Справа № 243/4653/14
Суддя: Чернишов Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа
П О С Т А Н О В А
2-а/243/106/2014

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі головуючий- суддя
Чернишов Ю.В.

при секретарі- Морозовій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Слов'янську справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 пенсійного Фонду України в м.
Слов’янську, про визнання дій
неправомірними і зобов’язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до ОСОБА_2
пенсійного Фонду України в м.
Слов’янську Донецької області про
визнання рішення УПФУ в м.
Слов’янську №10 від 20 травня 2014року
неправомірним та зобов”язати ОСОБА_2
пенсійного Фонду України в м.
Слов’янську Донецької області
призначити їй пенсію за вислугою років
з часу її звернення , тобто з 21 лютого
2014року.

Свої вимоги позивач обгрунтувала
тим, що 30.01.2014року вона звернулась до
відповідача з заявою про призначення
їй пенсії за вислугою років як
медичному працівнику. 20 травня 2014рокуу
рішенням №19 їй було відмовлено у
призначенні пенсії за вислугою років з
тих підстав. що її загальний стаж
складає 22 роки 5 місяців 28днів, а стаж за
вислугу років складає лише 2 роки
07днів. Оскільки вона працювала на
посаді лаборанта відділення
обов’язкових профілактичних
наркологічних оглядів і лише з
01.01.2009року лаборантом
клініко-діагностичної лабораторії.
Однак ця робота була за сумісництвом,
що не дає право на пенсію за вислугою
років.

В судовому засіданні позивачка та
її представник вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 пенсійного
Фонду України в м. Слов’янську
Донецької області, вимоги не визнало.
Як на обгрунтування доводів, послалось
на те, що 21.02.2014року ОСОБА_1 звернулась
із заявою про призначення пенсії за
вислугою років. Згідно записів в
трудовій книжці позивачка з 09.08.1999року
по 02.12.2013року працювалда на посаді
лаборанта відділення обов’язкових
профілактичних наркологічних оглядів
КЛПУ «Міський наркологічний диспансер
м. Слов”янська». Згідно наказа МОЗ
України №146 від 23.10.1991р. номенклатурою
середніх медичних працівників
зазначена посада не передбачена.
Відповідно до ст.55 п. «е» передбачено
право на пенсію за вислугою років
працівників охорони здоров’я при
наявності спеціального стажу роботи 25
років за перліком, що затверджується
КМУ. Згідно Переліка, затвердженого
Постановою КМУ №909 від 04.11.1993р. право на
пенсію за вислугою років має лаборант
клініко-діагностичної лабораторії. При
перевірці факту роботи ОСОБА_1 на
зазначеній посаді було встановлено. що
вона відсутня у штаті
клініко-діагностичної лабораторії. На
вказаній посаді працювла з 01.01.2009р. по
02.12.2013року за сумісництвом, що не дає
підстав для включення в стаж роботи
при призначенні пенсії за вислугою
років. У ОСОБА_1 відсутній стаж
працівника охорони здоров’я, що дає
право на пенсію за вислугою років.

Заслухавши пояснення сторін.
дослідивши надані докази, суд
встановив наступне.

Відповідно до записів в
трудовій книжці та наданих документах,
ОСОБА_1 закінчила навчання в
Костянтинівському медичному училищі
та має спеціальність сестринська
справа і кваліфікацію- медична сестра.
Після закінчення навчання з 01.08.1997року
прийнята на посаду лаборанта
клініко-діагностичної лабораторії в
цен- тральну міську лікарню м.
Слов’янська, де працювала до
01.02.1999року. та переведена в цій же
лікарні на посаду палатна медична
сестра травматологічного відділення.
07.08.1999року звільнена за власним
бажанням. Наказом №14 від 09.08.1999року
прийнята до Слов’янського міського
наркологічного диспансера на посаду
лаборанта.( з 03.09. 2001року Слов’янський
міський наркологічний диспансер
перереєстровано в КЛПЗ «Міський
наркологічний диспансер м.
Слов’янська»).

01.03.2007року наказом №28-к ОСОБА_1
прийнято за сумісництвом на 0,5ставки
лаборанта стаціонарного відділення, в
цьому ж наркологічному диспансері .

02.12.20013року ОСОБА_1 звільнено за ст.
36 п.1 КЗпП України.

21.02.2014року ОСОБА_1 звернулась у
передбаченому законом порядку із
заявою до УПФУ м. Слов’янська про
призначення їй пенсії за вислугу років,
як медичному працівнику.

Рішенням УПФУ в м. Слов’янськ №19
від 20 травня 2014року ОСОБА_1 біло
відмовлено у призначенні пенсії за
вислугою років відповідно до п. «е» ст.55
ЗУ «про пенсійне забезпечення»,
оскільки остання маючи загальний стаж
22 роки 05місяців 28днів, спеціального
стажу, що дає право на пенсію за
вислугою років має лише 2 роки 07днів, що
не дає право на призначення
зазначеного виду пенсії.

Вирішуючи питання про
обгрунтвованість прийнятого
відповідачем зазначеного рішення суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст.55 п. «е» Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
право на пенсію за вислугу років мають:
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Постановою КМУ №909 від 03.11.1993року
затверджено перелік закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років. До
таких закладів відносяться - Лікарняні
заклади, лікувально-профілактичні
заклади особливого типу,
лікувально-трудові профілакторії,
амбулаторно-поліклінічні заклади,
заклади швидкої та невідкладної
медичної допомоги, заклади переливання
крові, заклади охорони материнства і
дитинства, санаторно-курортні заклади,
установи з проведення лабораторних та
інструментальних досліджень і
випробувань Держсанепідслужби та
територіальні органи
Держсанепідслужби (щодо працівників,
які не є державними службовцями),
діагностичні центри. А до посад
відносяться посади - лікарі та середній
медичний персонал (незалежно від
найменування посад).

Для визначення поняття середній
медичний персонал слід звернутись до
Положення про атестацію молодших
спеціалістів з медичною освітою,
затвердженого Наказом МОЗ України №742
від 23.11.2007року. Цим Положенням
надається Номенклатура
спеціальностей молодших спеціалістів
з медичною освітою. До таких
спеціальностей відносяться
спеціалісти за спеціальністю -
лабораторна справа (клініка), (гігієна),
(патологія).

Пунктом 4.6. Положення передбачено,
що до стажу роботи для проходження
атестації за спеціальністю
"лабораторна справа (клініка)" молодшим
спеціалістам з медичною освітою
зараховується період роботи на посадах
фельдшерів-лаборантів, лаборантів,
технологів з лабораторної діагностики
лабораторій (центрів, відділів,
відділень) закладів охорони здоров'я
всіх найменувань (крім
патологоанатомічних, судово-медичних,
бактеріологічних).

До 23.11.2007року діяло Положення про
атестацію середніх медичних
працівників, затверджене Наказом МОЗ
України №146 від 23.10.1991року. Наданим
Положенням визначено за якою
спеціальністю проходять атестацію
лаборанти (фельдшери-лаборанти) (п.23).
Пунктом 23.3. Положення зазначено, що
інші категорії лаборантів
(фельдшерів-лаборантів)
лікувально-профілактичних установ,
крім тих, що передбачені п. 23, п. 23.1 і п.
23.2 Положення, проходять атестацію за
спеціальністю "лаборант
клініко-діагностичної лабораторії".

