Справа № 2-а-6081/11
Суддя: Шиян В. В.
Дата ухвалення: 2011-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-6081/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2011 року

місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді –Шиян В.В.,

при секретарі - Сагіровій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі у
письмовому провадженні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради про
зобов’язання здійснити нарахування та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення трирічного віку,
розрахованої із розміру прожиткового
мінімуму встановленого для дітей віком
до 6 років,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2011 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до суду із адміністративним
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради (надалі за
текстом УПСЗН) про зобов’язання
здійснити нарахування та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку за період з
01.05.2009 року по день винесення рішення, у
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого для дітей у віці до 6-ти
років, виплата даної допомоги в
подальшому до досягнення дитиною
трирічного віку, стягнення правової
допомоги в розмірі 401 гривень, судових
витрат. В обґрунтування заявлених
вимог вказувала на те, що є матір’ю
малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і
відповідно до ст. 15 Закону України „Про
державну допомогу сім’ям з дітьми”
має право на отримання допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі не меншому
від мінімуму, встановленого для дітей
віком до 6-ти років. Рішенням
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року положення закону „Про
державний бюджет України на 2007 рік”
були визнанні неконституційними в
частині зупинення на 2007 рік дії ст. 15
Закону України „Про державну допомогу
сім’ям з дітьми”, відносно
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною по досягненню нею 3-х
літнього віку. Вона зверталася до
відповідача із заявою про перерахунок
і доплату допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку до рівня прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років, але отримала
відмову. Також просить поновити їй
строк звернення до суду, застосувавши
практику Європейського Суду з прав
людини відповідно до якої пенсії і
соціальні виплати визнано власністю у
розумінні ст. 1 Першого Протоколу
Конвенції, ст. 268 ч.5 ЦК України.

Просила зобов’язати відповідача
здійснити нарахування та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку,
розрахованої із розміру прожиткового
мінімуму, встановленого для дітей
віком до 6 років за період з 01.05.2009 року
по день винесення рішення, у розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
для дітей у віці до 6-ти років, виплата
даної допомоги в подальшому до
досягнення дитиною трирічного віку,
стягнення правової допомоги в розмірі
401 гривень, судових витрат.

Позивачка надала суду письмову заяву
про розгляд справи за її відсутності,
заявлені вимоги підтримує та просить
їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - УПСЗН
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради в судове
засідання не з’явилася, надала суду
письмову заяву з проханням розглянути
справу у відсутності представника
відповідача та надала письмові
заперечення, в яких вказала, що
відповідач не приймає посилань
позивача на ст. ст.1175,268 ЦК України, як
підставу незастосування строку
позовної давності та поновлення строку
позовної давності та поновлення строку
на подання адміністративного позову.
Так, п.4 ч.1 ст.268 ЦК України передбачає
непоширення позовної давності на
вимоги про визнання незаконними
правового акту. Однак, в даному випадку
йдеться не про правостворюючу, а про
правозастосовчу діяльність, оскільки
здійснюючи виплату допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку позивачеві у розмірі,
передбаченому Законом України «Про
державну допомогу сім’ям з дітьми»,
управління не створює нових
нормативних актів, а лише діє в межах
своєї компетенції та у спосіб,
передбачений Законом. Крім того,
зазначені правовідносини не є
правовідносинами, які порушують право
власності або інші речові права, мають
іншу правову природу, тому зазначені
норми ЦК на дані правовідносини свою
дію не поширюють, Закон України «Про
державну допомогу сім’ям з дітьми»
встановлює гарантований державою
рівень матеріальної підтримки сімей з
дітьми шляхом надання державної
грошової допомоги з урахуванням складу
сім’ї, її доходів та віку дітей і
спрямований на забезпечення
пріоритету державної допомоги сім’ям
з дітьми у загальній системі
соціального захисту населення. Отже,
правовідносини, що склалися між
позивачем і відповідачем, є
правовідносинами з надання
соціального забезпечення позивачеві,
однак жодним чином не стосуються
порушення права власності. Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку позивачці ОСОБА_1 була
призначена управлінням з 06.04.2009 року,
зазначену допомогу позивачка
отримувала щомісячно, знала в яких
розмірах вона виплачується, а юридична
необізнаність не може бути визнана
поважною причиною для відновлення
строку звернення до суду.

Позивачка ОСОБА_1 має дитину
ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в
УПСЗН і отримує допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 06.04.2009 року. Згідно ст..4 Закону
України «Про державну допомогу сім’ям
з дітьми» покриття витрат на виплату
державної допомоги сім’ям з дітьми
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України у вигляді
субвенцій до місцевих бюджетів. УПСЗН
не здійснює ніяких виплат відповідно
до Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування у зв’язку с
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». На підставі пункту 22
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім’ям з дітьми,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751, відповідно до ст..15 Закону України
«Про державну допомогу сім’ям з
дітьми», позивачка з 06.04.2009 року по
теперішній час отримує допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі 130 гривень,
оскільки довідки про доходи сім’ї для
розрахунку допомоги у розмірі більш
мінімального не надавались. В
обґрунтування своїх вимог позивачка
помилково посилається на пріоритет
Закону України «Про державну допомогу
сім’ям з дітьми» над Законом України
«Про Державний бюджет України на 2009
рік», Законом України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік», УПСЗН
зазначає, що Конституція України не
встановлює пріоритету застосування
того чи іншого закону, в тому числі
залежно від предмета правового
регулювання. За наявності декількох
законів, норми яких по різному
регулюють сферу суспільних відносин
пріоритетною є та норма, яка прийнята
пізніше.

