Справа № 9101/105735/2011
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2012 р.справа № 2а-325/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Семененка Я.В.
Добродняк І.Ю

при секретарі судового засідання:
Шкуропадській В.М.

представників сторін:

позивача : - не з'явився;

відповідача: - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Дніпродзежинську ради на
постанову Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська від 23 лютого
2010 р. у справі № 2а-325/10 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзежинську ради про стягнення
боргу з виплати державної допомоги по
догляду за дитиною,-

ВСТАНОВИВ:

14.01.10р. позивач звернувся з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної у м. Дніпродзежинську ради, в
якому просив визнати неправомірними
дії відповідача, зобов'язати
відповідача перераховувати та
виплатити позивачу державну допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з травня 2007 року по 18
грудня 2008 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач як мати малолітньої дитини
-ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми»має право на отримання
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років та одноразову допомогу при
народженні дитини в більшому розмірі,
ніж виплачену, але зазначені виплати
вона отримувала в значно менших
розмірах. Така недоплата спричинена
протиправними діями відповідача, яким
не прийнято до уваги, що норми Закону
України «Про державний бюджет України
на 2007 рік», якими зупинені положення ст.
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», визнані
рішенням Конституційного Суду України
такими, що не відповідають Конституції
України.

Постановою Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська від 23 лютого
2010 р. у справі № 2а-325/10, прийнятою в
письмовому провадженні,
адміністративний позов задоволено
частково. Зобов'язано Управління праці
та соціального захисту населення
здійснити перерахунок позивачу
соціальної виплати допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми»у розмірі, що дорівнює
прожитковому мінімуму для дітей, віком
до 6 років з урахуванням сум, що
отримані нею згідно ст.56 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік»та здійснити її виплату за період з
09.07.07р. по 31.12.07р.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. Зазначає, що при визначенні
спірного розміру допомоги суд не вірно
визначив норми Закону, який підлягає
застосуванню.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники сторін. Жодних клопотань,
повідомлень про причини неявки до суду
не надходило, підстави відсутності
представників сторін суду не
повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників сторін не
заважає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, позивач є матір'ю
малолітної дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуває на обліку в Управлінні праці
та соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзежинську ради та отримує
державну допомогу по догляду дитиною
до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», на який посилається суд
першої інстанції, допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» встановлює
гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення.

За правилами, встановленими ст.5 цього
Закону всі види державної допомоги
сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку
з вагітністю та пологами жінкам,
зазначеним у ч.2 ст.4 цього Закону,
призначають і виплачують органи
соціального захисту населення за
місцем проживання батьків
(усиновлювачів, опікуна,
піклувальника).

Відповідно до ст.15 вказаного Закону
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Однак, п.14 ст. 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007
рік»зупинено дію ч.1 ст.15 та п.3 розділу
VІІІ «Прикінцеві положення»Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми»на 2007 рік.

Абзацом 3 частини 2 статті 56 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2007 рік»встановлено, що у 2007 році
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між 50 відсотками прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 90 гривень для
незастрахованих осіб та не менше 23
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
для застрахованих осіб, у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 09.07.07 липня 2007 року
положення абз.3 ч.2 ст.56 та п.п.7, 14 ст.71
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік»визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, суд першої інстанції вірно
визначив наявність у позивача права на
здійснення перерахунку допомоги по
догляду за дитиною за період з 09.07.07р. по
31.12.07р.

Стосовно пропуску строку звернення до
суду, слід зазначити наступне.

Згідно ст.99 КАС України, чинного в
редакції, дійсній на момент звернення з
позовом, Адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України,
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як свідчать матеріали справи /а.с.20-21/,
відповідач наполягав на пропущенні
позивачем строку звернення до суду, а
клопотання про поновлення пропущеного
процесуального строку звернення до
суду позивачем не заявлено, в
оскаржуваній постанові дане питання
судом першої інстанції досліджено та
зазначено, що строк не є пропущеним з
підстав того, що про порушення свого
права позивач дізнався з
листа-відповіді відповідача в грудні
2009 року.

Виходячи з наведеного, приймаючи до
уваги п.2 Рішення Конституційного Суду
України № 15-рп/2000 від 14.12.00, в якому
міститься роз'яснення, що закони та
інші правові акти або їх окремі
положення, визнані рішеннями
Конституційного Суду України
неконституційними, не підлягають
застосуванню як такі, що відповідно до
ч.2 ст. 152 Конституції України втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність, керуючись
ч.3 ст.150 Конституції України, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції зроблений правильний
висновок, що в період з 09.07.07 по 31.12.07 при
розрахунку розміру допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку слід керуватися ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім`ям з дітьми», державна допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку нараховується та
виплачується у розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого для дітей
віком до 6 років, який складав з 01.04.07р.
суму - 463 грн. щомісячно, з 01.10.07р. по
31.12.07р. суму - 470 грн. щомісячно (ст.62
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік»).

Враховуючи встановлений судом першої
інстанції факт нарахування та виплати
позивачу щомісячної державної
допомоги на дитину у розмірі нижчому,
ніж це визначено законом, є правильним
висновок суду першої інстанції щодо
обов'язку відповідача здійснити
донарахування та виплату на користь
позивача недоплаченої суми грошової
допомоги на дитину з 09.07.07р. по 31.12.07р.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи відповідача про відсутність
коштів на виплату передбаченої ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім`ям з дітьми»допомоги.

Статтею 22 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи гарантуються. Таким чином,
держава взяла на себе зобов'язання
забезпечити реалізацію громадянами
своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у старості та в інших
випадках, передбачених законом.
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» встановлений
гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції
України органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу
державної грошової допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та поклала виконання
цього обов'язку на органи праці та
соціального захисту, відсутність
коштів у відповідача, який не вчинив
жодної дії щодо їх отримання для
забезпечення виконання своїх
зобов'язань або невиконання іншим
органом виконавчої влади свого
обов'язку щодо виділення коштів на
здійснення позивачу виплат,
гарантованих йому Конституцією
України, Законом України «Про державну
допомогу сім`ям з дітьми», не є
підставою для відмови в задоволенні
позову та визнання правомірними дій
або бездіяльності відповідача.

Тобто, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та виніс законне та
обґрунтоване рішення, що не дає підстав
для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовуються дослідженими судом
доказами та не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дніпровської районної у м.
Дніпродзежинську ради на постанову
Дніпровського районного суду
м.Дніпродзержинська від 23 лютого 2010 р. у
справі № 2а-325/10 залишити без
задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м.Дніпродзержинська від 23 лютого
2010 р. у справі № 2а-325/10 залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко

Суддя:
І.Ю. Добродняк