Справа № 826/17901/13-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа:
інстанції: Кротюк О.В.
Суддя-доповідач: Ісаєнко
У Х В А Л А

Іменем України

01 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Оксененка
О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 07 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Кабінету
Міністрів України про визнання
незаконними в частині постанов
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
року №703, від 17.10.2013 року №868, визнання
окремих положень такими, що не
відповідають нормативно - правовим
актам вищої юридичної сили,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
адміністративним позовом до Кабінету
Міністрів України, в якому з
урахуванням збільшення позовних вимог
просив суд:

- визнати незаконним пункт 15
постанови КМУ від 22.06.2011 року №703 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно» в частині слова «НЕ»
перед словом «повертається» та визнати
таким, що не відповідає нормативно -
правовим актам вищої юридичної сили;

- визнати незаконними пункти 18, 29
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2013 року №868 в
частині слова «НЕ» перед словом
«повертає» та визнати такими, що не
відповідають нормативно - правовим
актам вищої юридичної сили;

- визнати незаконним пункт 17
Порядку надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 року №868, в частині слова «НЕ»
перед словом «повертає» та визнати
таким, що не відповідає нормативно -
правовим актам вищої юридичної сили.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 07
квітня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу з підстав порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 07
квітня 2014 року та ухвалити нове судове
рішення про задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відповідно до частини
четвертої статті 196 КАС України не
перешкоджає судовому розгляду справи.
У зв'язку з цим, відповідно до частини
першої статті 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін, з
огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
в квітні 2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно, у
зв'язку із чим сплатив необхідні
платежі.

Листом Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 16.09.2013
року №30192/0/11-13 розглянуто лист позивача
від 02 вересня 2013 року щодо повернення
коштів, що сплачені за проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно в зв'язку з відкликанням
заяви. За результатами розгляду
позивачу повідомлено, що 27 травня 2013
року державним реєстратором на
виконання заяви було прийнято рішення
про залишення заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень без
розгляду у зв'язку з її відкликанням. З
огляду на викладене в листі зазначено,
що відповідач не має повноважень
надати оригінали чи копії квитанцій
про сплату коштів за проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погоджується
колегія суддів, виходив з наступного.

Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» визначає правові,
економічні, організаційні засади
проведення державної реєстрації
речових та інших прав, які підлягають
реєстрації за цим Законом, та їх
обтяжень і спрямований на забезпечення
визнання та захисту державою цих прав,
створення умов для функціонування
ринку нерухомого майна.

Згідно абзаца 2 частини другої статті 15
зазначеного Закону перелік документів
для здійснення державної реєстрації
прав визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Статтею 117 Конституції України, якій
кореспондує стаття 50 Закону України
«Про Кабінет Міністрів України»,
передбачено, що Кабінет Міністрів
України в межах своєї компетенції
видає постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
Кабінетом Міністрів України
постановами від 22 червня 2011 року №703
(втратила чинність 12.02.2014 року) (далі
Порядок №703), від 17 жовтня 2013 року №868
(набрала чинність 12.02.2014 року) (далі -
Порядок 868) затверджені Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень та Порядок надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень абзаців першого
та п'ятнадцятого пункту 15 Порядку №703
заява про державну реєстрацію може
бути відкликана заявником до прийняття
рішення щодо державної реєстрації прав
шляхом подання органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяви про
відкликання заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, форму
та вимоги до заповнення якої
встановлює Мін'юст. Орган державної
реєстрації прав, нотаріус не повертає
документ, що підтверджує внесення
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, та документ про сплату
державного мита.

Аналогічні норми передбачені абзацами
першим та чотирнадцятим пункту 18
Порядку №868, згідно яких заява може
бути відкликана заявником до прийняття
рішення щодо державної реєстрації прав
шляхом подання органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяви про
відкликання заяви, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.
Орган державної реєстрації прав,
нотаріус не повертає документ, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документ про сплату державного мита.

Положеннями абзаців першого та
четвертого пункту 29 Порядку №868
передбачено, що орган державної
реєстрації прав, нотаріус не пізніше
наступного робочого дня з моменту
прийняття рішення про відмову в
державній реєстрації прав видає
особисто заявникові або надсилає
поштою з описом вкладення таке рішення
разом з документами, що подавалися
заявником для проведення державної
реєстрації прав. Орган державної
реєстрації прав, нотаріус не повертає
заявнику заяву, документ, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, і
документ про сплату державного мита.

Абзацами першим та четвертим пункту 17
Порядку №868 визначено, що орган
державної реєстрації прав не пізніше
наступного робочого дня з моменту
прийняття заяви (запиту), крім випадку,
передбаченого пунктом 20 цього Порядку,
видає особисто або надсилає поштою з
описом вкладення заявникові витяг,
інформаційну довідку чи виписку з
Державного реєстру прав або рішення
про відмову в наданні інформації із
зазначеного Реєстру в один із способів,
зазначених у заяві (запиті). Орган
державної реєстрації прав не повертає
заяву (запит) і документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав.

На думку апелянта оскаржувані
положення Постанов №701 та 868 не
відповідають правовому акту вищої
юридичної сили, а саме статті 693
Цивільного кодексу України.

Згідно частини другої статті 693 ЦК
України якщо продавець, який одержав
суму попередньої оплати товару, не
передав товар у встановлений строк,
покупець має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що цивільним
законодавством (ЦК України)
регулюються особисті немайнові та
майнові відносини (цивільні відносини),
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників, проте як
відносини, що пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень, регулюються Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» який є спеціальним та на
виконання якого постановами Кабінету
Міністрів України були затверджені
Порядок №703 та №868.

Крім того, що оскаржуваний Порядок №703
та Порядок №868 відповідають положенням
частини першої статті 29 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
згідно якої за проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень
справляється державне мито; у разі
відмови у проведенні державної
реєстрації прав та їх обтяжень
державне мито не повертається.

Також, колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції, що статтею 8
Декрету КМ України «Про державне мито»
від 21.01.1993 року № 7-93 чітко встановлено
підстави для повернення сплаченого
державного мита. Вказані підстави не є
вичерпними, оскільки можуть бути
визначені також і в інших випадках,
передбачених законодавством України,
до якого також належить Закон України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Відповідно до частини першої статті 200
КАС України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову - суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 07
квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
04.12.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.М. Оксененко

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Оксененко О.М.

Федотов І.В.