Також вважає, що не підлягають
задоволенню позовні вимоги про
подальший перерахунок вказаної
допомоги, оскільки відповідно до ч.1 ст.2
КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку Державної влади,
органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових та службових осіб,
інших суб’єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Вважає, що неможливо зобов’язати
відповідача на майбутнє вчинити певні
дії, оскільки відсутні факти порушення
прав позивача на майбутньому. Просить в
задоволенні позову відмовити.

У зв’язку з тим, що обидві сторони
заявили клопотання про розгляд справи
у їх відсутності, суд відповідно до ч. 4
ст. 122 КАС України справу розглянув в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до переконання, що в
задоволенні позовної заяви ОСОБА_1
необхідно відмовити. При цьому суд
виходить з наступного.

ОСОБА_1 є матір’ю малолітньої дитини,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії 1-НО № 249962, виданим
Орджонікідзевським Відділом РАЦС
Маріупольського МУЮ Донецької області
від 17 лютого 2009 року, актовий запис № 149
(а.с.20).

Відповідно до довідок УПСЗН
Орджонікідзевського району міста
Маріуполя, відповідач виплачує
позивачці допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку: з 06 квітня 2009 року і по теперішній
час у розмірі 130 гривень.

Відповідно до ст.2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення
встановлений Законом України „Про
державну допомогу сім’ям з дітьми ”,
тобто цей Закон є спеціальним законом,
що регулює правовідносини, пов'язані з
призначення та виплатою державної
допомоги на неповнолітніх дітей.

Статтею 5 цього Закону визначено, що всі
види державної допомоги сім'ям з
дітьми, крім допомоги у зв'язку з
вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у частині другій статті 4
цього Закону, призначають і виплачують
органи соціального захисту населення
за місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним
законодавством покладений обов'язок
щодо нарахування та виплати допомоги
сім'ям з дітьми до досягнення нею
трирічного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» встановлено, що громадяни
України, в сім'ях яких виховуються та
проживають неповнолітні діти, мають
право на державну допомогу у випадках
та на умовах, передбачених цим Законом
та іншими законами України.

Статтею 3 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені статтею 14
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги на застрахованих чи не
застрахованих осіб.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Статтею 1 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. При цьому, з аналізу цієї норми
не вбачається, що Кабінету Міністрів
України делеговані функції щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Відповідно до статті 8 Конституції
України в Україні визнається та діє
принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Пунктом І частини І статті 92
Конституції України передбачено, що
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного
суду України від 01.11.1996 року № 9
визначено, якщо при розгляді справи
буде встановлено, що
нормативно-правовий акт, який підлягав
застосуванню, не відповідає чи
суперечить законові, суд зобов'язаний
застосувати закон, який регулює ці
правовідносини.

Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради є
розпорядником бюджетних коштів
нижчого рівня, при призначенні та
виплаті позивачу допомоги діяло в
межах своїх повноважень, у межах
бюджетних асигнувань.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
здійснення перерахунку та виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з
травня 2009 року у розмірі встановленого
прожиткового мінімуму для дітей віком
до шести років є необґрунтованими,
оскільки відповідач діяв у
відповідності з приписами діючої норми
ч.1 ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», розмір
отриманої позивачкою допомоги по
догляду за дитиною до трьох років
відповідає розміру, визначеному чинним
законодавством.

У задоволенні позовних вимог в частині
зобов’язання відповідача в подальшому
здійснювати виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного в розмірі, зазначеному
позивачкою слід відмовити. Так, в межах
КАС України, захисту підлягає порушене
право позивача, внаслідок чого
зобов’язання відповідача в подальшому
здійснювати виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку є безпідставним,
оскільки встановлює обов’язки на
майбутнє без наявності спірних
правовідносин, які можуть бути в
подальшому припинені або змінені в
сторону зменшення шляхом внесення змін
до закону.

Згідно із ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні спору керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов’язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідач УПСЗН Орджонікідзевського
району Маріупольської міської Ради не
має повноважень щодо встановлення
розміру допомоги відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім’ям
з дітьми» і зазначеним Законом такі
повноваження УПСЗН також не
встановлені, у зв’язку з чим підстави
для визнання дій відповідача по
невиплаті вказаної допомоги не
вбачається.

Таким чином, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
вважає необхідним відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у
повному обсязі, відповідно не
підлягають задоволенню вимоги
позивачки про стягнення судових витрат
та витрат на правову допомогу.

На підставі ст. 19, 92 Конституції
України, Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», Закону
України «Про Держаний бюджет України
на 2009 рік», Закону України «Про
Держаний бюджет України на 2010 рік»,
Закону України «Про Держаний бюджет
України на 2011 рік», керуючись ст.ст. 2,
8-11, 88, 116, ч.4 ст. 122, 159, 160, 162, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради про
зобов’язання здійснити нарахування та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення трирічного віку,
розрахованої із розміру прожиткового
мінімуму встановленого для дітей віком
до 6 років – відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя протягом десяти днів з дня
отримання її копії шляхом подачі
апеляційної скарги.

Суддя