Відмовляючи позивачці в
призначенні пенсії за вислугу років,
відповідач посилається на те, що до
стажу роботи, що дає право на
призначення пенсії за вислугою років
може бути включена робота на посаді -
лаборанта клініко-діагностаичної
лабораторії. Позивачка ж займала
посаду лаборанта відділення
обов’язкових профілактичних
наркологічних оглядів. Такі доводи
відповідача зводяться до того, що саме
спеціальність лаборанта
клініко-діагностичної лабораторії,
відноситься до середнього медичного
персоналу, що дає право на пенсію за
вислугою років

Аналіз наведеного дає підстави
зробити висновок, що ОСОБА_1, яка має
середню спеціальну освіту та
працювала на посаді лаборанта
відділення обов’язкових
профілактичних оглядів з 09.08.1999року,
відноситься до середнього медичного
персоналу. До такого висновку суд
приходить виходячи з аналізу Положення
про атестацію середніх медичних
працівників, затверджене Наказом МОЗ
України №146 від 23.10.1991року, що діяло до
2007року, оскільки з наведеного п.23.3
зазначено, що інші категорії
лаборантів лікувально-профілактичних
установ, до яких відноситься і
наркологічний диспансер, крім тих, що
передбачені п. 23, п. 23.1 і п. 23.2 Положення,
проходять атестацію за спеціальністю
"лаборант клініко-діагностичної
лабораторії". А також Положення про
атестацію молодших спеціалістів з
медичною освітою, затвердженого
Наказом МОЗ України №742 від 23.11.2007року,
де аналіз п. 4.6, наведеного вище,
свідчить , що лаборантам( без
зазначення без зазначення
спеціалізації) для атестації
зараховується стаж роботи для
атестації за спеціальністю
"лабораторна справа (клініка)".

Такий висновок суду грунтується
також на тому, що відповідно до
свідоцтв про проходження підвищення
кваліфікації та перепідготовки у 2001р.,
2006р., 2011році ОСОБА_1 проходила
підвищення кваліфікації та
перепідготовку за спеціалізацією для
лаборантів клініко-діагностичних
лабораторій. А відповідно до
посвідчення №83/59 проходила атестацію
зі спеціальності – лабораторна справа
(клініка), та отримала вищу
кваліфікаційну категорію.

Окрім цього до такого висновку суд
приходить і виходячи з того, що
відповідно до Класифікатора професій,
затвердженого Наказом
Держспоживстандарту від 28 липня 2010 р. N
327, в переліку фахівців в галузі охорони
здоров’я наведено такі професії, як
лаборант з бактеріології, лаборант з
імунології, лаборант
клініко-діагностичної лабораторії ,
лаборант (медицина), лаборант з
паталогоанатомічних досліджень,
лаборант санітарно-гігієнічної
лабораторії, лаборант (фармація).

Зазначений Класифікатор не
передбачає фахівців в галузі охорони
здоров’я , як лаборант відділення
обов’язкових профілактичних
наркологічних оглядів.

З огляду на посадову інструкцію
лаборанта відділення обов”язкових
профілактичних наркологічних оглядів
КЛПУ «Міський наркологічний диспансер
м. Слов’янська» а також відповідно до
ДОВIДНИКА кваліфікаційних
характеристик професій працівників
затвердженого Наказом МОЗ України №117
від 29.03.2002року, визначені обов’язки
позивачки та кваліфікаційні умови ,
відповідають обов’язкам та
кваліфікаційним умовам лаборанта
клініко-діагностичної лабораторії.

Встановлені у справі обставини
та наведені нормативні документи
дають підставу зробити висновок, що
ОСОБА_1 з 09.08.1999року по 02.12.2013року
працювала в КЛПУ «Міський
наркологічний диспансер м.
Слов”янська» на посаді – лаборант
клініко-діагностичної лабораторії.
Наведене також свідчить, що ця професія
відноситься до середнього медичного
персоналу та дає право на призначення
пенсії за вислугу років із підстав
передбачених п. «е» ст.55 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення».

Окрім віднесення професії до
середнього медичного персоналу, другою
умовою призначення пенсії на таких
підставах, є наявність спеціального
стажу роботи від 25 до 30 років.

Перевіряючи наявність такої умови
суд виходить з того, що відповідно до
записів в трудовій книжці, ОСОБА_1
працювала на посаді лаборанта
клініко-діагностичної лабораторії з
01.08.1997року в ЦМЛ м. Слов’янська по
01.02.1999року. З 01.02.1999року по 07.08. 1999року,
медичною сестрою травматологічного
відділення. З 09.08.1999року по 02.12.2013року
на посаді лаборанта відділення
обов’язкових профілактичних
наркологічних оглядів КЛПУ «Міський
наркологічний диспансер м.
Слов’янська».

З огляду на наведене вбачається, що
спеціальний стаж , що дає право на
призначення пенсії за вислугою років,
передбаченого ст.55 п. «е» ЗУ «Про
пенсійне забезпечення», у ОСОБА_1
становить – 15 років 9міс.16дн. ( з
01.08.1997р. по 01.02.1999р.; з З 09.08.1999р. по
02.12.2013р.)

Аналіз ст.ст. 2, 55 п. «е», 56 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»ё
дають підстави зробити висновок, що
пенсія за вислугою років передбачає
умову наявності спеціального стажу, до
стажу позивачки не може зараховуватись
період навчання у середньому
спеціальному навчальному закладі-
Костянтинівському медичному училищі з
01.09.1995р. по 05.07.1997р..

Стаття 60 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», передбачає, що робота в
лепрозорних і протичумних закладах
охорони здоров'я, у закладах
(відділеннях) з лікування осіб,
заражених вірусом імунодефіциту
людини або хворих на СНІД, в інших
інфекційних закладах (відділеннях)
охорони здоров'я, у
патолого-анатомічних і реанімаційних
відділеннях закладів охорони здоров'я,
а також у психіатричних закладах
охорони здоров'я зараховується до
стажу роботи у подвійному розмірі.

Враховуючи викладене, суд приходить
до переконання, що робота позивачки в
КЛПЗ «Міський наркологічний диспансер
м. Слов’янська», пов’язана з
лікуванням осіб, заражених вірусом
імунодефіциту людини або хворих на
СНІД, а тому зараховується до стажу
роботи у подвійному розмірі. З таким
висновком згоден і відповідач, який
таким же чином рахував загальний стаж
роботи позивачки. Таким чином
спеціальний стаж , що дає право на
призначення пенсії за вислугою років,
передбаченого ст.55 п. «е» ЗУ «Про
пенсійне забезпечення», у ОСОБА_1
становить більше 25 років, що є
підставою для призначення зазначеного
виду пенсії.

Наведене свідчить, вимоги ОСОБА_1
про визнання неправомірним рішення
УПФУ в м. Слов’янську №10 від 20 травня
2014року , є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Статтею 81 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», передбачено, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.
Тобто призначення пенсії покладено
саме на зазначений орган а не на суд.
Строки розгляду документів та
прийняття рішення визначено ст. 82
цього Закону.

З огляду на наведе, суд приходить до
переконання, що вимоги позивача про
покладення на відповідача
зобов’язання призначити їй пенсію за
вислугою років з часу її звернення ,
тобто з 21 лютого 2014року, суперечать
ст.81 Закону «Про пенсійне
забезпечення» та приписам ст.162 КАС
України. Тому в задоволенні цих вимог
позивача слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19 Конституції
України, ст.ст. 6, 7, 17-19, 104-106, 159, 161, 162 КАС
України, Законом України «Про пенсійне
забезпечення», Постановами КМУ №909
від04.11.1993року, №742 від 23.11.2007року суд,-

П О С Т
А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення ОСОБА_2
Пенсійного фонду України в м.
Слов’янську Донецької області №10 від
20 травня 2014року щодо відмови ОСОБА_1 у
призначенні пенсії за вислугою років
відповідно до п. «е» ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов’язати ОСОБА_2 Пенсійного
фонду України в м. Слов’янську
Донецької області прийняти рішення
про призначення пенсії за вислугу
років ОСОБА_1 відповідно до п. «е» ст. 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка подається протягом десяти
днів з дня проголошення постанови. У
разі застосування судом частини
третьої ст. 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова у повному обсязі складена 03
грудня 2014 року.

Суддя Слов’янського міськрайонного
суду

Донецької області
Ю.В. Чернишов