Справа № 9101/17525/2011
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2011 р. справа № 2-3433/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого
судді: Чепурнова
Д.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

розглянувши в порядку
письмового провадження у м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Оріхівському районі Запорізької
області

на постанову Оріхівського районного
суду Запорізької області від 30 вересня
2010 року, у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Оріхівському районі Запорізької
області про визнання дій
неправомірними та зобов’язання
перерахувати та виплатити недоплачену
щомісячну державну соціальну допомогу
«Дітям війни», -

ВСТАНОВИЛА:

30 серпня 2010 року ОСОБА_1
звернулась до суду першої інстанції з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Оріхівському районі Запорізької
області, в якому, просила суд визнати
дії відповідача щодо не нарахування
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком –неправомірними;
зобов’язати Управління Пенсійного
фонду України в Оріхівському районі
Запорізької області здійснити
перерахунок та виплатити підвищення до
пенсії, як дитині війни, відповідно до
вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, передбаченого ст. 28 Закону
України «Про загальнообов’язкове
державне пенсійне страхування»за
періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року
по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по час
постановлення рішення.

Відповідач проти позову заперечував та
просив відмовити позивачу у
задоволенні позову (а.с.10)

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 30 вересня 2010
року, прийнятою у відкритому судовому
засіданні, адміністративний позов
ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано незаконною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Оріхівському районі Запорізької
області. Зобов’язано Управління
Пенсійного фонду України в
Оріхівському районі Запорізької
області здійснити перерахунок ОСОБА_1
пенсії з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов’язкове
державне пенсійне страхування»і
провести відповідні виплати за період
з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009
року та з 01.01.2010 року по 30.09.2010 року з
урахуванням виплачених сум. В решті
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Управління Пенсійного фонду
України в Оріхівському районі
Запорізької області подало на нього
апеляційну скаргу, в якій просило суд
скасувати рішення Оріхівського
районного суду Запорізької області від
30 вересня 2010 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог позивача. Обґрунтовував
свої вимоги тим, що позов розглянуто за
нормами Цивільно-процесуального
кодексу України, що суперечить рішенню
Конституційного суду України від 09.09.2010
року № 19-рп/2010, відповідно до якого, усі
публічно-правові спори, у яких хоча б
однією зі сторін є суб’єкт владних
повноважень, належать до
адміністративної юрисдикції і за
компетенцією мають бути розглянуті
адміністративними судами, що також
стосується підсудності спорів,
пов’язаних із соціальними виплатами, у
яких за позовом фізичної особи
відповідачем є суб’єкт владних
повноважень.

Позивачка заперечень на
апеляційну скаргу до суду не подавала,
рішення суду не оскаржувала.

Перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції в розумінні ч. 3 ст. 159
КАС України є необґрунтованим та таким,
що прийнято з порушенням норм
процесуального права, а тому рішення
Оріхівського районного суду
Запорізької області від 30 вересня 2010
року необхідно скасувати та апеляційну
скаргу задовольнити частково, виходячи
з наступного.

Рішення Оріхівського
районного суду Запорізької області
було прийнято 30 вересня 2010 року, тобто
після внесення змін до КАС України з
урахуванням положень Закону України
“Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
підвідомчості справ, пов’язаних із
соціальними виплатами” від 18 лютого 2010
року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України
(чинного на час винесення судом першої
інстанції рішення по справі), усі
адміністративні справи щодо спорів
фізичних осіб з суб’єктами владних
повноважень з приводу виплат та пільг
дітям війни підсудні місцевим
загальним судам як адміністративним
судам.

Виходячи з вказаних
положень процесуального закону судом
першої інстанції було порушено норми
процесуального права та не вірно
застосовано вказані положення закону в
частині винесення рішення за нормами
цивільно-процесуального
законодавства.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції
повинен був керувався рішенням
Конституційного суду України №19-рп/2010
від 09 вересня 2010 року за конституційний
поданням Верховного суду України, щодо
відповідності Конституції України
(конституційності), положень закону
України "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України, щодо
підвідомчості справ, пов’язаних із
соціальними виплатами" п. 2 ч. 1 ст. 15 ЦПК
України, яким було передбачено, що
підвідомчість даної категорії справ в
порядку цивільного судочинства -
визнано таким, що не відповідає
Конституції України.

ОСОБА_1 того, законодавством
передбачено, що місцеві загальні суди у
справах щодо таких спорів (в яких
провадження було відкрито в порядку
цивільного судочинства) закривають
провадження згідно з Цивільним
процесуальним кодексом України та
завершують розгляд таких спорів у
порядку адміністративного
судочинства. Для продовження розгляду
спору у порядку адміністративного
судочинства суд самостійно, без
необхідності вчинення учасниками
таких спорів будь-яких дій, постановляє
ухвалу про відкриття провадження в
адміністративній справі. Судом першої
інстанції ці вимоги не було витримано,
що призвело до порушень норм
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
апеляційної скарги. Суд апеляційної
інстанції може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі вказаних
порушень колегія суддів вважає за
необхідне ухвалити нове рішення.

Матеріалами справи
підтверджено, що відповідно до
положень абз.1 ч.1 ст.1 Закону України
“Про соціальний захист дітей війни”,
має статус дитини війни.

Задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання, чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано
неконституційним положення Закону
України “Про Державний бюджет України
на 2008 рік” від 28 грудня 2007 року щодо
викладення положень ст. 6 Закону
України “Про соціальний захист дітей
війни” в новій редакції.

Частина 2 статті 19
Конституції України визначає, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, з 22 травня 2008
року вихідним критерієм обрахунку
підвищення пенсії дітям війни виступав
мінімальний розмір пенсії за віком,
який, відповідно до частини 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", вираховувався, виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, а саме: у 2008
році - статтею 58 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України ".

Відповідно до статті 58
Закону України "Про Державний бюджет на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України"
затверджено на 2008 рік прожитковий
мінімум на одну особу, яка втратила
працездатність, в розрахунку на місяць
у розмірі: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня -
481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498
грн.

Отже, право на підвищення до
пенсії у розмірі, що передбачений
статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", у 2008
році у позивача виникло з 22 травня 2008
року, тобто, з дня визнання
неконституційними положень законів
України про державний бюджет України
на певний рік про зупинення дії статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" на відповідний рік, а тому
відповідач повинен був здійснити
перерахунок та виплатити щомісячну
доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до
чинного законодавства, починаючи з 22
травня 2008 року.

Проте, Управління Пенсійного фонду
України в Оріхівському районі
Запорізької області після 22.05.2008 року
відповідне підвищення пенсії ОСОБА_1 як
“дитині війни” здійснено не було.

Відповідно до вимог ст. 54 Закону
України “Про Державний бюджет України
на 2009 рік” від 26.12.2008р. встановлено, що у
2009 році прожитковий мінімум на одну
особу та для тих, хто відноситься до
основних соціальних і демографічних
груп населення, визначається у
розмірах, що діяли у грудні 2008 року.
Тобто, цей розмір складає 498 грн.

Відповідно до вимог ст. 52 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік»N 2154-VI від 27.04.2010 встановлено,
що у 2010 році прожитковий мінімум на
одну особу в розрахунку на місяць у
розмірі з 1 січня - 825 гривень, з 1 квітня -
839 гривень, з 1 липня - 843 гривень, з 1
жовтня - 861 гривні, з 1 грудня - 875 гривень
та для тих, хто відноситься до основних
соціальних і демографічних груп
населення.

Відповідач у 2009 році та у 2010 році не
нараховував та не виплачував позивачу
підвищення до пенсії, як дитині війни у
розмірах, що передбачені ст. 6 Закону
України “Про соціальний захист дітей
війни”, а тому дії відповідача за
вказаний період також були
протиправними.

Згідно статті 21 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011
рік»встановлено прожитковий мінімум
на одну особу в розрахунку на місяць у
розмірі : з 1 січня - 894 гривні, з 1 квітня -
911 гривень, з 1 жовтня - 934 гривні, з 1
грудня - 953 гривні та для тих, хто
відноситься до основних соціальних і
демографічних груп населення.

Між тим, враховуючи дату звернення
позивача до суду першої інстанції з
даним позовом колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
в частині задоволення позовних вимог
позивачки.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
позивач з даним позовом звернувся до
Оріхівського районного суду
Запорізької області 30 серпня 2010 року,
тобто, до внесення змін Законом України
«Про судоустрій і статус суддів»змін
до КАС України, якими змінено строки
звернення до адміністративного суду за
захистом порушених прав, свобод чи
інтересів.

Тому, колегія суддів приходить до
висновку, що позовні вимоги за період з
09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22
травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01
січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01
січня 2010 року підлягають задоволенню.

Також колегія суддів не вбачає підстав
для обмеження обов’язку відповідача
нараховувати позивачці підвищення до
пенсії, як дитині війни, саме у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком, певним
строком, виходячи із наступного.

Нарахування підвищення до пенсії, як
дитині війни, відповідачем проводиться
на підставі розпорядження, в якому
зазначається основний розмір
нарахованої пенсії за віком, виходячи
із заробітку та стажу позивачки, надалі
нараховуються певні надбавки, на які
має право позивач, у тому числі і
підвищення до пенсії, як дитині війни.
Відповідно до таких розпоряджень сам
відповідач проводить нарахування
вищевказаного підвищення у спірному
розмірі з конкретної дати і довічно.

Вказане свідчить про те, що дії
відповідача щодо нарахування позивачу
довічно підвищення до пенсії, як дитині
війни, у розмірі, меншому, ніж 30
мінімальної пенсії за віком, тобто, з
порушенням положень ст. 6 Закону
України “Про соціальний захист дітей
війни” є неправомірними.

З огляду на те, що пенсія за віком
позивачу призначена довічно,
підвищення до пенсії, як дитині війни,
також відповідачем позивачу
призначалось довічно, змін до статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" на законодавчому рівні не
вносилось, соціальний статус особи не
змінився, тому відсутні будь-які
підстави обмежувати строк нарахування
та виплати підвищення до пенсії у
розмірах, передбачених ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207
КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Оріхівському районі Запорізької
області –задовольнити частково.

Рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 30 вересня 2010
року –скасувати та прийняти нову
постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
зобов’язання Управління Пенсійного
фонду України в Оріхівському районі
Запорізької області здійснити
перерахунок та виплатити їй підвищення
до пенсії, як дитині війни у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, як
передбачено ст. 6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни” за
період з 09 липня 2007 року 31 грудня 2007
року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009
року та з 01 січня 2010 року
–задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Оріхівському районі
Запорізької області щодо не
нарахування та невиплати ОСОБА_1
підвищення до пенсії, як дитині війни у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
як передбачено ст. 6 Закону України
“Про соціальний захист дітей війни”
–протиправними.

Зобов’язати Управління Пенсійного
фонду України в Оріхівському районі
Запорізької області нарахувати ОСОБА_1,
відповідно до ст. 6 Закону України “Про
соціальний захист дітей війни”,
підвищення до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, та з
урахуванням норм ч.1 ст. 28 Закону
України “Про загальнообов’язкове
державне пенсійне страхування»за
період з 09 липня 2007 року 31 грудня 2007
року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009
року та з 01 січня 2010 року до змін в
законодавстві або зміни соціального
статусу особи, та забезпечити її
виплату з урахуванням сум, отриманих за
вказаний період.

Постанова
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п"ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Д
.В. Чепурнов

Суддя:

В.Ю. Поплавський

Суддя:

С.В. Сафронова