Справа № 823/2057/14
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 823/2057/14
інстанції: Паламар П.Г.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Смілі та Смілянському районі
Черкаської області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства «Смілянське
автотранспортне підприємство №17128» до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Смілі та Смілянському районі
Черкаської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Смілянське автотранспортне
підприємство №17128» звернулося до
Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
про визнання дій протиправними та
просило визнати протиправними дії
відповідача та зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м. Смілі та
Смілянському районі Черкаської
області зарахувати сплачені Публічним
акціонерним товариством «Смілянське
автотранспортне підприємство №17128»
кошти в сумі 16479 грн. 64 коп. та 16566 грн. 97
коп. за призначенням платежу, тобто в
рахунок погашення поточної
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій за квітень-травень 2014 року;
постановити окрему ухвалу і направити
її в центральний апарат Пенсійного
фонду України для вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Смілі та
Смілянському районі Черкаської
області та розгляду питання щодо
притягнення винних осіб до
відповідальності.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2014
року позов задоволено частково:
визнано протиправними дії УПФУ в м.
Смілі та Смілянському районі
Черкаської області щодо незарахування
сплачених позивачем коштів відповідно
до призначення платежу та зобов'язано
зарахувати сплачені ПАТ «Смілянське
автотранспортне підприємство №17128»
кошти в сумі 16479, 64 грн. та 16566, 97 грн. за
призначенням платежу, тобто в рахунок
погашення поточної заборгованості з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за квітень
та травень 2014 року відповідно. В решті
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги посилається на те,
що судом першої інстанції неповно
з'ясовано та не доведено обставини, що
мають значення для справи, а висновки,
викладені ним в оскаржуваній
постанові, не відповідають обставинам
справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
Публічне акціонерне товариство
«Смілянське автотранспортне
підприємство №17128» зареєстроване як
юридична особа з 14.11.1995 та відповідно до
2 статті 1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» є платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Смілі та Смілянському районі
Черкаської області на адресу позивача
було направлено розрахунки фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій по Списку № 1, №2 №15
від 10.04.2014 та №14 від 12.05.2014 на загальну
суму 33 046 грн. 61 коп.

Згідно наданих позивачем платіжних
доручень № 356 від 25.04.2014та № 454 від
23.05.2014, позивачем було сплачено 16 479 грн.
64 коп. та 16 566 грн. 97 коп. відповідно, в
рахунок погашення заборгованості з
фактичних витрат Пенсійного фонду
України на виплату та доставку
пільгових пенсій за квітень-травень 2014
року.

В той же час, як вбачається з картки
особового рахунку Публічного
акціонерного товариства «Смілянське
автотранспортне підприємство № 17128»
кошти в сумі 33 046 грн. 61 коп. були
спрямовані відповідачем в рахунок
погашення заборгованості позивача з
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій попередніх
періодів в порядку календарної
черговості її виникнення.

Задовольняючи адміністративний позов
суд першої інстанції виходив з того, що
у відповідача не було правових підстав
зараховувати кошти, які надійшли з
визначеним призначенням платежу, на
покриття заборгованості за минулі
періоди.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Таким чином, перегляду в апеляційному
порядку підлягає лише та частина
позовних вимог, які були задоволенні
судом першої інстанції та стали
підставою до звернення апелянта зі
скаргою.

Обов'язок з відшкодування відповідних
витрат Управлінню Пенсійного фонду
встановлено Законом України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 цього Закону для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом третім пункту 1 статті 4 України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування»встановлено
ставку збору у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Загальні засади функціонування
платіжних систем в Україні, поняття та
загальний порядок проведення переказу
коштів в межах України, а також
відповідальність суб'єктів переказу
визначені Законом України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні».

Відповідно до статті 17 цього Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» реквізити
електронних та паперових документів на
переказ, особливості їх оформлення,
обробки та захисту встановлюються
Національним банком України.

Загальні правила, види і стандарти
розрахунків юридичних і фізичних осіб
та банків у грошовій одиниці України на
території України, що здійснюються за
участю банків встановлені Інструкцією
про безготівкові розрахунки в Україні
в національній валюті, затвердженою
постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004.

За змістом п. 3.8 глави 3 означеної
Інструкції реквізит «Призначення
платежу» платіжного доручення
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність вимогам, викладеним у
цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Тобто, право визначати призначення
платежу належить виключно платнику.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, відповідно Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування» право
спрямовувати суми на погашення
заборгованості в порядку календарної
черговості її виникнення надано органу
Пенсійного фонду лише у випадку щодо
сплати недоїмки, пені та фінансових
санкцій, а тому відповідач не мав право
спрямовувати кошти, які надійшли з
визначеним призначенням платежу, на
покриття заборгованості за минулі
періоди.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Вищого адміністративного
суду від 13.02.2014 по справі № К/9991/90910/11,
від 21.03.2013 по справі № К/9991/79377/12 та від
15.05.2014 по справі К/9991/58059/12.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що право визначати
призначення платежу відповідно до
чинного законодавства України
належить виключно платнику, а тому у
відповідача не було правових підстав
для зарахування коштів відповідача,
направлених на погашення
заборгованості за спірний період, на
покриття заборгованості за попередні
періоди.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, з огляду на що підстави
для її задоволення відсутні.

Допущення судом першої інстанції
порушень норм матеріального та
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не виявлено, а підстав
для скасування оскаржуваної постанови
суду немає.

Керуючись ст.ст.160, 167, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Смілі та
Смілянському районі Черкаської
області залишити без задоволення, а
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2014
року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.