Справа № 521/14818/14-а
Суддя: Роїк Д. Я.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/409/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2014 року Малиновський райсуд
м. Одеси

в складі: головуючого судді -
Роїк Д.Я.,

при секретарі -
Гречко І.О.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Одесі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Південної митниці Міндоходів про
скасування постанови в справі про
порушення митних правил та закриття
провадження, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси з
позовом до Південної митниці
Міндоходів, в якому просив суд ухвалити
постанову, якою визнати протиправною
та скасувати постанову в справі про
порушення митних правил № 0053/50000/14 від
24.06.2014 року, якою його притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 485 МК України у виді штрафу 230989,71 грн.
Також позивач просив поновити,
встановлений статтею 289 КУпАП
десятиденний строк на подання скарги.
При перетині державного кордону на
зазначеному автомобілі ним було обрано
митний режим «тимчасового ввезення» по
смузі «зелений коридор», та надано
митному органу пакет усіх необхідних
документів для поміщення
транспортного засобу в цей режим,
зокрема: паспорт громадянина ОСОБА_2
ОСОБА_3, посвідчення водія, свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу.
Після перевірки документів посадовою
особою митного органу на нього було
складено протокол про порушення митних
правил заст. 485 МК України, повідомлено
про відмову у тимчасовому ввозі
транспортного засобу особистого
користування на територію України
строком до одного року та надано дозвіл
на ввезення транспортного засобу в
режимі «транзит». Вважає висновки
відповідача безпідставними, щодо
наявності у нього громадянства ОСОБА_2
ОСОБА_3 та вищеназваних документів на
право користування автомобілем, навіть
при його особистій реєстрації і
постійному проживанні на території
тимчасового ввезення в Україні та
громадянства України, згідно Додатку С,
ст.5 п. «а» і ст. 7 п. «а» «Стамбульської
конвенції про тимчасове ввезення»,
надавали йому право на тимчасове
ввезення транспортного засобу без
вимагання митного документа або
гарантії. Окрім того, позивач
стверджував, що він вважав і вважає що
ці його дії не були протиправними, вони
не були спрямовані на ухилення від
сплати митних платежів, про що, на його
думку, свідчить і пропуск автомобіля в
Україну в режимі «транзит», яким
відповідно з частиною четвертою статті
255 Митного кодексу України, було
завершено виконання всіх митних
формальностей. Крім того посилається
на те, що під час складання протоколу
про порушення митних правил та
винесенні оскаржуваної постанови
відповідачем в порушення ст. 486 МК
України справа розглянута без
дотримання принципів всебічності,
повноти і об'єктивності з'ясування
обставин справи, як того вимагають
завдання провадження в справах про
порушення митних правил. З урахуванням
наведених обставин позивач просив
скасувати постанову про порушення
митних правил.

В судове засідання представник
позивача надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, вимоги
позовної заяви підтримав в повному
обсязі.

Представник Південної митниці
Міндоходів заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на
безпідставність та необґрунтованість
заявлених вимог, вважаючи, що позивач
вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене статтею
485 МК України при переміщенні на
митну територію України транспортного
засобу особистого користування з
болгарською реєстрацією, з вчиненням
протиправних дій, які призвели до
звільнення від сплати митних платежів,
а саме 04.02.2014 після виявлення під час
прикордонно-митного огляду
закордонного паспорта громадянина
України на ОСОБА_1, автомобіль «Audi-80» з
болгарською реєстрацією, державний
номер НОМЕР_1 було виведено з «зеленого
коридору» в «червоний коридор» та
пропущено на територію України на
підставі положень передбачених ст. 381
МК України. За умови заявлених ОСОБА_1
відомостей про фактичне місце
проживання в Україні, тобто про статус
резидента, без сплати митних платежів
безпосередньо в пункт пропуску через
державний кордон України він би не
отримав дозволу митниці на переміщення
цього автомобіля для тимчасового
ввезення. Таким чином відповідач
вважає, що транспортний засіб з
болгарською реєстрацією, не
використовувався для платного
перевезення осіб або промислового чи
комерційного платного або
безоплатного перевезення товарів, був
ввезений на митну територію України по
«зеленому коридору» як транспортний
засіб особистого користування, тобто
не мав статусу транспортного засобу
комерційного призначення
(використання), у зв'язку з чим були
застосовані норми ст. 380 МК України.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про задоволення
позову виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 09
грудня 2013 приблизно о 18 год. 50 хв. в
пункт пропуску «Рені-Джюрджюлешти
(авто)» митного поста «Ізмаїл»
Південної митниці Міндоходів прибув
автомобіль марки «Audi-80» з болгарською
реєстрацією, державний номер НОМЕР_1,
який слідував з ОСОБА_3 до України під
керуванням громадянина ОСОБА_1. Для
ввезення вказаного автомобілю у режимі
тимчасового ввезення громадянин
ОСОБА_1 надав для митного оформлення
паспорт громадянина ОСОБА_3 № 381657011,
виданий 26.01.2012 р. відділом МВР Варна.

