Справа № 752/11995/14-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Новак А.В.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Голосіївського районного суду міста
Києва від 23 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
визнання дій та бездіяльності
незаконними і неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

23 липня 2014 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просила: витребувати у
Відповідача розгорнуту довідку про
розміри нарахованих/перерахованих та
виплачених Позивачу сум пенсій,
передбачених статтями 49, 50, 54 Закону №
796, починаючи з 01 січня 2005 року і по
теперішній час; витребувати у
Відповідача письмове роз'яснення щодо
порядку нарахування та перерахунку за
вказаний період вищезазначених пенсій
Позивача; витребувати у Відповідача
письмове пояснення щодо причин
застосування при
нарахуванні/перерахунку державної та
додаткової пенсій Позивача,
передбачених статтею 49 Закону № 796 для
відповідної категорії громадян,
положень законів про Держбюджет та
постанов Кабінету Міністрів України,
на які він робить посилання у своєму
листі, у той час, коли розмір і порядок
обчислення цих пенсій чітко визначено
статтями 50, 54 Закону № 796 та іншими,
пов'язаними із ним, законами;
звернутися до Верховного Суду України
з клопотанням для вирішення питання
стосовно внесення до Конституційного
Суду України подання щодо
конституційності постанови Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011
року № 1210 «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; визнати незаконними дії
Відповідача щодо застосування ним під
час нарахування/перерахунку пенсій
Позивача положень Бюджетних законів, а
також підзаконних нормативно-правових
актів, якими у порушення та розріз
встановлених Конституцією і Законами
України вимог і норм, визначено розміри
пенсій для осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до того, ще й значно менші, ніж
передбачені статтями 50, 54 Закону № 796
для відповідної категорії громадян;
визнати бездіяльність Відповідача
щодо нарахування, перерахунку та
виплати ним Позивачу недоотриманих сум
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 49, 50, 54 Закону №
796, протиправною; зобов'язати
Відповідача зробити нарахування,
перерахунок та виплату пенсій Позивача
відповідно, на підставі, у порядку та
розмірах, встановлених Законом № 796 у
редакції діючих Законів № 230/96, № 231, та
пов'язаними із ним Законами, а саме:
державну пенсію: - у розмірі не нижчому 8
(восьми) мінімальних пенсій за віком;
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю: - у розмірі 75 (сімдесят п'ять)
процентів мінімальної пенсії за віком,
де розмір пенсії за віком визначається
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону № 796,
за якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність; - без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, якими
визначено розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення;
зобов'язати Відповідача зазначені
нарахування та перерахунки провести за
період, починаючи з 01 січня 2005 року і по
теперішній час; зобов'язати
Відповідача перераховувати у
подальшому Позивачу, визначені
статтями 50, 54 Закону № 796 розміри
пенсій, у зв'язку зі збільшенням
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом для відповідної
групи осіб, починаючи з дня
встановлення нового розміру, а також
вчасно виплачувати належні йому
пенсії; стягнути з Відповідача у
порядку негайного виконання,
передбаченого статтею 256 КАС України,
на користь Позивача боргову суму за
пенсійними виплатами, що виникла за
весь період невиконання вимог Законів
України щодо нарахування та
перерахунку пенсій Позивача,
передбачених статтями 50, 54 Закону № 796.

Постановою Голосіївського районного
суду міста Києва від 23 вересня 2014 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною
постановою, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
скасувати постанову та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи, позивач є
інвалідом ІІ групи із числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та віднесена до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок аварії на ЧАЕС про визнання
дій та бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії.

17 лютого 2014 року ОСОБА_2 письмово
звернулася до відповідача з заявою, в
якій просила надати її розгорнуту
довідку про розміри нарахованих і
виплачених її, починаючи з 2005 року, сум
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, а у разі
нарахування та виплат сум пенсій у
розмірі меншому ніж передбачено ст.ст.
50, 54, 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» для відповідної категорії
громадян, провести
нарахування-перерахунок належних її
пенсій у відповідності до норм чинного
законодавства та виплатити
недоотриману різницю.

Проте, УПФ України в Голосіївському
районі м. Києва відмовило позивачу,
оскільки підстави для перерахунку та
проведення доплат відсутні.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
пенсійного органу та з метою їх
відновлення ОСОБА_2 звернулась за
захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
УПФ України в Голосіївському районі м.
Києва здійснювали виплату відповідно
до постанови Уряду, підстав для
задоволення вимог немає.

На думку колегії суддів позиція суду
першої інстанції є не вірною з огляду
на наступне.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Конституції України, Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон) пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

За змістом ст. 50 Закону особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам IІ
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону встановлено, що в
усіх випадках розмір пенсії для
інвалідів ІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, 14 червня 2011 року Верховною
Радою України прийнято Закон України
№3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», п. 7 ч. 1 якого Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено пунктом 4, яким установлено,
зокрема, що у 2011 році норми і положення
ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Вирішуючи питання про те, яка з
однопредметних норм однакової
юридичної сили, що не визнані
неконституційними, підлягає
застосуванню для розв'язання спорів
зазначеної категорії, перевагу слід
надавати тій із них, що прийнята
пізніше. У даному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI.

На реалізацію наведеного положення
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» Кабінетом Міністрів
України 6 липня 2011 прийнята постанова №
745.

У рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012
Конституційний Суд України дійшов
висновку про те, що Кабінету Міністрів
України делеговано право визначати
порядок та розміри соціальних виплат і
допомоги, які фінансуються за рахунок
коштів Державного бюджету України,
відповідно до Конституції України та
законів України.

Закони України про Державний бюджет
України на 2012, 2013 роки містять
аналогічні норми щодо виплати
державної та додаткової пенсії у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2012/2013 рік.

На виконання делегованих повноважень
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 23.11.2011 року №1210, якою
передбачено мінімальний розмір пенсії
для постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Отже, у 2012 та 2013 роках державна та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, згідно ст. 50, 54 Закону
виплачується у розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, вищезазначена норма Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» обмежена в часі лише 2013
роком.

Оскільки, у Законі України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» не
передбачено застосування ст. ст. 50, 54
Закону у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України,
правове регулювання спірних відносин у
2014 році здійснюється відповідно до
положень Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Проте, Законом України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. в
редакції Закону України від 03.08.2014 №
1622-18, встановлено, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів бюджетів усіх
рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.

Колегія суддів вважає за необхідне
звернути увагу, що вказана норма діє з
16.08.2014.

Таким чином, з 16.08.2014, розміри пенсій
передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
обмежується вимогами Законом України
«Про державний бюджет України на 2014
рік» від 16.01.2014 в редакції Закону
України від 03.08.2014.

Окрім того, оцінюючи доводи позивача
щодо задоволення позовних вимог за
період з 01.01.2005 по дату прийняття
рішення судом першої інстанції, судова
колегія вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до частини другої ст. 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи те, що пенсія, передбачена
приписами ст. ст. 50, 54 Закону має
щомісячний характер, то позивач
повинен був дізнатися про виплату йому
державної та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю у менших
розмірах, ще у 2005 році.

Згідно із частини першої ст. 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся з позовом 23.07.2014,
водночас доказів поважності
пропущення строків звернення до
адміністративного суду не подав.

Судова колегія вважає, що на підставі
ст. ст. 99, 100 КАС України позовні вимоги в
частині нарахування та виплати
позивачу додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, необхідно залишити
без розгляду за період з 01.01.2005 по 22.01.2014
включно.

Підсумовуючи наведені обставини,
колегія суддів приходить до висновку
про обґрунтованість вимог позивача
щодо визнання протиправними дій
відповідача в частині проведення у 2014
виплат державної та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
меншому, ніж передбачено ст. ст. 50, 54
Закону за період з 23.01.2014 по 15.08.2014
включно.

Що стосується решти позовних вимог
судова колегія Київського
апеляційного адміністративного суду
зазначає, що такі вимоги не можуть
слугувати способом захисту прав та
інтересів позивача.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: 1) неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки, судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. В
зв'язку з цим виникає необхідність у
задоволені апеляційної скарги та
відповідно у скасуванні постанови
Голосіївського районного суду міста
Києва від 23 вересня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного
суду міста Києва від 23 вересня 2014 року -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити
частково.

Позовні вимоги за період з 01 січня 2005
року по 22 січня 2014 року включно -
залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Голосіївському районі м. Києва щодо
невиплати ОСОБА_2 державної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах, визначених ст. ст.
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 23 січня 2014 року
по 15 серпня 2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Голосіївському районі
м. Києва провести перерахунок та
виплату ОСОБА_2 державної пенсії у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
23 січня 2014 року по 15 серпня 2014 року з
урахуванням виплачених коштів.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити повністю.

Постанова апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя

Троян Н.М.

Судді:

Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.