Справа № 9101/38069/2011
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2012-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2012 р. справа № 2а-370/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого
судді: Туркіної
Л.П.

суддів:
Мельника В.В. Проценко О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області

на постанову Інгулецького районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 01.12.2010 р.

у справі № 2а-370/10

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області

про зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги "Дітям війни", -

ВСТАНОВИЛА:

14.10.2010 р. позивач звернувся до
Інгулецького районного суду м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Інгулецькому районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області про визнання протиправною
бездіяльності відповідача,
зобов’язання здійснити перерахунок та
виплату підвищення до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком за
періоди з 01.01.2007 року по 01.10.2010 року.
Також просив поновити строк звернення
до суду.

Постановою Інгулецького районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 01.12.2010 р. позов було
задоволено частково. Визнано дії
Управління Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області щодо
несплати щомісячної соціальної
допомоги позивачу з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року, з 22.05.2008 року по 09.04.2010 року.
Зобов’язано Управління Пенсійного
фонду України в Інгулецькому районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області перерахувати позивачу
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком як дитині
війни, виходячи із розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України “Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування”, і провести
відповідні виплати за період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по
09.04.2010 року з урахуванням виплачених
сум, в іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу, у
якій посилаючись на те, що судом першої
інстанції під час розгляду даної
справи було зроблено висновки, які
суперечать фактичним обставинам
справи, що призвело до неправильного
застосування судом першої інстанції
норм чинного матеріального права, та
постановлення судом рішення у даній
справі з порушенням норм чинного
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції у даній
адміністративній справі та ухвалити у
справі нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволені заявлених ним
позовних вимог у повному обсязі.

Позивач рішення суду першої інстанції
не оскаржив, проти апеляційної скарги
не заперечив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, однак рішення
суду слід змінити з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивач народився
15.03.1943 р., і відповідно до вимог ст. 1
Закону України “Про соціальний захист
дітей війни”, який набрав чинності з
01.01.2006 року, позивач набув статус
“дитини війни”, що надає йому право на
отримання пільг та державної
соціальної підтримки, встановлених
Законом України “Про соціальний
захист дітей війни”, у тому числі і ст. 6
вказаного Закону, якою встановлено
право на підвищення пенсії, яка
нараховується та сплачується особам,
які мають статус “дитини війни”, на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Законом України "Про державний
бюджет України на 2007 рік" було зупинено
дію положень окремих законів в частині
надання пільг, гарантій, компенсацій
окремим категоріям громадян, в тому
числі передбачених Законом України
“Про соціальний захист дітей війни”.

Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.07 року визнано
неконституційними норми відповідних
статей Закону України "Про державний
бюджет України на 2007 рік".

Згідно з ч. 2 ст 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. З 09.07.2007 року норми
Закону України "Про державний бюджет
України на 2007 рік", які визнані
неконституційними, втратили чинність.

Законом України “Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" внесено зміни в тому
числі до Закону України “Про
соціальний захист дітей війни”,
викладено ст. 6 Закону в новій редакції,
згідно з якою дітям війни (крім тих, на
яких поширюється дія Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Дана редакція ст. 6
Закону діяла до 22.05.2008 року та втрактила
чинність у зв'язку з визнанням її
неконституційною відповідним рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року № 10 - рп/2008.

Нормами Закону України “Про Державний
бюджет України на 2009 рік” і Закону
України “Про Державний бюджет України
на 2010 рік” не передбачено обмежень
щодо застосування положень ст. 6 Закону
України “Про соціальний захист дітей
війни”.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів
вважає, що бездіяльність відповідача
щодо не нарахування та невиплати
позивачу щомісячної державної
соціальної допомоги у період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по
01.12.2010 року є протиправною.

Отже, апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області слід
залишити без задоволення, а постанову
Інгулецького районного суду м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області від
01.12.2010 р. - змінити.

У абзацах другому та третьому
резолютивної частини рішення замість
слів "по 09.04.2010 року" зазначити "по 01.12.2010
року".

В іншій частині залишити рішення суду
першої інстанції без змін.

Доводи апелянта стосовно того, що
вимоги до УПФУ пред’явлено
необґрунтовано, оскільки відповідні
бюджетні кошти відсутні, не
приймаються, виходячи з такого.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п.15 Положення “Про
Пенсійний фонд України”, Пенсійний
фонд України здійснює свої
повноваження через створенні в
установленому порядку територіальні
управління.

Надання дітям війни соціальної
підтримки є державною програмою
соціальної допомоги, яка згідно ст. 87
Бюджетного кодексу України
відноситься до видатків Державного
бюджету, а Пенсійний фонд України
згідно ст. 21 Бюджетного кодексу України
є розпорядником бюджетних коштів для
здійснення програми соціальної
підтримки дітям війни та відповідно до
ч. 4 ст. 22 Бюджетного кодексу України
розробляє план своєї діяльності
відповідно до завдань та функцій,
визначених нормативно-правовими
актами, виходячи з необхідності
досягнення конкретних результатів за
рахунок бюджетних коштів, а також
розробляє на підставі плану діяльності
проект кошторису та бюджетні запити і
подає їх до Мінфіну України чи
місцевому фінансовому органу,
затверджує кошториси розпорядників
бюджетних коштів ніжчого рівня (до яких
відноситься і відповідач) та інше.

Вищенаведені норми свідчать про те, що
обов’язок по нарахуванню та вчинення
дій по виплаті доплати до пенсії
позивача (який має статус дитини війни),
яка передбачена ст.6 Закону України
“Про соціальний захист дітей
війни”–покладено на відповідні
територіальні управління Пенсійного
фонду України за місцем проживання
позивача.

Доводи апеляційної скарги про
неможливість застосування до спірних
правовідносин розміру мінімальної
пенсії за віком, оскільки це суперечить
вимогам статті 28 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” - колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки ст. 6 Закону
України “Про соціальний захист дітей
війни”визначає, що дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної
пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи судом
розмір мінімальної пенсії за віком
визначався згідно ст. 28 Закону України
“Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування” та дорівнював
прожитковому мінімуму, встановленому
для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 Закону України
“Про прожитковий мінімум”від 15 липня
1999 року, прожитковий мінімум
застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком.

Посилання апелянта на норми постанови
Кабінету Міністрів України № 530 "Про
деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян" також не
приймаються колегією суддів, як такі,
що не відповідають нормам ч. 2 ст. 9 КАС
України, згідно якої визначено
пріоритет Закону над підзаконним
нормативним актом.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області слід
залишити без задоволення, а постанову
Інгулецького районного суду м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області від
01.12.2010 р. - змінити.

У абзацах другому та третьому
резолютивної частини рішення замість
слів "по 09.04.2010 року" зазначити "по 01.12.2010
року".

В іншій частині залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена
відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий:
Л
.П. Туркіна

Суддя:

В.В. Мельник

Суддя:

О.А. Проценко