Справа № 2а-1970/1233/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року м. Київ
К/800/16119/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу Державної
екологічної інспекції України

на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 14
травня 2012року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2014
року

у справі №2а-1970/1233/12

за позовом Тернопільської міської
ради

до Державної екологічної
інспекції України,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Малашовецької
сільської ради Зборівського району
Тернопільської області,

про визнання протиправним
та скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2012 року Тернопільська міська
рада звернулась до Тернопільського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної екологічної
інспекції України (далі по тексту
Інспекція), яким просила визнати
протиправним та скасувати рішення
першого заступника Головного
державного інспектора України з
охорони навколишнього природного
середовища Кошелєва Ігоря Ігоровича за
№ 5 від 14.03.2012 року про тимчасову
заборону (зупинення) вивезення твердих
побутових відходів (власності
територіальної громади м. Тернополя) та
їх видалення за рішенням
Тернопільської міської ради на землях
запасу Малашівецької сільської ради
Зборівського району Тернопільської
області.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14 травня
2012року у справі №2а-1970/1233/12, залишеною
без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 лютого 2014 року, позовні вимоги
задоволено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
окружний та апеляційний
адміністративні суди виходили з
доведеності позивачем своїх вимог,
оскільки в процесі розгляду справи не
доведено, що Тернопільська міська рада
здійснювала діяльність з вивезення та
видалення побутових відходів на землях
Малашівецької сільської ради
Зборівського району Тернопільської
області, а тому оскаржене рішення
прийняте відповідачем протиправно та
підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Інспекція
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами приписів статей 33,
35-1, 42 Закону України «Про відходи»,
статті 7 Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності",
просить скасувати вказані вище судові
рішення, прийняти нове, яким в
задоволенні позову відмовити.

Враховуючи неприбуття в судове
засідання сторін, належних чином
повідомлених про дату, час і місце
касаційного розгляду, справу
розглянуто в порядку письмового
провадження, що передбачено пунктом 2
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
наданої ними правової оцінки обставин
у справі, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Інспекцією з 29.02.2012 року
по 03.03.2012 року проведена позапланова
перевірка Тернопільської міської ради
з питань дотримання вимог
природоохоронного законодавства у
сфері поводження з відходами
Тернопільською міською радою.

За результатами перевірки складений
акт від 29.02-03.03.2012 року із змісту якого
вбачається, що Тернопільською міською
радою в порушення ст. 35-1 Закону України
«Про відходи» не визначено виконавців
послуг з вивезення побутових відходів
на конкурсних засадах; в порушення ст. 21
«Про відходи» не організовано
роздільне збирання корисних
компонентів побутових відходів; не
виконано пункт 3,10,13,14 припису Державної
екологічної інспекції у
Тернопільській області від 16.05.2011 №3/1940
стосовно не забезпечення виконання
висновку державної екологічної
експертизи по робочому проекту
«Першочергові заходи з рекультивації
Малашівецького сміттєзвалища
Зборівського району Тернопільської
області» щодо засипання виїмки кар'єру
на території Малашівецького
сміттєзвалища Зборівського району
Тернопільської області площею 3,1 га.
ґрунтом (засипається відходами); не
розроблено схему санітарного очищення
м. Тернопіль; не забезпечено проведення
моніторингу Малашівецького
сміттєзвалища Зборівського району
Тернопільської області з відбором проб
води (1 раз у квартал) та ґрунту (не рідше
2 разів на рік); не визначено на
конкурсних засадах виконавців послуг з
вивезення твердих побутових відходів з
м. Тернопіль.

В зв'язку із виявленими порушеннями
Інспекцією прийнято рішення «Про
тимчасову заборону (зупинення)
вивезення твердих побутових відходів
(власності територіальної громади м.
Тернополя) та їх видалення за рішенням
Тернопільської міської ради на землях
запасу Малашівецької сільської ради
Зборівського району Тернопільської
області» від 14.03.2012року №5.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

На виконання частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судами попередніх інстанцій
досліджене оскаржене позивачем
рішення, йому надано юридичну оцінку.

Враховуючи приписи частини 3 статті 16
Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
Положення про державну екологічну
інспекцію України, затвердженого
Указом Президента України 13 квітня 2011
року №454/2011, суди дійшли правомірного
висновку щодо наявності у інспекції
повноважень на проведення перевірки.

Судова колегія Вищого
адміністративного суду України вважає,
що прийняття Інспекцією оскарженого
рішення про тимчасову заборону
(зупинення) вивезення твердих
побутових відходів (власності
територіальної громади м. Тернополя) та
їх видалення за рішення Тернопільської
міської ради на землях запасу
Малашівецької сільської ради
Зборівського району Тернопільської
області не відповідає вимогам
законності та обґрунтованості
виходячи з наступного.

У відповідності до частини 3 статті 50
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
діяльність фізичних та юридичних осіб,
що завдає шкоди навколишньому
природному середовищу, може бути
припинена за рішенням суду.

Згідно частин 2,3 статті 35-1 Закону
України "Про відходи", власники або
наймачі, користувачі, у тому числі
орендарі житлових будинків, земельних
ділянок укладають договори з юридичною
особою, яка в установленому порядку
визначена виконавцем послуг на
вивезення побутових відходів,
здійснюють оплату таких послуг та
забезпечують роздільне збирання
побутових відходів. Збирання та
перевезення побутових відходів у межах
певної території здійснюються
юридичною особою, яка уповноважена на
це органом місцевого самоврядування на
конкурсних засадах, спеціально
обладнаними для цього транспортними
засобами.

У рішенні №5 від 14.03.2012 року міститься
висновок Інспекції, що позивачем не
усунені порушення при вивезенні та
видаленні твердих побутових відходів,
які є власністю територіальної громади
м.Тернопіль.

Однак, судова колегія вважає такий
висновок помилковим.

Стаття 1 Закону України "Про відходи"
містить наступні визначення. Виробник
відходів - фізична або юридична особа,
діяльність якої призводить до
утворення відходів.

Побутові відходи - відходи, що
утворюються в процесі життя і
діяльності людини в житлових та
нежитлових будинках (тверді,
великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім
відходів, пов'язаних з виробничою
діяльністю підприємств) і не
використовуються за місцем їх
накопичення.

В ході розгляду справи з'ясовано та не
спростовується доводами касаційної
скарги, що рішенням виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
від 28.12.2011 року №2266 дозволена суб'єктам
господарювання ДПФ «Альтфатер
Тернопіль», ПП «Квартал-Л» та ПП
«Екотерн» діяльність, пов'язана з
наданням послуг з вивезення твердих
побутових відходів.

Вищевказаними суб'єктами
господарювання безпосередньо
здійснювалась діяльність з вивезення
та видалення відходів з міста
Тернополя на підставі укладених з
балансоутримувачами житлових будинків
міста договорів про надання таких
послуг.

На підставі викладеного слід вважати,
що в даному випадку тверді побутові
відходи - це відходи, які утворювались в
процесі життя і діяльності людини в
житлових та нежитлових будинках.

Такий висновок узгоджується з частиною
1 статті 9 Закону України "Про відходи",
відповідально до якої суб'єктами права
власності на відходи є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи
та організації усіх форм власності,
територіальні громади, Автономна
Республіка Крим і держава.

Згідно статті 1 Закону України "Про
відходи", власник відходів - фізична або
юридична особа, яка відповідно до
закону володіє, користується і
розпоряджається відходами.

У відповідності до частини 2 статті 9
Закону України "Про відходи",
територіальні громади є власниками
відходів, що утворюються на об'єктах
комунальної власності чи знаходяться
на їх території і не мають власника або
власник яких невідомий (безхазяйні
відходи).

Порядок обмеження, тимчасової заборони
(зупинення) чи припинення діяльності
підприємств, установ, організацій і
об'єктів у разі порушення ними
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
затверджений Постановою Верховної
Ради України від 29 жовтня 1992 року №
2751-XII (чинний на час виникнення спірних
правовідносин, далі по тексту Порядок)
визначає правові основи прийняття
рішень про обмеження, тимчасову
заборону (зупинення) чи припинення
діяльності підприємств, установ,
організацій і об'єктів (надані -
підприємств) незалежно від форм
власності у разі порушення ними
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища.

За нормою пункту 2 Порядку, діяльність
підприємств, що здійснюється з
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
може бути тимчасово заборонена
(зупинена) - до виконання необхідних
природоохоронних заходів зупиняється
експлуатація підприємства чи окремих
його цехів (дільниць) і одиниць
обладнання.

Як встановлено в процесі розгляду
справи, Тернопільська міська рада не
здійснювала діяльність з вивезення та
видалення побутових відходів на землях
Малашівецької сільської ради
Зборівського району Тернопільської
області.

В касаційній скарзі Інспекція звертає
увагу колегії судів, що за рішенням
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради від 14.05.2010р. № 780 (із
змінами від 28.12.2011р. №2266) Дочірнім
підприємством Фірмою «Альфатер
Тернопіль», Приватним підприємством
«Квартал-Л», приватним підприємством
«Екотерн» здійснюється вивезення
відходів на землі запасу Малашівецької
сільської ради Зборівського району,
яке не є спеціально відведеним для
нього місцем, що є порушенням ст.35-1
Закону України «Про відходи».

Проте, предметом розгляду в даній
адміністративній справі є законність
та обґрунтованість прийняття
відповідачем рішення №5 від 14.03.2012 року
про тимчасову заборону (зупинення)
вивезення твердих побутових відходів,
а не правомірність прийняття
виконавчим комітетом Тернопільської
міської ради рішення від 14.05.2010р. № 780
(із змінами від 28.12.2011р. № 2266).

На підставі наведених вище норм, судова
колегія Вищого адміністративного суду
України погоджує висновок судів
попередніх інстанцій та наголошує, що
оскаржене рішення Інспекції прийнято з
порушенням вимог діючого
законодавства та підлягає скасуванню.

Судами дотримані норми діючого
законодавства, обставини справи
з'ясовані повно, неупереджено та
об'єктивно.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної
екологічної інспекції України -
залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14 травня
2012року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 лютого 2014року у справі №2а-1970/1233/12
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: