_4 суд виходить з
наступних обставин, встановлених у
судовому засідання.

І. Що стосується доводів позивача про
порушення відповідачем процедури
розгляду скарг та пропуску строку
прийняття рішень за скаргами.

Приписами п.п.56.1, 56.2 ст.56 ПК України
передбачено, що рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або
судовому порядку. У разі коли платник
податків вважає, що контролюючий орган
неправильно визначив суму грошового
зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству
або виходить за межі повноважень
контролюючого органу, встановлених цим
Кодексом або іншими законами України,
він має право звернутися до
контролюючого органу вищого рівня із
скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до п.56.6 ст.56 ПК України у
разі коли контролюючий орган приймає
рішення про повне або часткове
незадоволення скарги платника
податків, такий платник податків має
право звернутися протягом 10
календарних днів, наступних за днем
отримання рішення про результати
розгляду скарги, зі скаргою до
контролюючого органу вищого рівня.

Згідно п.56.8 ст.56 ПК України
контролюючий орган, який розглядає
скаргу платника податків, зобов'язаний
прийняти вмотивоване рішення та
надіслати його протягом 20 календарних
днів, наступних за днем отримання
скарги, на адресу платника податків
поштою з повідомленням про вручення
або надати йому під розписку.

Положеннями п.56.9 ст.56 ПК України
визначено, що керівник (його заступник
або інша уповноважена посадова особа)
відповідного контролюючого органу
може прийняти рішення про продовження
строку розгляду скарги платника
податків понад 20-денний строк,
визначений у пункті 56.8 цієї статті, але
не більше 60 календарних днів, та
письмово повідомити про це платника
податків до закінчення строку,
визначеного у пункті 56.8 цієї статті.
Якщо вмотивоване рішення за скаргою
платника податків не надсилається
платнику податків протягом 20-денного
строку або протягом строку,
продовженого за рішенням керівника
(його заступника або іншої
уповноваженої посадової особи), така
скарга вважається повністю
задоволеною на користь платника
податків з дня, наступного за останнім
днем зазначених строків. Скарга
вважається також повністю задоволеною
на користь платника податків, якщо
рішення керівника (його заступника або
іншої уповноваженої посадової особи)
про продовження строків її розгляду не
було надіслано платнику податків до
закінчення 20-денного строку,
зазначеного в абзаці першому цього
пункту.

Судом встановлено, що податкове
повідомлення-рішення від 08.05.2013 р. №
отримано позивачем 05.07.2013 р., про
що свідчить відповідний підпис на
корінці податкового
повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з нарахуванням
грошових зобов'язань за даним
податковим повідомленням-рішенням,
ОСОБА_4 14.07.2013 р. подав скаргу до ГУ
Міндоходів у Херсонській області, яка
надійшла до контролюючого органу 17.07.2013
р.

Рішенням заступника начальника ГУ
Міндоходів у Херсонській області від
29.07.2013 р. № 1783/10/21-22-10-02-06 продовжено
строк розгляду скарги до 14.09.2013 р.
Вказане рішення направлено позивачу
29.07.2013 р. та отримано ним 31.07.2013 р., про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення.

10.09.2013 р. ГУ Міндоходів у Херсонській
області прийнято рішення №
2903/10/21-22-10-02-06 про залишення податкового
повідомлення-рішення від 08.05.2013 р. №
без змін, а скарги - без
задоволення, яке згідно
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення
направлено позивачу 11.09.2013 р. та
отримано ним 13.09.2013 р.

Відповідачем 29.05.2014 р. було сформовано
податкову вимогу № 2422-21 на суму 2106,74
грн., яку направлено ОСОБА_4 04.06.2014 р. та
отримано ним 06.06.2014 р., про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення.

