Справа № 21-465а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кривенка
В.В.,суддів:Гриціва М.І., Гусака М.Б.,
Коротких О.А., Кривенди О.В.,
Маринченка В.Л., Панталієнка П.В.,
Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л.,
Терлецького О.О., - розглянувши в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_11 до Черкаського
міського голови, департаменту
забезпечення діяльності виконавчого
комітету Черкаської міської ради (далі
- Департамент, виконком, міськрада
відповідно) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року ОСОБА_11 звернувся до
суду з позовом, у якому з урахуванням
уточнення позовних вимог просив
визнати дії щодо відмови у наданні
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань за 2009 рік
протиправними, зобов'язати Черкаського
міського голову видати розпорядження
про виплату такої допомоги та
зобов'язати Департамент нарахувати та
виплатити вказану допомогу.

На обґрунтування позову ОСОБА_11
зазначив, що розпорядженням
Черкаського міського голови від 20
жовтня 2008 року він був звільнений з
посади заступника Черкаського
міського голови з питань діяльності
виконавчих органів міськради, члена
Виконкому у зв'язку із скороченням
чисельності керівництва міськради та
Виконкому. Черкаський міський голова
розпорядженням від 13 серпня 2010 року №
199-р на підставі рішення
Придніпровського районного суду міста
Черкас від 15 квітня 2009 року поновив
його на посаді. 17 серпня 2010 року позивач
звернувся до Черкаського міського
голови із заявою про надання відпустки
і відповідно до пункту 3
рішення міськради від 3 жовтня 2006 року
№ 2-156 (далі - рішення № 2-156) просив
виплатити йому матеріальну допомогу на
оздоровлення та матеріальну допомогу
для вирішення соціально-побутових
питань за 2009 рік. Листом від 26 серпня 2010
року ОСОБА_11 відмовлено у наданні
останньої з безпідставним, на його
думку, посиланням на статтю 13 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР
"Про оплату праці" (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 108/95-ВР) та пункт 8
постанови Кабінету Міністрів України
від 9 березня 2006 року № 268 "Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів" (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - постанова № 268).

Придніпровський районний суд міста
Черкас постановою від 21 січня 2011 року
позов задовольнив частково в частині
виплат за 2009 рік, в іншій частині позову
відмовив. При цьому суд виходив із того,
що право на отримання позивачем
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань
передбачене рішенням Міськради № 2-156, а
тому у відповідачів не було підстав для
відмови у виплаті такої допомоги.

Київський апеляційний
адміністративний суд постановою від 30
червня 2011 року рішення суду першої
інстанції скасував, у задоволенні
позову відмовив. Ухвалюючи таке
рішення, суд апеляційної інстанції
послався на положення Кодексу законів
про працю України (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин; далі -
КЗпП) та дійшов висновку, що після
прийняття рішення про поновлення
працівника на посаді йому виплачується
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, але не більш як за один рік, а
при обчисленні середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу
матеріальна допомога не враховується
відповідно до пункту 4 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995
року № 100.

Вищий адміністративний суд України
ухвалою від 15 травня 2014 року рішення
суду апеляційної інстанції скасував, а
постанову Придніпровського районного
суду міста Черкас від 21 січня 2011 року
залишив у силі.

У заяві про перегляд судових рішень
Верховним Судом України Виконком,
посилаючись на неоднакове
застосування касаційним судом статті 13
Закону № 108/95-ВР та пункту
8 постанови № 268, просить скасувати
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 15 травня 2014 року та
залишити в силі постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30 червня 2011 року.

На обґрунтування заяви додано
постанову Вищого адміністративного
суду України від 14 лютого 2012 року (№
К/9991/20599/11), у якій за аналогічних
обставин касаційний суд дійшов
висновку, що оплата праці працівників,
а відповідно і надання матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових потреб,
здійснюється в межах відповідних
бюджетних асигнувань, що мають
кількісні, часові та цільові обмеження,
а таких бюджетних асигнувань у 2010 році
для виплати матеріальної допомоги за
2009 рік у відповідача не було.

Перевіривши наведені у заяві доводи,
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку про
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції пункту 8
постанови № 268 при вирішенні питання
щодо виплати спірної матеріальної
допомоги.

Усуваючи розбіжності в застосуванні
судом касаційної інстанції зазначених
вище норм матеріального права, колегія
суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України виходить із такого.

Придніпровський районний суд міста
Черкас постановою від 15 квітня
2009 року поновив ОСОБА_11 на посаді
заступника Черкаського міського
голови з питань діяльності виконавчих
органів міськради, члена Виконкому з 20
жовтня 2008 року.

Відповідно до абзацу п'ятого статті 235
КЗпП рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

За правилами постанови № 268 керівникам
органів, зазначеним у пункті 1 цієї
постанови, надано право у межах
затвердженого фонду оплати праці
надавати працівникам матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки. розрахунком штатного
розпису за 2009 рік підтверджується, що
така допомога була передбачена та
затверджена фондом оплати праці
апарату Міськради та Виконкому.

Пунктом 3 рішення № 2-156 передбачено
надання матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань
та допомоги на оздоровлення при
наданні щорічної відпустки в розмірі
середньомісячної заробітної плати
кожна.

Як випливає з рішення касаційного суду,
розпорядженням Черкаського міського
голови від 30 вересня 2010 року № 268-р
ОСОБА_11 надано частину щорічної
основної відпустки тривалістю 14
календарних днів з 1 по 14 жовтня 2010 року
за період роботи з 20 жовтня 2008 року по 15
квітня 2009 року з виплатою допомоги на
оздоровлення.

На підставі викладеного колегія суддів
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України,
беручи до уваги ту обставину, що спір
заявлено про виплату матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань за 2009
рік, яка була передбачена правовими
актами і забезпечена бюджетним
асигнуванням, право на отримання якої
було порушено незаконним звільненням з
посади і несвоєчасним виконанням
рішення суду про поновлення на
публічній службі, дійшла висновку, що
відповідач, надаючи позивачу відпустку
за 2009 рік, зобов'язаний поновити
порушене право позивача на отримання
цієї допомоги незалежно від наявності
бюджетних асигнувань на цю виплату.

Посилання заявника на положення пункту
8 постанови № 268 є безпідставним,
оскільки йдеться не про поточні
бюджетні виплати за 2010 рік, а про
виплати, зумовлені незаконними діями
відповідача зі звільнення і
несвоєчасного поновлення на публічній
службі.

Таким чином, висновок касаційного суду
у справі, що розглядається, ґрунтується
на правильному застосуванні норм
матеріального права, тому в
задоволенні заяви Виконкому
слід відмовити.

Ураховуючи наведене та керуючись
статтями 241, 242, 244 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви виконавчого
комітету Черкаської міської ради
відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
В.В. КривенкоСудді:
М.І. Гриців М.Б. Гусак
О.А. Коротких О.В.
КривендаВ.Л. Маринченко
П.В. ПанталієнкоО.Б. Прокопенко
І.Л. Самсін
О.О. Терлецький