Справа № 2а-865/10
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/30401/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

головуючого: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Свалявського районного суду
Закарпатської області від 28.12.2010 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 08.05.2014 року
у справі за позовом Свалявського
районного центру зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Свалявський районний центр зайнятості
- робочий орган виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття у
Свалявському районі звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 в якому просив
стягнути з ОСОБА_2 суму коштів,
виплачених як допомога по безробіттю в
розмірі 1747,11 гривень та перерахувати їх
до бюджету позивача.

Постановою Свалявського районного
суду Закарпатської області від 28.12.2010
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 08.05.2014 року,
позов задоволено. Вирішено стягнути з
ОСОБА_2 на користь Свалявського
районного центру зайнятості - робочого
органу виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття у Свалявському
районі - 1747 гривень 11 коп. коштів,
виплачених на випадок безробіття та
17,47грн. судового збору на користь
держави.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції,
ОСОБА_2 подала до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нову постанову, якою у позові
відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення з
таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 13.02.2007 року ОСОБА_2
звернулась до позивача із заявою про
надання статусу безробітної особи. При
поданні заяви ОСОБА_2 не вказала, що
рахується як суб'єкт підприємницької
діяльності. За даними державного
реєстратора від 11.08.2010 року №621 ОСОБА_2 є
підприємцем з 08.04.2005 року.

Підпунктом «б» пункту 3 статті 1 Закону
України «Про зайнятість населення»
визначено, що в Україні до зайнятого
населення належать, зокрема, громадяни,
які самостійно забезпечують себе
роботою, включаючи підприємців.

Згідно зі статтею 2 зазначеного Закону
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Відповідно до статей 46, 47 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» державна реєстрація
ФОП є засвідченням факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою. Фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
ФОП.

Пунктом 8 частини першої статті 31
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» передбачено, що виплата
допомоги по безробіттю припиняється у
разі, зокрема, призначення виплати на
підставі документів, що містять
неправдиві відомості.

Відповідно до абзацу першого частини
третьої статті 36 цього Закону сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по
безробіттю, в тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2000 року № 307 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 14 грудня
2000 року за № 915/5136; у редакції чинній на
час виникнення спірних відносин),
встановлено, що якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, з безробітного стягується
сума виплаченої допомоги по безробіттю
з моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується в
судовому порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що особа, зареєстрована як
суб'єкт підприємницької діяльності, не
може бути визнана безробітною і не має
права на виплату допомоги по
безробіттю.

За таких обставин, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій про
задоволення позову є законними та
обґрунтованими.

Касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені як підстави для зміни,
скасування судового рішення, залишення
позовної заяви без розгляду або
закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Свалявського
районного суду Закарпатської області
від 28.12.2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 08.05.2014 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: