Справа № 2а-9363/12/2670
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року
м. Київ К/9991/75463/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В., Черпака Ю.К.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України»

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 28
серпня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 листопада 2012 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства (далі - ПАТ)
«Державний ощадний банк України» до
Пенсійного фонду України (далі - ПФ
України) про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ПАТ «Державний ощадний
банк України» звернулося до суду з
позовом про визнання протиправним дій
та скасування рішення. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначав, що
звернувся до ПФ України зі скаргою на
рішення УПФУ в м. Красному Лучі
Луганської області від 17 січня 2012 року
про застосовування до нього штрафних
санкцій, проте відповідач залишив його
скаргу без задоволення, а рішення - без
змін. Посилаючись на те, що відповідач
не дав належної оцінки його доказам та
не прийняв до уваги позицію банку,
викладену у цій скарзі, просив суд
визнати протиправним та скасувати
рішення ПФ України від 08 червня 2012 року
№13241/09-10 про результати розгляду
скарги, зобов'язати відповідача
розглянути скаргу ПАТ «Державний
ощадний банк України» від 11 квітня 2012
року №31/3-12-213-4528 на рішення УПФУ в м.
Красному Лучі Луганської області від 17
січня 2012 року №23 про застосування
штрафних санкцій по суті та
відшкодувати судовий збір.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 28
серпня 2012 року, яку залишено без змін
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний
ощадний банк України» порушує питання
про скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, Законів
України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV), від 08
липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон № 2464-VI) та від 07 грудня 2000 року №
2121-III «Про банки і банківську
діяльність. Вказує, що судами не
враховано вимоги Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженою
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року №22
(далі - Інструкція).

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 17 січня 2012 року
начальником УПФУ в м. Красний Луч
Луганської області прийнято рішення №
23 про застосування штрафних санкцій у
розмірі 9 825 112,94 грн до філії позивача -
Краснолуцького відділення №3115 ПАТ
«Державний ощадний банк України» за
порушення вимог частини 2 статті 24
Закон № 2464-VI.

Підставою для прийняття такого рішення
стали результати позапланової
перевірки ДП
«Донбасантрацит» з питань дотримання
вимог чинного законодавства щодо
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування при отриманні
коштів на оплату праці найманих
працівників окремих відокремлених
підрозділів ДП
«Донбасантрацит» за листопад 2011 року,
про що складено акт від 16 січня 2012 року
№ 5.

В цьому акті зазначено, що 28 та 29 грудня
2011 року філією позивача здійснено
перерахування коштів за наданими ДП
«Донбасантрацит» платіжними
дорученнями на суму 20857379,11 грн для
виплати зарплати та утримань із
зарплати без одночасного подання
платником документів (платіжних
доручень) на перерахування коштів для
сплати єдиного внеску на рахунок
органу пенсійного фонду, що призвело до
несплати цього внеску у сумі 10511766,09 грн.

Не погоджуючись з рішенням від 17 січня
2012 року № 23 ПАТ «Державний ощадний банк
України» оскаржило його Пенсійного
Фонду України. Проте рішенням ПФ
України від 08 червня 2012 року №13241/09-10
скаргу позивача задоволено частково та
скасовано рішення від 17 січня 2012 року
№23 з тих підстав, що відповідальність
за порушення вимог Закону № 2464-VI несе
юридична особа, у складі якої
знаходиться філія, у зв'язку з чим УПФУ
в м. Красний Луч Луганської області
зобов'язано винести нове рішення про
застосування штрафних санкцій з
урахуванням вимог чинного
законодавства.

Відповідно до абзацу 2 частини 12 статті
20 Закону № 1058-IV установи банків
приймають від страхувальників
платіжні доручення та інші платіжні
документи на видачу (перерахування)
коштів для виплат заробітної плати
(доходу), на які відповідно до цього
Закону нараховуються страхові внески,
та здійснюють видачу (перерахування)
зазначених коштів лише за умови
одночасного подання страхувальником
платіжних документів про
перерахування коштів для сплати
відповідних сум страхових внесків або
документів, що підтверджують фактичну
сплату цих сум у порядку, визначеному
правлінням Пенсійного фонду України за
погодженням із Національним банком
України та центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики. У разі
невиконання банками цієї вимоги вони
за рахунок власних коштів у порядку,
встановленому Національним банком
України, сплачують відповідному
територіальному органу Пенсійного
фонду суму, що дорівнює сумі
несплачених страхових внесків, з
правом зворотної вимоги до
страхувальників щодо відшкодування
цієї суми.