13.06.2014 р. ОСОБА_4 оскаржив податкову
вимогу до ГУ Міндоходів у Херсонській
області. 25.06.2014 р. заступником
начальника ГУ Міндоходів у Херсонській
області прийнято рішення № 4118/10/21-22-25-16
про продовження строку розгляду скарги
до 14.08.2014 р., а 09.07.2014 р. - рішення №
159/21-22-25-16, яким відмовлено у задоволенні
скарги. Ці рішення згідно
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення
направлено ОСОБА_4 09.07.2014 р. та отримано
дружиною позивача 11.07.2014 р.

Податкові повідомлення-рішення від
30.06.2014 р. №№ 18034-15, 18035-15 відповідно до
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення
направлено позивачу 04.07.2014 р. та
отримані ним 07.07.2014 р.

Не погоджуючись з нарахуванням
грошових зобов'язань за податковим
повідомленням-рішенням від 30.06.2014 р. №
18034-15, ОСОБА_4 14.07.2014 р. подав скаргу до ГУ
Міндоходів у Херсонській області, яка
надійшла до контролюючого органу 15.07.2014
р.

За вказаною скаргою ГУ Міндоходів
29.07.2014 р. прийнято рішення №
4714/10/21-22-10-06-06 про залишення без змін
податкового повідомлення-рішення від
30.06.2014 р. № 18034-15, а скарги - без
задоволення. Дане рішення направлено
позивачу 30.07.2014 р. та отримано ним 02.08.2014
р., про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

На зазначене рішення та податкове
повідомлення-рішення від 30.06.2014 р. №
18034-15 ОСОБА_4 11.08.2014 р. подав скаргу до
Державної фіскальної служби України,
яка надійшла до контролюючого органу
13.08.2014 р.

22.08.2014 р. Державною фіскальною службою
України прийнято рішення №
1028/П/99-99-10-01-02-15, яким податкове
повідомлення-рішення від 30.06.2014 р. №
18034-15 та рішення, прийняте за розглядом
скарги, залишено без змін, а скаргу - без
задоволення. Вказане рішення отримано
позивачем 29.08.2014 р., що не заперечується
і самим ОСОБА_4 у позовній заяві.

Тобто, скарги ОСОБА_4 розглянуто
контролюючим органом у межах строків,
визначених Податковим кодексом
України, а рішення про результати
розгляду скарг направлено позивачу та
отримано ним, а тому доводи ОСОБА_4 про
порушення відповідачем процедури та
строків розгляду скарг є
безпідставними.

ІІ. Що стосується тверджень позивача
про пропуск Цюрупинською ОДПІ
граничного строку визначення грошових
зобов'язань по платі за землю.

Положеннями ст.206 ЗК України визначено,
що використання землі в Україні є
платним.

Земельний податок - обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (пп.14.1.72 п.14.1 ст.14 ПК
України)

Згідно п.269.1 ст.269 ПК України платниками
земельного податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та землекористувачі.

Відповідно до п.287.1 ст.287 ПК України
власники землі та землекористувачі
сплачують плату за землю з дня
виникнення права власності або права
користування земельною ділянкою.

Приписами п.286.5 ст.286 ПК України
передбачено, що нарахування фізичним
особам сум податку проводиться
контролюючими органами, які видають
платникові до 1 липня поточного року
податкове повідомлення-рішення про
внесення податку за формою,
встановленою у порядку визначеному
статтею 58 цього Кодексу.

Зі змісту даної статті слідує, що
законодавцем визначено граничний
строк нарахування грошових зобов'язань
для контролюючого органу та вказано
спосіб реалізації таких нарахувань -
винесення податкового
повідомлення-рішення, а не граничний
строк доведення до платника податків
прийнятого рішення про нарахування
грошових зобов'язань.

Судом встановлено, що податкові
повідомлення-рішення № , № 18034-15,
№ 18035-15, якими ОСОБА_4 нараховано
грошові зобов'язання по земельному
податку, прийнято Цюрупинською ОДПІ
08.05.2013 р. та 30.06.2014 р., тобто до 1 липня
поточного року, а тому доводи позивача
про порушення відповідачем строків
прийняття податкових
повідомлень-рішень є безпідставними.

ІІІ. Щодо правомірності податкових
повідомлень-рішень від 08.05.2013 р. №
, від 30.06.2014 р. №№ 18034-15, 18035-15.

Як вже зазначалося, нарахування
позивачу грошових зобов'язань по
земельному податку здійснено
відповідачем на підставі ст.277 ПК
України. Застосування ставки податку,
визначеної даною статтею, Цюрупинська
ОДПІ обґрунтовує тим, що у власності
ОСОБА_4 перебувають земельні ділянки -
несільськогосподарські угіддя
сільськогосподарського призначення,
нормативна грошова оцінка яких не
проведена. Тому, на думку відповідача, в
даному випадку застосовується ставка у
розмірі 5 % від нормативної грошової
оцінки площі ріллі по області.

Суд не погоджується із таким рішенням
відповідача з наступних підстав.

Відповідно до п.277.1 ст.277 ПК України
ставка податку за один гектар
несільськогосподарських угідь,
зайнятих господарськими будівлями
(спорудами), встановлюється у розмірі 5
відсотків від нормативної грошової
оцінки площі ріллі по Автономній
Республіці Крим або по області.

З аналізу даної статті слідує, що
ставка податку у вказаному розмірі
застосовується за земельні ділянки
несільськогосподарських угідь, які
розташовані за межами населених
пунктів, нормативну грошову оцінку
яких не проведено, і які зайняті
господарськими будівлями (спорудами).
Тобто, визначальним критерієм є саме
знаходження на земельних ділянках
несільськогосподарських угідь
господарських будівель (споруд).

Судом встановлено, що на земельних
ділянках площею 1,7654 га та 0,0546 га, які
перебувають у власності ОСОБА_4,
відсутні будь-які господарські будівлі
(споруди), що підтверджується висновком
комісії з розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації із
землеустрою, викопіюванням та планом
відведення земельної ділянки.

У судовому засіданні представник
позивача також підтвердила, що на
вказаних земельних ділянках відсутні
будь-які будівлі (споруди), а земельні
ділянки використовуються для
вирощування сільськогосподарської
продукції.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
неправомірним застосування до ОСОБА_4
ставки податку у розмірі 5 % від
нормативної грошової оцінки площі
ріллі по області на підставі п.277.1 ст.277
ПК України, так як земельні ділянки, що
перебувають у його власності не
зайняті господарськими будівлями
(спорудами).

Крім того суд зазначає, що відповідно
до п.286.1 ст.286 ПК України підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, щомісяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця, а
також за запитом відповідного
контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Згідно ч.1 ст.193 ЗК України державний
земельний кадастр - це єдина державна
геоінформаційна система відомостей
про землі, розташовані в межах кордонів
України, їх цільове призначення,
обмеження у їх використанні, а також
дані про кількісну і якісну
характеристику земель, їх оцінку, про
розподіл земель між власниками і
користувачами.

Між тим відповідачем не надано доказів
того, що при здійсненні розрахунку
використовувалися дані державного
земельного кадастру. Із наданих
Цюрупинською ОДПІ заперечень та
пояснень представника відповідача
вбачається, що відповідачем
використано лист відділу
Держземагентства у Білозерському
районі Херсонської області від 18.04.2013 р.
№ 01-26/466, яким контролюючий орган
повідомлено про неможливість надання
інформації про нормативну грошову
оцінку земельних ділянок, які належать
ОСОБА_4, оскільки вона не проведена. На
підставі саме цього листа, датованого
2013 роком, Цюрупинською ОДПІ здійснено
нарахування грошових зобов'язань по
земельному податку як за 2013 рік, так і
за 2014 рік.

Відповідно до ст.ст.9, 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок, щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав до суду доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності прийнятого ним
рішення щодо нарахування позивачу
грошових зобов'язань по земельному
податку із застосуванням ставки
податку у розмірі 5 % від нормативної
грошової оцінки одиниці площі ріллі по
області.

