Справа № 811/1295/13-а
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року
Справа № 811/1295/13-а

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Метсервісгруп" до
Гайворонської міжрайонної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Метсервісгруп"
(надалі - ТОВ "Метсервісгруп")
звернулося до суду з позовом до
Гайворонської міжрайонної державної
податкової інспекції (надалі -
Гайворонська МДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень №
від 28.03.13, № від 05.10.12.

Позов мотивовано тим, що за
результатами планової виїзної
перевірки ТОВ "Метсервісгруп",
оформленої актом №21/2200/36654528 від 20.09.12,
винесено податкові повідомлення -
рішення № від 05.10.12 про збільшення
грошового зобов'язання з ПДВ на суму 249
849 грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 124 924, 50 грн.,
№ від 05.10.12 про нарахування пені
за порушення термінів розрахунків у
сфері зовнішньоекономічної діяльності
у розмірі 159 247,29 грн. За наслідками
процедури адміністративного
оскарження рішенням ДПС України
податкове повідомлення - рішення
№ від 05.10.12 залишено без змін, а
податкове повідомлення - рішення
№№ від 05.10.12 скасовано в частині
зменшення на 64 439 грн. ПДВ та у
відповідній частині штрафної
(фінансової) санкції. У зв'язку з цим
відповідачем винесено нове податкове
повідомлення - рішення № від 28.03.13
про збільшення податкового
зобов'язання з ПДВ на суму 185 410 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 92 705 грн. Не
погоджуючись з цим рішенням та
заперечуючи покладені в його підґрунтя
висновки акту перевірки про завищення
податкового кредиту з ПДВ на суму 117 550
грн. внаслідок збиткового продажу ТОВ
"Марія Лідер" біг-бегів, позивач
доводить, що вказана готова продукція
реалізовувалася за цінами, вищими від
її собівартості. З цих підстав просить
суд визнати спірне податкове
повідомлення - рішення протиправним та
скасувати його в частині збільшення
грошового зобов'язання з ПДВ у сумі 117550
грн. та застосування штрафної
(фінансової) санкції у розмірі 58775 грн.
Стосовно донарахування пені за
порушення термінів розрахунків у сфері
ЗЕД податковим повідомленням -
рішенням № від 05.10.12 позивач
зазначає про неможливість визначення
терміну поставки товару згідно з
умовами укладених ним з фірмою System Trade
GmbH (Німеччина) зовнішньоекономічних
контрактів, а відтак - і дати
перевищення строку, встановленого ст.2
Закону України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті", з якої
починається нарахування пені за
прострочення поставки товарів. З цих
підстав просить суд також визнати
протиправним та скасувати вказане
податкове повідомлення - рішення.

Представник відповідача у письмових
запереченнях позов не визнав,
посилаючись на те, що як встановлено у
ході перевірки, ТОВ "Метсервісгруп" при
здійсненні продажу ТОВ "Марія Лідер"
біг-бегів отримувало збитки, що
свідчить про відсутність зв'язку
витрат підприємства з його
господарською діяльністю з точки зору
податкового законодавства та про
використання цих біг-бегів не у
господарській діяльності. Крім того,
підприємством порушено вимоги ст.2
Закону України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті" при
виконанні зовнішньоекономічних
контрактів, що на підставі ст. 4 цього
Закону зумовлює стягнення пені.
Наполягаючи на правомірності спірних
податкових повідомлень-рішень, просив
суд у позові відмовити.

Ухвалою суду від 13.11.14 допущено заміну
відповідача - Гайворонської
міжрайонної державної податкової
інспекції - її процесуальним
правонаступником - Гайворонською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області.

Сторони у судове засідання не прибули,
подавши до суду заяви про розгляд
справи без участі їх представників.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними в
ній матеріалами.

Розглянувши справу у порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами, суд встановив такі
обставини та дійшов до таких висновків.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Метсервісгруп" з
18.01.10 зареєстроване як юридична особа
(а.с. 77, 78, т.1), взяте на облік платників
податків у Гайворонській МДПІ.

Посадовими особами Гайворонської МДПІ
та ДПС у Кіровоградській області у
період з 27.08.12 по 14.09.12 проведено планову
виїзну перевірку ТОВ "Метсервісгруп" з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 19.01.10 по 30.06.12, результати якої
оформлено актом №21/2200/36654528 від 20.09.12
(а.с. 9-51, т.1).

Відповідно до висновків акту перевірки
встановлено порушення, зокрема:

- п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість в
сумі 249849 грн., в т.ч.: серпень 2011 року - 9667
грн.; січень 2012 року - 27786 грн.; лютий 2012
року - 49101 грн.; березень 2012 року - 28607
грн.; квітень 2012 року - 87708 грн.; травень
2012 року - 22 717 грн.; червень 2012 року - 24 264
грн.;

- ст.2 Закону України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті".

На підставі вказаного акту
Гайворонською МДПІ прийнято такі
податкові повідомлення-рішення:

- форми "Р" № від 05.10.12, яким
позивачу згідно з п.54.3 ст.54 ПК України
та відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України,
за порушення п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200
ПК України збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 374 873,50 грн., з яких 249 849 грн. -
основний платіж, 124 924,50 грн. - штрафні
(фінансові) санкції. (а.с. 53, т.1);

- форми "У" № від 05.10.12, яким
позивачу на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК
України та згідно зі ст.4 Закону України
"Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті", за порушення ст.2
Закону України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті",
нараховано суму грошового зобов'язання
у вигляді пені за порушення термінів
розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності у
розмірі 159 247,29 грн. (а.с. 52, т.1).

За результатами процедури
адміністративного оскарження вказаних
податкових повідомлень - рішень
рішенням ДПС у Кіровоградській області
від 13.12.12 №4968/10/10-208 про результати
розгляду первинних скарг податкові
повідомлення-рішення Гайворонської
МДПІ № від 05.10.12, № від 05.10.12
залишені без змін, а скарги ТОВ
"Метсервісгруп" - без задоволення
(а.с.54-61, 62-57, т.1).

Воднораз, за результатами розгляду
повторної скарги позивача рішенням
Державної податкової служби України
№3314/6/10-2415 від 04.03.13 скасовано податкове
повідомлення-рішення Гайворонської
МДПІ № від 05.10.12 в частині
зменшення на 64 439 грн. ПДВ і у
відповідній частині штрафну санкцію, а
податкове повідомлення-рішення
Гайворонської МДПІ № від 05.10.12
залишено без змін. (а.с. 68-74, т.1).

У зв'язку з цим відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" № від 28.03.13, з тих же підстав, що
і первинне податкове
повідомлення-рішення № від 05.10.12,
яким за порушення вимог п.198.3, п.198.6 ст.198
ПК України позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ на 278 115
грн., з яких 185 410 грн. - основний платіж, 92
705 грн. - штрафні (фінансові) санкції. (а.с
75, т.1)

Всупереч абз.3 п.58.1 ст.58 ПК України до
вказаного податкового
повідомлення-рішення № від 28.03.13
не додано розрахунок податкового
зобов'язання, у якому було б наведено
дату та номер декларації (уточнюючого
розрахунку), звітного періоду, а також
інша інформація, необхідна для
визначення грошового зобов'язання, як
це передбачено пунктом 2.4 Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам податків,
затвердженим наказом Міністерства
фінансів України від 28.11.12 №1236,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 20.12.12 за №2135/22447.

У ході судового розгляду справи
встановлено, що складовими основного
платежу з податку на додану вартість у
сумі 185 410 грн., визначеного спірним
податковим повідомленням-рішенням
№ від 28.03.13, є грошове зобов'язання
у розмірі 117551 грн., яке донараховано
позивачеві за порушення п.198.3 ст.198 ПК
України (у зв'язку з завищенням
податкового кредиту за операціями з
придбання сировини, використаної на
виробництво готової продукції,
реалізованої упродовж січня - червня 2012
року ТОВ "Марія-Лідер" за цінами,
нижчими від її собівартості), а також
грошове зобов'язання у розмірі 67 859 грн.,
яке донараховано позивачеві за
порушення п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України (у
зв'язку з неправомірним формуванням
податкового кредиту з ПДВ по
взаємовідносинах з ТОВ "Айсторойл" на
суму ПДВ 9667 грн. у серпні 2011 року, ТОВ
"Арсаон" на суму ПДВ 21 442 грн. у січні 2012
року, ТОВ "Технотон-Луганськ" на суму
ПДВ 12 000 грн. у лютому 2012 року, ТОВ "Паок"
на суму ПДВ 4867 грн. у березні 2012 року,
ТОВ "Редакція газети Україна -Центр" на
суму ПДВ 19 883 грн. у лютому 2012 року).

Воднораз, спірне податкове
повідомлення - рішення оскаржується
позивачем в частині визначення
грошового зобов'язання у розмірі 117550
грн. за основним платежем за порушення
п.198.3 ст.198 ПК України та застосування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
58775 грн. Решта порушень податкового
законодавства, які призвели до
завищення податкового кредиту з ПДВ у
розмірі 67860 грн., заниження податкового
законодавства та донарахування
грошового зобов'язання у спірному
податковому повідомленні - рішенні та
накладення штрафу позивачем у позовній
заяві не оспорюються.

Перевіряючи правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення
форми "Р" № від 28.03.13 в оскарженій
позивачем частині, суд дійшов до таких
висновків.

З пунктів 3.1.2, 3.2.2 акту перевірки
№21/2200/36654528 від 20.09.12 вбачається, що
висновки відповідача щодо порушення
ТОВ "Метсервісгруп" п.198.3 ст.198 ПК
України базуються на тому, що позивачем
віднесено до складу податкового
кредиту вартість товарів, придбаних
для виробництва поліпропіленових
мішків біг-бегів, які не призначалися
для використання у господарській
діяльності.

Як установив податковий орган, ТОВ
"Метсервісгруп" здійснює виробництво
мішків біг-бегів з поліпропіленової
тканини. Упродовж січня - червня 2012 року
ТОВ "Метсервісгруп" реалізовано ТОВ
"Марія Лідер" 17 781 шт. м'яких
поліпропіленових контейнерів
біг-бегів за ціною, нижчою від їх
собівартості. При цьому керівник та
засновник ТОВ "Марія Лідер" ОСОБА_1 (67%
статутного фонду) є й засновником ТОВ
"Метсервісгруп" (66% статутного фонду). За
висновками податкового органу,
отримання ТОВ "Метсервісгруп"
заздалегідь передбачених збитків від
продажу біг-бегів свідчить про
відсутність зв'язку витрат
підприємства з його господарською
діяльністю з точки зору податкового
законодавства та про використання цих
біг-бегів не у господарській
діяльності.

Далі податковий орган установив, що
відповідно до акту на встановлення
норм витрат поліпропіленової тканини
від 30.12.11, на виробництво одного
біг-бегу 4-х стропного (65х65х100)
використовується 2,256 кг
поліпропіленової тканини. Таким чином,
для виготовлення 17781 шт. біг-бегів
використано 40 114 кг поліпропіленової
тканини. Воднораз, для виробництва 40 411
кг поліпропіленової тканини
використано 37 637 кг поліпропілену
вартістю 515 674 грн., 2640 кг кредолену
вартістю 17005 грн., 845 кг стабілізатору
вартістю 50 704 грн., 359 кг карбонату
кальцію вартістю 4 369 грн. Відтак, на
думку податкового органу, суми ПДВ,
сплачені позивачем у зв'язку з
придбанням цих матеріалів, які не
призначені для використання у
господарській діяльності, не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту. Внаслідок цього,
позивачем завищено суму податкового
кредиту на загальну суму 117 551 грн., у т.ч.
за січень 2012 року - 6343 грн., за лютий 2012
року - на суму 17 217 грн., за березень 2012
року - на суму 23 740 грн., за квітень 2012
року - на суму 23 269 грн., за травень 2012
року - 22 717 грн., за червень 2012 року - 24 264
грн. (а.с. 3, т.2).

Порядок формування податкового
кредиту унормований статтею 198 ПК
України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій зокрема з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг. б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.
(пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК
України (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктами 198.4, 198.5 статті 198 ПК України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Якщо у подальшому такі товари/послуги,
основні виробничі засоби фактично
використовуються в операціях, які не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування
відповідно до цього Кодексу,
міжнародних договорів (угод) (за
винятком випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1
статті 196 цього Кодексу), то з метою
оподаткування такі товари/послуги,
основні виробничі засоби вважаються
проданими у податковому періоді, на
який припадає таке використання, у тому
випадку, якщо платник податку
скористався правом на податковий
кредит за цими товарами/послугами,
основними виробничими засобами. Датою
використання товарів/послуг, основних
виробничих засобів вважається дата
визнання витрат відповідно до розділу
III цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

За змістом наведених норм, право
платника податку на додану вартість на
податковий кредит виникає на підставі
сукупності юридичних фактів, а саме,
придбання платником податку
товарів/послуг з нарахуванням сум
податку в ціні придбання, що підлягає
сплаті іншому платнику цього податку -
постачальнику товарів/послуг;
характеристика товарів/послуг з метою
оподаткування як таких, що призначені
для використання в оподатковуваних
операціях в межах господарської
діяльності покупця - платника податку;
підтвердження суми податку податковою
накладною, митною декларацією чи
іншими подібними документами.

За визначенням, наведеним у пп.14.1.36 п.14.1
ст.14 ПК України господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

У частині 1 статті 3 Господарського
кодексу України визначено, що
господарська діяльність - це
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Згідно з частиною 2 статті 3
Господарського кодексу України
господарська діяльність, що
здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність).

Відповідно до статті 42 Господарського
кодексу України підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Отже, обов'язковими ознаками
господарської діяльності у розумінні
приписів статті 3 Господарського
кодексу України, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК
України є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва; вона спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження;
її метою є досягнення економічних і
соціальних результатів та одержання
доходу.

Системний аналіз вказаних
законодавчих приписів дає підстави для
висновку про те, що для цілей
оподаткування визначальним критерієм
для кваліфікації діяльності платника
як господарської є направленість такої
діяльності на отримання доходу. Однак,
збитковість господарської діяльності
не може бути підставою для визначення
такої діяльності як негосподарської,
оскільки при здійсненні господарських
операцій існує звичайний комерційний
ризик не отримати дохід від конкретної
операції. Такий висновок узгоджується
з правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові від
28.02.11 у справі №21-13а11, рішення якого в
силу ст.244-2 КАС України є обов`язковими
для всіх судів України.

Натомість, у ході перевірки
відповідачем не установлено наявність
обставин, які свідчать про навмисний
характер збиткових операцій з метою
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, як-то:
здійснення операцій, не характерних
для регулярної господарської
діяльності платника податків;
систематична участь у таких операціях
суб'єктів, які не звітують про
податкові зобов'язання і не сплачують
податки до бюджету; обізнаність
посадових осіб платника податку про
недобросовісний характер діяльності
контрагентів такого платника податку;
нетипові для звичайної господарської
діяльності схеми розрахунків, які
можуть сприяти ненадходженню сум
податку на додану вартість до
державного бюджету; явна
невідповідність цін на товари чи
послуги звичайному рівню за умови
обізнаності платника податків із
ринковою кон'юнктурою; придбання
товарів у посередників на менш
вигідних умовах за наявності прямих
ділових зв'язків із виробниками.

Як установлено судом, видами
діяльності ТОВ "Метсервісгруп" за КВЕД -
2010 зокрема є: виробництво тари з
пластмас (22.22), підготування та прядіння
текстильних волокон (13.10), виробництво
канатів, мотузок, шпагату та сіток (13.94),
виробництво штучних і синтетичних
волокон (20.60). (а.с. 78, т.1) Відтак,
придбання товарів, використаних в
якості сировини при виробництві
поліпропіленової тканини, здійснено
позивачем з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах своєї господарської
діяльності.

Наведені в акт перевірки №21/2200/36654528 від
20.09.12 обставини щодо пов'язаності
юридичних осіб ТОВ "Метсервісгруп" та
ТОВ "Марія Лідер" з огляду на те, що їх
господарська діяльність перебуває під
контролем одного і того ж засновника
ОСОБА_1, могли бути підставами для
визначення показників податкового
обліку із застосуванням звичайних цін
у порядку, передбаченому статтею 39 ПК
України, яка однак на момент перевірки
позивача не набрала чинності та не
діяла. (п.1 Розділу XIX ПК України)

Суд зазначає, що застосовані
податковим органом порядок та спосіб
визначення частки сплачених сум ПДВ,
яка підлягає включенню до складу
податкового кредиту, у разі
використання придбаних товарів
частково у межах господарських
операцій, а частково ні, не ґрунтуються
на нормах податкового законодавства,
чинного на час виникнення спірних
правовідносин.

Відтак, операції з виготовлення
поліпропіленової тканини та
постачання вироблених
поліпропіленових мішків ТОВ "Марія
Лідер" є господарською діяльністю
позивача, а суми податку на додану
вартість, сплачені позивачем у ціні
придбаної сировини, правомірно
включені ним до складу податкового
кредиту під час її придбання у повному
обсязі.

У ході перевірки податковим органом не
встановлено порушень у податкових
накладних, виписаних постачальниками
товарів, на підставі яких позивач
сформував податковий кредит, та не
доведено, що позивач використовував
придбані товари в неоподатковуваних
операціях. Не надано таких доказів
відповідачем і під час судового
розгляду.

У зв'язку з цим суд визнає
неправомірними висновки відповідача
про завищення ТОВ "Метсервісгруп"
податкового кредиту у січні - червні 2012
року на загальну суму 117551 грн., як
підставу для збільшення позивачу
грошового зобов'язання з ПДВ на цю суму
та застосування до нього штрафних
(фінансових) санкцій, передбачених
пунктом 123.1 статті 123 ПК України.

За змістом п.57.4 ст.57 ПК України, штрафні
санкції, нараховані на суму грошового
зобов'язання (її частку), скасовану за
результатами адміністративного чи
судового оскарження, також підлягають
скасуванню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на те, що відповідачем не
доведено правовірність спірного
податкового повідомлення-рішення
форми "Р" № від 28.03.13 в оскарженій
позивачем частині збільшення йому
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 117550 грн. за
основним платежем та 58 775 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями, тому
позовні вимоги про визнання його
протиправним та скасування у цій
частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи спір щодо правомірності
податкового повідомлення-рішення
форми "У" № від 05.10.12, суд виходить
з того, що воно винесено у зв'язку з
притягненням позивача до
відповідальності за порушення строків
поставки за зовнішньоекономічними
контрактами.

Законом України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті" встановлено порядок
розрахунків в іноземній валюті при
здійсненні експортно-імпортних
операцій та відповідальність за
недотримання термінів розрахунків.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" імпортні операції
резидентів, які здійснюються на умовах
відстрочення поставки, в разі, коли
таке відстрочення перевищує 180
календарних днів з моменту здійснення
авансового платежу або виставлення
векселя на користь постачальника
продукції (робіт, послуг), що
імпортується, потребують висновку
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
економічного розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо
імпортних операцій резидентів у формі
документарного акредитиву строк,
передбачений частиною першою цієї
статті, діє з моменту здійснення
уповноваженим банком платежу на
користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної
операції без увезення товару на
територію України визначаються у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України за погодженням з
Національним банком України.

Судом установлено, що між позивачем та
фірмою System Trade GmbH (Німеччина) укладено
зовнішньоекономічний контракт №2010/2110
від 08.11.10 на поставку обладнання
загальною вартістю 140 000 євро. (а.с. 125 - 138,
т.1) На виконання цього контракту
позивачем здійснені авансові платежі
нерезиденту на суму 105 000 євро, з яких
18.10.10 - 42000 євро, 26.01.11 - 42 000 євро, 24.02.11 - 21 000
євро. (а.с. 157, 160, 165, т.1) У граничні
терміни, передбачені ст. 2 Закону
України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті",
обладнання не поставлено.

Між позивачем та фірмою System Trade GmbH
укладено зовнішньоекономічний
контракт №2010/2111 від 08.11.10 на поставку
обладнання загальною вартістю 170 000
євро. (а.с. 139 - 156, т.1) На виконання цього
контракту позивачем здійснені
авансові платежі нерезиденту на суму 136
200 євро, з яких 18.11.10 - 51 000 євро, 26.01.11 - 51 000
євро, 13.05.11 - 4200 євро, 13.05.11 - 30000 євро. (а.с.
159, 164, 168, 169, т.1) У граничні терміни,
передбачені ст. 2 Закону України "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті", обладнання не
поставлено.

Між позивачем та фірмою System Trade GmbH
укладено зовнішньоекономічний
контракт №2010/2112 від 08.11.10 на поставку
обладнання загальною вартістю 360 000
євро. (а.с. 111 - 124, т.1) На виконання цього
контракту позивачем здійснені
авансові платежі нерезиденту на суму 216
000 євро, з яких 18.11.10 - 108 000 євро, 26.01.11 - 18000
євро, 01.02.11 - 22 500 євро, 03.02.11 - 67 500 євро.
(а.с. 158, 161, 162, 163, т.1) У граничні терміни,
передбачені ст. 2 Закону України "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті", обладнання не
поставлено.

Між позивачем та фірмою System Trade GmbH
укладено зовнішньоекономічний
контракт №2011/0329 від 30.03.11 на поставку
обладнання загальною вартістю 30 000
євро. (а.с. 99 - 110, т.1) На виконання цього
контракту позивачем здійснені
авансові платежі нерезиденту на суму
18000 євро, з яких 06.04.11 - 9 000 євро, 02.06.11 - 9 000
євро. (а.с. 166, 167, т.1) У граничні терміни,
передбачені ст. 2 Закону України "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті", обладнання не
поставлено.

Таким чином, при виконанні цих
зовнішньоекономічних контрактів було
порушено граничні строки поставки
імпортованих товарів на митну
територію України, встановлені статтею
2 Закону України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті", за відсутності відповідних
висновків центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері економічного
розвитку.

Як вбачається за матеріалів справи,
позивач на підставі ст. 6 Закону України
"Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті", Порядку продовження
строків розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України №1409 від 29.12.07,
звертався до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України за отримання висновків про
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічними контрактами
№2010/2110, №2010/2111, №2010/2112 від 08.11.10, №2011/0329
від 30.03.11. У видачі висновків відмовлено
з посиланням на неможливість
визначення термінів поставки товарів
згідно з умовами контрактів та
встановлення строку, необхідного для
завершення розрахунків за ними. (а.с. 170 -
177, т.1)

Судом установлено, що обставини
перевищення позивачем законодавчо
встановлених термінів виконання
зовнішньоекономічних операцій за
контрактами №2010/2110, №2010/2111, №2010/2112 від
08.11.10 досліджені та встановлені
постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19.12.12 в
адміністративній справі №1170/2а-427/12 за
позовом ТОВ "Метсервісгруп" до
Гайворонської МДПІ про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 21.11.11, яка набрала законної
сили. (а.с. 135 - 137, 142 - 144, т.3). Відтак, з
огляду на положення ч.1 ст.72 КАС, ч.2 ст.255
КАС України, ці обставини у даній
справі не потребують доказування та не
можуть оспорюватися.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті" (у редакції, чинній на
момент винесення спірного рішення)
порушення резидентами строків,
передбачених статтями 1 і 2 цього
Закону, тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка від суми неодержаної
виручки (вартості недопоставленого
товару) в іноземній валюті,
перерахованої у грошову одиницю
України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної виручки
(вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом,
Міжнародним комерційним арбітражним
судом чи Морською арбітражною комісією
при Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недотримання
нерезидентом строків, передбачених
експортно-імпортними контрактами,
строки, передбачені статтями 1 і 2 цього
Закону, зупиняються і пеня за їх
порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про
відмову в позові повністю або частково
або припинення (закриття) провадження у
справі чи залишення позову без
розгляду строки, передбачені статтями 1
і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за
їх порушення сплачується за кожний
день прострочення, включаючи період, на
який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про
задоволення позову пеня за порушення
строків, передбачених статтями 1 і 2
цього Закону, не сплачується з дати
прийняття позову до розгляду судом.

Державні податкові інспекції вправі за
наслідками документальних перевірок
безпосередньо стягувати з резидентів
пеню, передбачену цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи,
порушення термінів розрахунків за
вказаними вище контрактами було також
предметом попередніх перевірок,
проведених відповідачем, результати
яких оформлено актами №25/2300/36654528 від
09.09.11, №38/2300/3665428 від 20.12.11, на підставі
яких позивачу нараховано пеню у сумі
1985581 грн., з яких 299 979, 57 грн. - пеня за
період з 18.05.11 по 30.06.11, визначена
податковим повідомленням-рішенням
№ від 21.11.11, 1685601, 43 грн. - пеня за
період з 01.07.11 по 09.11.11, визначена
податковим повідомленням - рішенням
№ від 23.12.11. (а.с. 5, 8 - 21, т.2)

З огляду на результати попередніх
перевірок, спірним податковим
повідомленням - рішенням № від
05.10.12 пеня у сумі 159 247,29 грн. нарахована
за період прострочення 10.11.11 - 21.11.11. (а.с.
5, т.2) При цьому кінцевим терміном
нарахування пені відповідач
правомірно визначив 21.11.11 - день сплати
позивачем судових витрат за подання до
Суду федеральної землі у м. Кассель
(Німеччина) позовної заяви про
стягнення з фірми System Trade GmbH
заборгованості за укладеними з нею
контрактами (зважаючи на ненадання
позивачем документів, що підтверджують
дату прийняття цим судом позовної
заяви ТОВ "Метсервісгруп" до розгляду).
Правильність арифметичних розрахунків
пені позивачем не оспорюється.

У ході судового розгляду справи
відповідачем доведено правомірність
спірного податкового
повідомлення-рішення форми "У" №
від 05.10.12, а позивачем не спростовані
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, які
стали підставою для його винесення.
Відтак, позов про скасування цього
рішення, як протиправного, задоволенню
не підлягає.

Згідно з частинами 1, 3 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Вбачається, що за подання цього
адміністративного позову, у якому
заявлено позовних вимог майнового
характеру на загальну суму 335572, 29 грн.
(117550 грн. + 58775 грн. + 159247, 29 грн.),
позивачем сплачено судовий збір у сумі
2294 грн. (а.с. 2, т.1). Зважаючи на часткове
задоволення позовних вимог на суму 176325
грн. (117550 грн. + 58775 грн.), суд вважає за
необхідне присудити позивачеві з
Державного бюджету України здійснені
ним судові витрати пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог, у
сумі 1205, 37 грн. (2294 грн. х 176325 грн.): 335572, 29
грн.).

Відповідачем витрати, передбачені ч.2
ст.94 КАС України, не понесені.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
"Метсервісгруп" задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Гайворонської міжрайонної державної
податкової інспекції № від 28.03.13 в
частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 176 325 грн., з яких 117550 грн.
- за основним платежем, 58775 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити товариству з обмеженою
відповідальністю "Метсервісгруп" з
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1205, 37 грн.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А.
Черниш