Крім того, при перетині державного
кордону України на зазначеному
автомобілі, позивачем було надано
митному органу пакет усіх необхідних
документів для поміщення
транспортного засобу в митний режим
«тимчасового ввезення» по смузі
«зелений коридор», а саме: паспорт
громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3, посвідчення
водія, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу.

В ході спільного огляду вказаного
автотранспортного засобу та згідно з
листом Ізмаїльського прикордонного
загону ДПСУ від 22.09.2013 № 51/797 було
встановлено, що громадянин ОСОБА_1 має
паспорт громадянина України КЕ № 932968,
закордонний паспорт громадянина
України серія ЕА № 716427, та
зареєстрований за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_1.

За результатами розгляду вказаних
документів, позивача повідомлено про
відмову у тимчасовому ввозі
транспортного засобу особистого
користування на територію України
строком до одного року та надано дозвіл
на ввезення транспортного засобу в
режимі «транзит» з одночасним
складенням протоколу про скоєння
позивачем правопорушення,
передбаченого ст. 485 МК України.

Постановою Південної митниці
Міндоходів від 24.06.2014 року в справі про
порушення митних правил № 0053/50000/14
позивача, у його відсутності,
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 485 МК України у
виді штрафу 230989,71 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно зі статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Суб'єкт владних
повноважень повинен подати суду всі
наявні у нього документи та матеріали,
які можуть бути використані як докази у
справі.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст. ст. 529-530 МК України
передбачають можливість оскарження
постанови митниці до суду та перевірку
законності та обґрунтованості
постанови у справі про порушення
митних правил судом, що здійснюється в
порядку, встановленому КАС України.

Законодавством встановлено, що
адміністративне стягнення за
порушення митних правил не може бути
застосовано інакше, як на підставі та в
порядку, що встановлені цим Кодексом та
іншими законами України. Дана норма
кореспондується із нормами ст. 62
Конституції, відповідно до ч. 3 якої
обвинувачення не може ґрунтуватись на
доказах, одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Відповідно до ст. 531 МК України
підставами для скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил
або про припинення провадження у
справі про порушення митних правил є, в
тому числі, відсутність у діях особи,
яка притягується до відповідальності,
ознак порушення митних правил;
необ'єктивність або неповнота
провадження у справі або
необ'єктивність її розгляду;
невідповідність викладених у
постанові висновків фактичним
обставинам справи; обмеження прав
учасників провадження у справі про
порушення митних правил та її розгляду;
неправильна або неповна кваліфікація
вчиненого правопорушення.

Відповідно ж до п. 8 ч. 2 ст. 494 МК України
протокол про порушення митних
правил, крім визначених законом даних,
повинен містити інші необхідні
відомості для вирішення справи. Тому,
виходячи з п. 2 ч. 1 ст. 497 МК України,
якщо у справах про порушення митних
правил поряд з особою, яка притягується
до відповідальності за порушення
митних правил, беруть участь
заінтересовані особи, котрі є
власниками товарів, транспортних
засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 цього
Кодексу, та які згідно зі ст. 498 МК
України мають ті ж права, що й особи,
які притягуються до адміністративної
відповідальності, в тому числі право
оскарження постанови судді, то в
протоколі про порушення митних правил
обов'язково мають зазначатися
відомості про цих осіб, зокрема П. І. Б.
та місце проживання для фізичних осіб
та найменування і місце знаходження
для юридичних осіб. За відсутності
вказаних даних суди, згідно з п. 1 ч. 1
ст. 527 МК України, повинні приймати
рішення про проведення додаткової
перевірки для встановлення власників
товарів і транспортних засобів,
оскільки за їх відсутності при
розгляді справи суд не в змозі
забезпечити дотримання прав цих осіб,
наданих їм законом (зокрема, бути
присутнім під час розгляду справи та
брати участь у судових засіданнях,
подавати докази, брати участь у їх
дослідженні, заявляти клопотання, під
час розгляду справи користуватися
юридичною допомогою захисника,
виступати рідною мовою і користуватися
послугами перекладача, давати усні та
письмові пояснення, подавати свої
доводи, міркування та заперечення,
оскаржувати постанову судді).