Частина 2 статті 24 Закону № 2464-VI
встановлено, що банки приймають від
платників єдиного внеску, зазначених у
пункті 1 частини першої статті 4 цього
Закону, платіжні доручення та інші
розрахункові документи на видачу
(перерахування) коштів для виплати
заробітної плати, на які відповідно до
цього Закону нараховується єдиний
внесок, та здійснюють видачу
(перерахування) зазначених коштів лише
за умови одночасного подання платником
розрахункових документів про
перерахування коштів для сплати
відповідних сум єдиного внеску або
документів, що підтверджують фактичну
сплату таких сум у порядку, визначеному
правлінням Пенсійного фонду за
погодженням з Національним банком
України та центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики.

У разі невиконання цієї вимоги банки за
рахунок власних коштів у порядку,
встановленому Національним банком
України, сплачують відповідному
територіальному органу Пенсійного
фонду суму, що дорівнює сумі
несплаченого єдиного внеску, з правом
зворотної вимоги до платників єдиного
внеску щодо відшкодування цієї суми.

Згідно з пунктом 2 частини десятої
статті 106 Закону № 1058-IV за порушення
вимог, передбачених частиною
дванадцятою статті 20 цього Закону,
виконавчі органи ПФУ застосовують до
банків фінансові санкції у розмірі
суми страхових внесків, яка підлягає
сплаті страхувальником.

Аналіз зазначених норм дає підстави
вважати, що Законами № 1058-IV та № 2464-VI на
банки покладено обов'язок перевіряти
повноту сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування при прийнятті ними
платіжних доручень на видачу
заробітної плати. У протилежному
випадку банк буде зобов'язаний сам
відшкодувати недоплачену суму.

При цьому, норми Інструкції, зокрема
абзац 4 пункту 3.9., за змістом якого банк
не повинен перевіряти правильність
нарахування (обчислення) платежів,
утриманих із заробітної плати не
підлягають застосуванню, оскільки є
підзаконним, тобто має меншу юридичну
силу по відношенню до Закону № 1058-IV, а
тому не може йому суперечити.

Крім того, в абзаці 5 цього ж пункту
встановлено, що якщо банк не забезпечив
перерахування страхових внесків
одночасно з видачею (перерахуванням)
коштів на виплату заробітної плати, то
він за рахунок власних коштів сплачує
відповідному Фонду суму несплачених
страхових внесків. У разі несплати
самим банком цих сум Фонд здійснює їх
стягнення з банку в порядку,
встановленому законодавством України.

Аналогічний висновок щодо
застосування вищезазначених норм
матеріального права міститься у
постановах Верховного Суду України від
19 січня 2010 року, 06 лютого 2012 року та 27
травня 2014 року (№№ 21-2150во09, 21-352а11 та
21-163а14 відповідно).

Суди встановили, що ДП
«Донбасантрацит» не подало до філії -
Краснолуцьке відділення №3115 ПАТ
«Державний ощадний банк України»
платіжні документи на перерахування
страхових внесків одночасно з
дорученнями на виплату заробітної
плати та утримань із заробітної плати.
Отже, філія позивача здійснила виплату
заробітної плати без одночасного
перерахування страхувальником
(Підприємством) страхових внесків в
сумі 10511766,09 грн.

За таких обставин, пенсійний орган
правомірно застосував до банку штрафні
санкції.

Порядок розгляду органами Пенсійного
фонду України скарг на рішення про
накладення штрафу, нарахування пені та
заяв платників при узгодженні ними
вимоги про сплату недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
затверджений постановою правління ПФ
України від 08 жовтня 2010 року № 22-7,
згідно з пунктом 5.4. якого, при розгляді
скарги орган Пенсійного фонду
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення, що
оскаржується та приймає відповідне
рішення.

Як встановлено судами, ПФ України
розглянуло скаргу банку від 11 квітня 2012
року № 31/3-12-213-4528 на
рішення УПФУ у м. Красний Луч
Луганської області від 04 квітня 2012 року
та прийняло рішення від 08 червня 2012
року № 13241/09-10, яким скаргу задоволено
частково з тих підстав, що санкції не
можуть бути застосовані до філії
юридичної особи, оскільки остання не
має відповідного обсягу юридичної
правосуб'єктності.

Отже, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився
апеляційний суд, дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог позивача про
зобов'язання Пенсійний фонд України
розглянути скаргу, оскільки скарга №
31/3-12-213-4528 розглянута відповідачем по
суті, в межах наданих йому повноважень
і про результати розгляду банк
повідомлено.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку про
неправомірність дій суб'єкта владних
повноважень та відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, тому
підстав для скасування ухвалених
судових рішень колегія суддів не
вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 28 серпня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський Ю.К.
Черпак