Справа № 308/4692/14-а
Суддя: Лемак О. В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.10.2014
року

місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в
особі судді Лемак О.В. при секретарі -
Сухан Н.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Ужгороді справу за заявою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
ОСОБА_1 про встановлення способу та
порядку виконання рішення суду ,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень ДВС
України ОСОБА_2 звернувся до
Ужгородського міськрайонного суду з
зазначеною заявою, посилаючись на те,
що в провадженні відділу примусового
виконання рішень ДВС України перебуває
виконавчий лист від 11.09.2007 року по
справі №2а-227/07 виданий Ужгородським
міськрайонним судом Закарпатської
області, про стягнення з ОСОБА_3
фінансів України за рахунок коштів
державного бюджету на користь ОСОБА_4
грошової компенсації за неодержане
службове обмундирування в сумі 29 540,00
грн.

Вказує на те, що станом на сьогоднішній
день, рішення суду боржником не
виконано, одночасно, існують об'єктивні
обставини, встановлені на
законодавчому рівні, які перешкоджають
виконанню судового рішення, зокрема у
відповідності до ст.3 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» та Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№845 від 03.08.2011 року (зі змінами), рішення
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів поданих стягувачем
виключно органами Казначейства у
порядку черговості надходження таких
документів, а державний виконавець
позбавлений можливості здійснити
списання коштів із рахунків боржника у
примусовому порядку.

За таких обставин, державний
виконавець просить у судовому порядку
встановити спосіб і порядок виконання
вищевказаного виконавчого листа - без
участі органів Державної виконавчої
служби України, шляхом стягнення з
ОСОБА_3 фінансів України коштів на
користь ОСОБА_4, з врахуванням вимог
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №
845, в редакції від 06.02.2013 року та ст.3
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень».

Представник відділу примусового
виконання рішень Державної
виконавчої служби України в судове
засідання не з'явився, але надав суду
письмову заяву, в якій просить
розглянути справу за його відсутності.

Стягувач ОСОБА_4, представник боржника
ОСОБА_3 фінансів України в судове
засідання не з’явились повторно, хоча
про час та місце розгляду справи були
повідомлені.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, виходячи з їх
належності та допустимості, суд
приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 18
березня 2014 року постановою старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України за
заявою стягувача ОСОБА_4 було
(повторно) відкрито виконавче
провадження №42560954 з примусового
виконання виконавчого листа виданого 11
вересня 2007 року Ужгородським
міськрайонним судом Закарпатської
області про стягнення з ОСОБА_3
фінансів України грошової
компенсації за неодержане службове
обмундирування на користь ОСОБА_4 в
сумі 29 540,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов’язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Згідно ст. 373 ЦПК України, за наявності
обставин, що утруднюють виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо), за
заявою державного виконавця або за
заявою сторони суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає питання про відстрочку
або розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Таким чином, заміна способу і порядку
виконання судового рішення можлива
тільки у виняткових випадках і тільки
за наявності обставин, що утруднюють
його виконання. До того ж, наведені
обставини, а саме обставини, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо) не є
безумовними, а наведені лише як певні
випадки, приклади, які можуть бути
враховані судом.

У своїй заяві державний виконавець, як
на обставину, яка утруднює виконання
судового рішення посилається на зміну
порядку виконання рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів.

Згідно ст.3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» від 05.06.2012 року №4901-VІ,
який набрав чинності з 01.01.2013 року ( в
редакції зі змінами від 19.09.2013 року
№583-VII) виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
строки, встановлені Законом України
«Про виконавче провадження», із заявою
про виконання рішення суду. Разом із
заявою стягувач подає до центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, документи та
відомості, необхідні для перерахування
коштів, згідно з переліком,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України.

Тобто, рішення суду про стягнення
коштів з державного та місцевих
бюджетів виконуються органами
Державного казначейства України в
установленому Кабінетом Міністрів
України порядку, без участі органів
Державної виконавчої служби України.

Разом з тим, пунктом 3 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень » визначено, що
виконавчі документи за рішеннями суду
про стягнення коштів або рішення суду,
що набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб'єкти, які
видані або ухвалені до набрання
чинності цим Законом, подаються до
органу державної виконавчої служби
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим пунктом. Якщо рішення суду
про стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Наведені в заяві державного виконавця
обставини, на думку суду, не є такими,
що утруднюють виконання рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області, на підставі
якого 11.09.2007 року видано виконавчий
лист №2а-227/07.

Згідно ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Керівник органу державної виконавчої
служби має право відповідно Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» подати
Казначейству протягом 10 днів з дня
складення державним виконавцем
відповідного акта оригінал
виконавчого документа разом із
супровідним листом та завірені
належним чином державним виконавцем
копії інших матеріалів виконавчого
провадження для стягнення коштів (п.7
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 845 від 03.08.2011 року (в редакції згідно
постанови Кабінету Міністрів України
№45 від 30.01.2013 року).

Ставлячи перед судом питання про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення, на підставі якого 11.09.2007 року
видано виконавчий лист №2а-227/07 про
стягнення з ОСОБА_3 фінансів України за
рахунок коштів державного бюджету
грошової компенсації за неодержане
службове обмундирування на користь
ОСОБА_4 в сумі 29540,00 грн., шляхом
стягнення з Державної казначейської
служби України вказаних коштів на
користь ОСОБА_4, державний виконавець
фактично просить замінити сторони
виконавчого провадження стягувача та
боржника, що в свою чергу змінить
резолютивну частину рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області, на підставі
якого 11.09.2007 року видано виконавчий
лист №2а-227/07, що є недопустимим.

Враховуючи наведене, суд приходить до
переконання, що підстав для
задоволення заяви державного
виконавця про зміну способу та порядку
виконання судового рішення в такий
спосіб не має.

Керуючись ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», ст.ст.3, 7 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», ст.ст. 373, 293,
294 ЦПК України ,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України –
ОСОБА_2 про зміну способу та порядку
виконання рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області, на підставі якого 11.09.2007 року
видано виконавчий лист №2а-227/07 про
стягнення з ОСОБА_3 фінансів України
грошової компенсації за неодержане
службове обмундирування за рахунок
коштів державного бюджету на користь
ОСОБА_4 в сумі 29540,00 грн. шляхом
стягнення з ОСОБА_3 Фінансів України
вказаних коштів на користь ОСОБА_4 в
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих
бюджетів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №845 від
03.08.2011 року (зі змінами) та ст.3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п’яти днів з дня
проголошення ухвали. Якщо ухвалу було
постановлено у письмовому провадженні
або без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя

Лемак О.В.