Всі ці, наявні і не враховані при
винесенні оскаржуваної постанови від
24.06.2014 року та встановлені судом
обставини, при наявності у позивача не
підробленого, отриманого законним
шляхом паспорта громадянина ОСОБА_3, що
не містить неправдивих відомостей і
тому не віднесеного до категорії
недійсних або підроблених документів,
надавали позивачу, відповідно до
статті 380 Митного кодексу України,
підстави вибрати смугу руху, позначену
символами зеленого кольору («зелений
коридор»), призначену для переміщення
товарів в обсягах, що не підлягають
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони або обмеження
щодо ввезення на митну територію
України або вивезення за межі цієї
території і не підлягають письмовому
декларуванню. Декларування
автомобільних транспортних засобів і
товарів здійснюється шляхом вчинення
дій.

«Особа, яка здійснює переміщення
автомобільних транспортних засобів і
товарів через митний кордон України,
самостійно обирає смугу руху
(«зелений» або «червоний» коридор) для
проходження митного контролю». (п.13
ТИПОВОЇ ТЕХНОЛОГІЧНОЇ СХЕМИ
здійснення митного контролю
автомобільних транспортних засобів
перевізників і товарів, що
переміщуються ними, у пунктах пропуску
через державний кордон, ЗАТВЕРДЖЕНОЇ
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 травня 2012 р. N 451).

Відповідач же, встановивши, що позивач
окрім громадянства ОСОБА_3 має і
громадянство України, відмовив у
тимчасовому ввозі транспортного
засобу на територію України через
«зелений коридор» та надав через
«червоний коридор» дозвіл на ввезення
транспортного засобу в режимі
«транзит».

Відповідно до пп. 23 п. 1 ст. 4 Митного
Кодексу України митне оформлення -
це виконання митних формальностей,
необхідних для випуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення.

При цьому митне оформлення вважається
завершеним після виконання всіх митних
формальностей, визначених цим Кодексом
відповідно до заявленого митного
режиму, що засвідчується митним
органом шляхом проставляння
відповідних митних забезпечень (у тому
числі за допомогою інформаційних
технологій), інших відміток на митній
декларації або документі, який
відповідно до законодавства її
замінює, а також на товаросупровідних
та товарно-транспортних документах у
разі їх подання на паперовому носії (п. 4
ст. 255 Кодексу).

Таким чином, суд прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
позивач скоїв і відповідач це
встановив, порушення порядку
проходження митного контролю в зонах
спрощеного митного контролю, яке
передбачене ст. 471 Митного кодексу
України від 13 березня 2012 року N 4495-VI
зі змінами та доповненнями, за яке
позивач не був притягнутий до
відповідальності, а ці його дії були
помилково кваліфіковані за ст. 485 МК
України.

Окрім того, суд зазначає, що ст. 485 МК
України визначає правопорушенням
дії, спрямовані на неправомірне
звільнення від сплати митних платежів
чи зменшення їх розміру, а також інші
протиправні дії, спрямовані на
ухилення від сплати митних платежів.

Зі змісту ст.485 Митого кодексу України
випливає, що склад вказаного порушення
обумовлює наявність в діях декларанта
особливої мети - ухилення від сплати
податків та зборів, або зменшення їх
розміру, та вини у формі прямого умислу.

Під іншими протиправними діями, митний
орган визначив, надання позивачем
паспорта громадянина ОСОБА_3 при
наявності у нього громадянства України
і віднесення позивача законодавством
України до резидентів у зв'язку з
невизнанням подвійного громадянства.

