Справа № 820/18135/14
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

03 грудня 2014 р.
№ 820/18135/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі головуючого-судді -
ГоршковоїО.О., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Балаклійському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового
боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна податкова інспекція
у Балаклійському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, звернувся до суду із
адміністративним позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому
просить суд стягнути з відповідача
суму податкового боргу на користь
державного бюджету України у розмірі
3095, 80грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на
податковому обліку в ДПІ у
Балаклійському районі та є платником
єдиного податку. Станом на час
звернення до суду мається податковий
борг у загальному розмірі 3095,80грн., який
виник внаслідок несплати у
встановлений строк суми єдиного
податку. В зв'язку з тим, що
відповідачем у добровільному порядку
суму податкового зобов'язання сплачено
не було, а проведені податковим органом
дії щодо примусово стягнення суми не
призвели до погашення податного боргу,
то дана сума підлягає стягненню за
рішенням суду.

У судове засідання 03.12.2014 року,
представник позивача не прибув, проте
через канцелярію суду надав клопотання
про розгляд справи без його участі в
порядку письмового провадження.

Представник відповідача, належним
чином повідомолений про дату, час та
місце розгляду справи, у зазначене
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду не повідомив. Враховуючи
вищенаведене, суд дійшов висновку
розглядати справу за наявними в ній
матеріалами, без участі зазначеної
сторони.

Згідно приписів ч.1 ст.41 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), у разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Частиною 6 ст. 128 КАС України
передбачено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи, ФОП ОСОБА_1 перебуває на
податковому обліку в ДПІ у
Балаклійському районі та є платником
єдиного податку.

В зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 в
добровільному порядку не було сплачено
суму єдиного податку у розмірі 3095, 80
грн., а проведені податковим органом
дії щодо примусового стягнення суми не
призвели до погашення податного боргу,
то позивач звернувся до суду із позовом
про стягнення суми боргу у примусовому
порядку.

Перевіряючи правомірність звернення
до суду та наявність підстав для
стягнення суми боргу у примусовому
порядку, суд дійшов висновку про
наступне.

01 січня 2011 року набув чинності
Податковий Кодекс України (далі - ПК
України), який встановлює перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Положеннями п. 291.4. ст. 291 ПК України
України, зазначено, що суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на такі групи
платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи -
підприємці, які не використовують
працю найманих осіб, здійснюють
виключно роздрібний продаж товарів з
торговельних місць на ринках та/або
провадять господарську діяльність з
надання побутових послуг населенню і
обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень;

2) друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв.

Відповідно до п. 293.1 ст. 293 ПК України
ставки єдиного податку встановлюються
у відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Пунктом 293.2. ст. 293 ПК України, фіксовані
ставки єдиного податку встановлюються
сільськими, селищними та міськими
радами для фізичних осіб - підприємців,
які здійснюють господарську
діяльність, залежно від виду
господарської діяльності, з розрахунку
на календарний місяць: 1)для першої
групи платників єдиного податку - у
межах від 1 до 10 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати; 2) для
другої групи платників єдиного податку
- у межах від 2 до 20 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 294.1 ст. 294 ПК України
податковим (звітним) періодом для
платник єдиного податку першої групи є
календарний рік.

Податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку другої -
четвертої груп є календарний квартал.

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 ПК України
платники єдиного податку першої і
другої груп сплачують єдиний податок
шляхом здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Такі платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року.

Нарахування авансових внесків для
платників єдиного податку першої і
другої груп здійснюється органами
державної податкової служби на
підставі заяви такого платника єдиного
податку щодо розміру обраної ставки
єдиного податку, заяви щодо періоду
щорічної відпустки та/або заяви щодо
терміну тимчасової втрати
працездатності.

Згідно витяга з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, ОСОБА_1 зареєстрована
як фізична особа-підприємець 23.07.2013
року.

Відповідно до ідентифікаційних даних
платника податків, Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, узятий на
облік в органах державної податкової
служби 24.07.2013 року.

Судом встановлено, що відповідно до
заяви від 26.07.2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 знаходиться
на спрощеній системі оподаткування.

Як було встановлено під час розгляду
справи та підтверджується наявним в
матеріалах справи розрахунком,
позивачем, у визначені ПК України
строки (20.08.2013року, 20.09.2013року,
20.10.2013року, 20.11.2013року, 20.12.2013року,
20.01.2014року, 20.02.2014року, 20.03.2014року,
20.04.2014року, 20.05.2014року, 20.06.2014року,
20.07.2014року та 20.08.2014року) не було
сплачено суму єдиного податку у
розмірі 3095. 80 грн.

Відповідно до п.п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20
Податкового Кодексу України,
контролюючі органи мають право,
зокрема, стягувати з банків та інших
фінансових установ пеню за несвоєчасне
виконання ними рішень суду та доручень
платників податків про сплату
податків, зборів, платежів.

Наявність спірної суми заборгованості
підтверджується також наявною в
матеріалах справи роздруківкою картки
особового рахунку, яка за правилами
ст.70 КАС України є належним та
допустимим доказом невиконаного
податкового обов'язку з боку
відповідача.

В силу приписів п.59.1 ст.59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення. При
цьому, суд зважає, що за визначенням
п.14.1.39 ст.14 Податкового кодексу України
під грошовим зобов'язанням платника
податків розуміється сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

У зв'язку з несплатою вищевказаної суми
податкового зобов'язання у встановлені
Законом строки, ДПІ у Балаклійському
районі направлено відповідачу
податкову вимогу форми "Ф" № 11-17 від
20.01.2014 року, яка була направлена
відповідачу засобами поштового
зв`язку.

Станом на день розгляду справи
заборгованість відповідача перед
бюджетом становить 3095, 80 грн.

Як було встановлено під час розгляду
справи, з дати формування податкової
вимоги та на час розгляду справи
податковий борг відповідача не
переривався.

Відтак, зважаючи на положення п.59.5 ст.59
ПК України, якими передбачено, що у
разі коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги, зазначені
податкові вимоги не втратили юридичної
сили, а тому у контролюючого органу не
виникло обов'язку повторного
надіслання податкових вимог платнику
податків.

У той же час, податковою інспекцією
надано суду належне документальне
підтвердження того, що податковий борг
відповідача після надіслання
(вручення) йому зазначеної податкової
вимоги існував не припиняючись.

Пунктами 95.1 та 95.2 ст.95 ПК України
визначено, що контролюючий орган
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Відповідно до п.п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 ПК
України, контролюючі органи мають
право, зокрема, стягувати з банків та
інших фінансових установ пеню за
несвоєчасне виконання ними рішень суду
та доручень платників податків про
сплату податків, зборів, платежів.

Суд зазначає, що на виконання вимог ст.
95 ПК України податковою інспекцією
проведено опис майна у податкову
заставу на підставі рішення заступника
начальника ДПІ у Балаклійському районі
№ 31/25-32 від 27.05.2014року, який оформлено
актом опису майна № 30/25-31 від 27.05.2014р.
Отже, як вбачається з матеріалів
справи, активи платника податків
знаходяться в податковій заставі, про
що свідчить витяг з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна від 29.05.2014року
№44332286.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про те, що податковим органом
належним чином здійснено заходи для
стягнення податкового боргу з
відповідача, які передбачені
Податковим кодексом України.

Відповідачам на підставі вимог ч. 1 ст. 71
КАС України не було надано доказів
відсутності суми заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку про обґрунтованість вимог
позивача про стягнення суми
заборгованості, яка виникла внаслідок
несплати у встановлений строк суми
узгодженого податкового зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем
-фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128,
159, 160- 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Балаклійському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу -
задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 642701)
заборгованість зі сплати єдиного
податку з фізичних осіб у розмірі 3095
(три тисячі дев`яносто п`ять )грн. 80коп.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Горшкова О.О.