У судовому засіданні встановлено, що у
ОСОБА_4 перебувають у власності
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
(поза межами населеного пункту) з
цільовим призначенням - для ведення
особистого селянського господарства,
які не зайняті господарськими
будівлями (спорудами), та на яких
позивач вирощує сільськогосподарську
продукції, а тому ставка податку
повинна розраховуватися за правилами
п.272.2 ст.272 ПК України (0,1 відсоток).

З урахуванням вимог ст.272 ПК України
розмір земельного податку становить:

- за 2013 рік: площею 1,82 га - 42,14 грн. ((1,82 га
(площа земельної ділянки) х 23151,10 грн.
(нормативна грошова оцінка одиниці
площі ріллі по області) х 0,1) : 100);

- за 2014 рік: площею 1,7654 га - 40,87 грн. ((1,7654
га х 23151,10 грн. х 0,1) : 100); площею 0,0546 га - 1,26
грн. ((0,0546 га х 23151,10 грн. х 0,1) :100).

Таким чином, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є частково
протиправними та підлягають
частковому скасуванню: від 08.05.2013 р. №
на суму 2064,60 грн. (2106,74 грн. - 42,14
грн.), від 30.06.2014 р. № 18034-15 на суму 2002,67
грн. (2043,54 грн. - 40,87 грн.), від 30.06.2014 р. №
18035-15 на суму 61,94 грн. (63,20 грн. - 1,26 грн.).

Суд погоджується з твердженнями
позивача про порушення Цюрупинською
ОДПІ вимог п.58.1 ст.58 ПК України,
оскільки відповідачем до оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень не було
додано розрахунку нарахованих
зобов'язань. Однак відсутність такого
розрахунку не є безумовною підставою
для їх скасування. Правомірність
податкових повідомлень-рішень повинна
оцінюватися з урахуванням всіх
обставин та підстав їх прийняття.

Оскільки за результатами розгляду
справи суд прийшов до висновку про
часткову протиправність та часткове
скасування податкових
повідомлень-рішень, то і податкова
вимога від 29.05.2014 р. № 2422-21, яка винесена
на їх підставі, також підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України
розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" передбачено,
що за подання до адміністративного
суду адміністративного позову
майнового характеру ставка судового
збору становить 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Оскільки ОСОБА_4 просив скасувати
податкові повідомлення-рішення від
08.05.2013 р. № 1 на суму 2106,74 грн., від
30.06.2014 р. № 18034-15 на суму 2043,54 грн., № 18035-15
на суму 63,20 грн. (всього на загальну суму
4213,48 грн.), то судовий збір за
адміністративний позов майнового
характеру складає 1827 грн. (мінімальний
розмір судового збору).

Згідно ч.3 ст.94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Судом за результатами розгляду справи
позовні вимоги задоволено частково на
суму 4129,21 грн., або 98 % від заявлених
позовних вимог.

Сума судового збору за задоволеними
позовними вимогами складає 1790,46 грн.
((1827 грн. х 98 %) : 100 %), відповідно сума
судового збору за позовними вимогами, в
задоволенні яких відмовлено, - 36,54 грн.
(1827 грн. - 1790,46 грн.).

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України
"Про судовий збір" під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Так, при подачі адміністративного
позову позивачем сплачено судовий збір
у сумі 182,70 грн. Таким чином, сума
судового збору, яка підлягає
поверненню ОСОБА_4 складає 146,16 грн. (182,70
грн. - 36,54 грн.).

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати частково протиправними та
частково скасувати податкові
повідомлення-рішення від 08.05.2013 р. №
на суму 2064,60 грн. від 30.06.2014 р. №
18034-15 на суму 2002,67 грн., № 18035-15 на суму 61,94
грн.

Визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу від 29.05.2014 р. № 2422-21.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету на
користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_4) судовий збір у сумі 146 (сто сорок
шість) грн. 16 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 03 грудня 2014 р.

Суддя

Бездрабко О.І.

кат. 8.3.13