Про те, на переконання суду, такі дії
позивача були спрямовані на вибір
спрощеного порядку митного оформлення,
а не на ухилення від сплати митних
платежів, так як і вибраний ним
«зелений коридор», так і наданий
відповідачем через «червоний коридор»
дозвіл на ввезення транспортного
засобу в режимі «транзит» - не
встановлюють сплати будь-яких митних
платежів.

Висновок про виявлення факту порушення
митних правил, що відповідно до ст. 360
МКУ є підставою для порушення
справи про порушення митних правил,
повинен робитись виключно за умови
достатності даних, що вказують на
наявність складу правопорушення,
елементом якого є вина суб'єкта.

Вирішуючи питання про притягненням
позивача до відповідальності за
порушення вимог ст. 485 МК України
відповідач керувався виключно
припущеннями, оскільки не зміг надати
суду переконливих доказів порушення
вимог митних правил за вказаною
статтею.

Обставинами, які свідчать про
наявність чи відсутність вини
правопорушника, є, крім іншого, ступінь
складності і неоднозначності
класифікації тих чи інших дій та
застосування діючого законодавства.

Спір виник в результаті неоднакового
розуміння сторонами вимог чинного
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, що призвело до
неможливості виробити узгоджене
рішення щодо взаємних прав та
обов'язків, а спір щодо фактичних
обставин у справі між сторонами
відсутній.

При таких обставинах, відповідач
повинен був керуватися наступними
положеннями ч.4. ст. 3 МК України і
прийняти рішення на користь позивача: «
У разі якщо норми законів України чи
інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи
допускають неоднозначне (множинне)
трактування прав та обов'язків
підприємств і громадян, які
переміщують товари, транспортні засоби
комерційного призначення через митний
кордон України або здійснюють операції
з товарами, що перебувають під митним
контролем, чи прав та обов'язків
посадових осіб митних органів,
внаслідок чого є можливість прийняття
рішення як на користь таких
підприємств та громадян, так і на
користь митного органу, рішення
повинно прийматися на користь
зазначених підприємств і громадян».

Суд вважає, що виходячи з цих положень,
відповідач мав вірно кваліфікувати дії
позивача за ст. 471 Митного кодексу
України, санкція якої менш сувора ніж в
ст. 485 МК України, тобто - прийняти
рішення на користь позивача, яке до
того ж цілком відповідає діям та
встановленим матеріалами меті і умислу
позивача.

Відповідно до вимог ст.531 МК України,
підставами для скасування або зміни
постанови про накладення
адміністративного стягнення за
порушення митних правил є: відсутність
у діях особи, яка притягується до
відповідальності, ознак порушення тих
митних правил, які ставляться в вину
правопорушнику.

При таких обставинах суд дійшов до
обґрунтованого висновку про те, що
постанова в справі про порушення
митних правил № 0053/50000/14 від 24.06.2014 року,
якою позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 485 МК України у виді штрафу 230989,71
грн. - не відповідає вимогам закону
(ст.ст. 3, 255,485, 494МК України),
постанова не підтверджує наявність
вказаного в ній адміністративного
правопорушення та інші обставини, що
мають значення для прийняття рішення
про притягнення особи до
адміністративної відповідальності.
Постанова винесена за відсутності
належних та допустимих доказів, які б
підтверджували наявності у
позивача мети на ухилення від
сплати податків та зборів, або
зменшення їх розміру, та вини у формі
прямого умислу, а тому є
необґрунтованою та упередженою, у
зв'язку з чим позовні вимоги підлягають
задоволенню, а постанова скасуванню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст.3, 255, 264, 485, 531, 527, 508 МК України,
ст. 8 КУпАП, ст.ст. 18, 71, 122, 158-163 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Південної митниці
Міндоходів про порушення митних правил
№0053/50000/14 від 24 червня 2014 року, якою
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
порушення митних правилі за ст. 485 МК
України та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
230989 грн. 71 коп.

Провадження в справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 за вчинення порушення
митних правил, передбаченого ст. 485 МК
України - закрити, в зв'язку з
відсутністю в його діях ознак
порушення митних правил.

Постанова у відповідності до ч. 2 ст. 171-2
КАС України є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Суддя: