Справа № 821/3559/14
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3559/14

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції:
Дубровна В.А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Джабурія О.В.

суддів -
Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Новокаховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Новокаховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Новокаховської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області (Бериславське
відділення) (далі - Відповідач, ОДПІ), у
якому просив визнати нечинним
податкового повідомлення-рішення
№ від 17 червня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані
протиправністю податкового
повідомлення-рішення, а саме: зміни до
договору оренди землі, діючого
протягом дев'яти років, можливі лише
за згодою сторін, а прийнятті у 2014 р.
зміни до Податкового кодексу України
про встановлення граничного нижчого
розміру орендної плати не може бути
автоматичною підставою для
податкового органу про збільшення
розміру орендної плати, який не
відповідає умовам договору оренди. При
цьому, позивач вказував, що зміни до
Податкового кодексу України є лише
підставою для сторін за договором про
можливе внесення змін до діючого
договору оренди.

Відповідач вказував на правомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, оскільки
збільшення грошового зобов'язання по
орендній платі з фізичних осіб
обумовлено внесенням до пп. 288.5.1 п. 288.5
ст. 288 ПК України змін щодо мінімального
розміру орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності, проте визначений в договорі
оренди землі розмір орендної плати не
відповідає вказаним вимогам ПК
України.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2014 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 17.06.2014 року про визначення
суми податкового зобов'язання за
платежем орендна плата з фізичних осіб
в сумі 894,88 грн. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_2
судові витрати зі сплати судового
збору в сумі 182,70 грн.

Новокаховською ОДПІ на вказану
постанову подано апеляційну скаргу.
Апелянт просить скасувати оскаржувану
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 23.09.2014 року
та прийняти нову постанову, якою
відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову
в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
оскільки орендна плата за земельні
ділянки державної і комунальної
власності належить до
загальнодержавних податків, то порядок
нарахування та сплати останнього
регламентований положеннями
Податкового кодексу України. Тому
положення договору оренди земельної
ділянки, які суперечать ПК України в
частині визначення розміру орендної
плати, не можуть застосовуватися та
мати пріоритет над нормами ПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що між
ОСОБА_2 (орендар) та Бериславською
районною державною адміністрацією
(Орендодавець) у 2005 році був укладений
договір оренди землі, зареєстрований
29.03.2005 року за №52 у Бериславському
районному відділі Херсонської
регіональної філії Центру державного
земельного кадастру, предметом якого є
оренда земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 4,99 га, у тому числі під лісами та
іншими лісовкритими площами 4,99 га із
земель Шляхівської сільської ради,
строком на 50 років.

Відповідно до пунктів 5 та 9 вказаного
договору нормативно-грошова оцінка
земельної ділянки становить 42 688,23 грн.,
орендна плата вноситься Орендарем у
грошовій формі та в розмірі 12,00 гривень
за 1 га, тобто 59,88 грн. на рік.

Умовами пунктів 10, 11, 13 договору оренди
передбачено, обчислення розміру
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності
здійснюється з урахуванням індексів
інфляції; періодичність внесення
орендної плати - сплачується за звітний
період, який дорівнює календарному
місяцю, щомісячно протягом 30
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
місяця; розмір орендної плати
переглядається один раз на три роки у
разі зміни умов господарювання,
передбачених договором; зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін і
тарифів, у тому числі внаслідок
інфляції, погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря,
що підтверджено документами; в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідачем визначено ОСОБА_2
податкове зобов'язання за платежем
орендна плата з фізичних осіб за 2014 рік
у сумі 894,88 грн. з граничним строком
сплати 29.08.2014 року, про що прийнято
податкове повідомлення-рішення від
17.06.2014 №.

Не погодившись з таким рішення
податкового органу ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
ОДПІ про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення № від 17
червня 2014 року.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов висновку
про необхідність задоволення позову
ОСОБА_2

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Вирішуючи справу суд першої інстанції
виходив з того, що зміна нормативної
оцінки земельної ділянки та
мінімального розміру орендної плати є
підставою для перегляду встановленого
розміру орендної плати шляхом внесення
відповідних змін до договору оренди
землі його учасниками у порядку,
встановленому Договором оренди землі
від 29.03.2005 року.

Лист щодо індексації нормативної
грошової оцінки земельної ділянки та
зміни до податкового законодавства
щодо мінімального розміру орендної
плати не можуть бути автоматичною
підставою для виникнення у платника
податків (орендаря) обов'язку для
перерахування суми податкового
зобов'язання по орендній платі з
урахуванням таких змін, а у податкового
органу права для самостійного
донарахування платнику податків
вказаного податку. Оскільки
відповідачем не надано доказів щодо
внесення до вказаного договору оренди
землі змін в частині збільшення
розміру орендної плати, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог.

Проте, колегія суддів вважає зазначені
висновки суду першої інстанції
передчасними та помилковими, з огляду
на наступне.

Згідно до вимог ст. 21 Закону України
«Про оренду землі» орендна плата за
землю - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності ,які встановлюються
відповідно до ПК України). Обчислення
розміру орендної плати за землю
здійснюється з урахуванням індексів
інфляції, якщо інше не передбачено
договором оренди.

Положенням п. 14.1.167 ст. 14 ПК України
визначено, що плата за землю - це
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Згідно до положень п. 14.1.136 ст. 14 ПК
України орендна плата за земельні
ділянки державної і комунальної
власності - обов'язків платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.

Тобто, орендна плата за землю державної
або комунальної власності є складовою
частиною загальнодержавного податку -
плати за землю.

Положеннями п. 1 ст. 1 ПК України
визначено, що відносини, які виникають
у сфері справляння податків і зборів,
зокрема, вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства, визначає
Податковий кодекс України.

Пунктом 3 підрозділу 10 розділу ХХПК
України передбачено, що у разі якщо
законодавчими актами передбачені інші
правила справляння податків, зборів, що
регулюються цим Кодексом,
застосовуються правила цього Кодексу.

Враховуючи викладене колегія суддів
вважає вірними доводи апелянта про те,
що взаємовідносини пов'язані з орендою
землі, яка перебуває у державній та
(або) комунальній власності
регулюється податковим законодавством
України. Питання стосовно
оподаткування регулюються виключно ПК
України і не можуть встановлюватися
або змінюватися іншими законами
України, крім законів, що місять
виключно положення щодо внесення змін
до ПК України та/або положення, які
встановлюють відповідальність за
порушення норм податкового
законодавства.

На адміністрування орендної плати та
відносини, що виникають при оренді
земельної ділянки комунальної та
державної власності, поширюються
приписи ПК України з усіма правилами
обрахування орендної плати та
наслідками недотримання порядку
нарахування та справляння даного
обов'язкового платежу.

Базою оподаткування плати за землю є
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого розділом ХІІІ
Податкового кодексу України, а у разі,
якщо нормативну грошову оцінку не
проведено - площа земельних ділянок (ст.
271 цього Кодексу).

У відповідності до пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288
ПК України розмір орендної плати
встановлюється в договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою:
для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом; для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється розділом
ХІІІ Кодексу, а згідно пп. «в» п. 288.5.2
цього ж пункту не може перевищувати 12%
нормативної грошової оцінки.

У відповідності до ст. 9 ПК України
орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності
належить до загальнодержавних
податків, порядок нарахування та
сплати якого регламентований
положеннями ПК України.

Відтак, починаючи з 01.01.2011 року
відносини щодо сплати орендної плати
за земельні ділянки комунальної та
державної власності регулюються
приписами Податкового кодексу України.

Враховуючи встановлення
законодавством закріпленого
мінімального та максимального розміру
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності,
колегія суддів погоджується з доводами
апелянта про відсутність підстав для
задоволення позову, оскільки з
набранням чинності Податковим
кодексом України позивач мав
самостійно перерахувати величину
орендної плати на поточний рік з
урахуванням вимог пп. 288.5.1 та 288.5.2 п. 288.5
ст. 288 Податкового кодексу України.

Аналогічна позиція викладена Вищим
адміністративним судом України у
справах № 2а-1870/8586/12 від 21.10.2013 р.,
2а-1870/8587/12 від 18.02.2014 р.,№ 2а-1870/727/12 від
09.12.2013 р., № 818/680/13-а від 01.01.2014 р.

Враховуючи викладене, обґрунтованими є
доводи апелянта про те, що оскільки
орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності
належить до загальнодержавних
податків, то порядок нарахування та
сплати останнього регламентований
положеннями Податкового кодексу
України. Тому положення договору
оренди земельної ділянки, які
суперечать ПК України в частині
визначення розміру орендної плати, не
можуть застосовуватися та мати
пріоритет над нормами ПК України.

Таким чином, оскільки договором оренди
передбачено можливість зміни розміру
орендної плати, а законодавством
закріплено мінімальний та
максимальний розмір орендної плати за
земельні ділянки державної і
комунальної власності, колегія суддів
вважає, що визначення суми грошового
зобов'язання з орендної плати за землю
у розмірі, визначеному в оскаржуваному
податковому повідомленні-рішенні на
підставі нормативної грошової оцінки
земельної ділянки з урахуванням
коефіцієнта індексації та внесених з
1.04.2014 року змін до пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК
України, є правомірним та законодавчо
обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду доказав та обґрунтували
її.

Оскільки висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи і, крім того, судом порушено
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
постановлене судове рішення на
підставі вимог ст. 202 КАС України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення вимог
позивача.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 202; 205; 207; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Новокаховської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
задовольнити, постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 23
вересня 2014 року скасувати, прийняти у
справі нову постанову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_2 у справі № 821/355914.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
надіслання її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
О.В.Джабурія

Суддя:
А.В.Крусян

Суддя:
О.І.Шляхтицький