Справа № 2а/1513/160/12
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2013-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2013 р.Справа № 2а/1513/160/12

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Тюмін Олександр Глібович

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Турецької
І.О.

- Стас Л.В.

за участю секретаря - Заболотної
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Кілійському районі Одеської області на
постанову Кілійського районного суду
Одеської області від 12 березня 2012 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Кілійському районі Одеської
області про визнання дій відповідача
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду першої
інстанції з позовом, в якому просила
визнати неправомірним розпорядження
відповідача про невизнання періоду
роботи на пільгових умовах, зобов'язати
здійснити перерахунок пенсії з
урахуванням пільгового стажу у
відповідності з чинним законодавством
та стягнути моральну шкоду у розмірі в
5000 грн.

Постановою Кілійського районного суду
Одеської області від 12 березня 2012 року
позов задоволено частково.

Визнано неправомірним розпорядження
Управління пенсійного фонду України в
Кілійському районі Одеської області №
133442 від 20.05.2011 року про вилучення з
01.06.2011 року із розрахунку стажу ОСОБА_3
пільгового коефіцієнту за період з
10.03.1981 року по 21.02.1986 року.

Зобов'язано Управління пенсійного
фонду України у Кілійському районі
Одеської області здійснити з 01.06.2011
року перерахунок пенсії, призначеної
ОСОБА_3 з включенням до розрахунку
стажу ОСОБА_3 пільгового коефіцієнту за
період з 10.03.1981 року по 21.02.1986 року.

Стягнуто з Управління пенсійного фонду
України у Кілійському районі Одеської
області на користь ОСОБА_3
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 500 грн., а також судові витрати в
сумі 94,1 грн.

В апеляційній скарзі Пенсійний фонд
України в Кілійському районі Одеської
області посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції у справі
з'ясовано, що в 1997 році Управлінням ІІФУ
у Тарутинському районі Одеської
області ОСОБА_3 призначено пенсію за
віком. В листопаді 2005 року вона
звернулась до Управління ПФУ в
Тарутинському районі з заявою про
додаткове нараху вання до пенсії
згідно з Указом Президії Верховної
Ради СРСР від 10.02.1960 року «Про впо
рядкування пільг для осіб , які
працюють в районах Крайньої Півночі та
в місцях, прирівняних до Районів
Крайньої Півночі», оскільки вона
працювала в районах прирівняних до
Крайньої Півночі з 10.01.1967 року по 21.02.1986
року. В 2005 році їй зроблено
перерахування та доплата за
понаднормовий стаж та нарахована
пенсія з урахуванням пільгового стажу
за період роботи в районах прирівняних
до Крайньої Півночі з 10.01.1967 року по
21.02.1986 року.

В 2006 році у зв'язку з переїздом на
постійне проживання в м. Вилкове
Кілійського району, її пенсійну справу
було передано до Управління ПФУ в
Кілійському районі, яке про- довжувало
нарахування та виплату пенсії в тому ж
розмірі. У липні 2011 року ОСОБА_3
отримала пенсію в меншому розмірі. В
вересні 2011 року вона звернулась до
Управління ПФУ в Кілій ському районі,
де в усній формі було повідомлено, що
вона не має право на зарахування
пільгового стажу за період роботи з
09.08.1981 року по 21.02.1986 року в зв'язку з
відсутніс тю трудових договорів.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що наявність
запису в трудовій книжці є підставою
для зарахування спірного періоду в
загальний пільговий стаж.

Колегія суддів такий висновок
вважає правильним, з огляду на
наступне.

Згідно із п. 5 розділу XV «Прикінцевих
положень»Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»період роботи до 1 січня 1991
року в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
зараховується до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло до 1 січня 1991
року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року "Про впорядкування пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі", постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 "Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року "Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі", Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року "Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Підпунктом д) пункту 5 Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року "Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі" передбачено,
що «робітникам, які переводяться,
направляються або запрошуються на
роботу в райони Крайньої Півночі і в
місцевості, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, з інших
місцевостей держави, на умовах
укладення ними трудових договорів на
роботу в цих районах на строк 5 років, а
на островах Північного Льодовитого
океану -два роки, надавати додаткові
наступні пільги: зараховувати один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, за один рік і
шість місяців при обчисленні стажу,
який дає право на отримання пенсії за
віком і по інвалідності. Пільги, які
передбачені цією статтею, надаються
також особам, які прибули в райони
Крайньої Півночі і в місцевості, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, за власним бажанням і які
уклали строковий договір про роботу в
цих районах.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 "Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року "Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі" передбачено,
що працівникам, які користуються в
даний час пільгами, кожний рік роботи в
районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, до 1 березня
1960 року зараховувати за два роки роботи
при розрахунку стажу для отримання
пенсії за віком, по інвалідності і за
вислугу років, а після 1 березня 1960 року
-за один рік і шість місяців роботи при
обрахуванні стажу для отримання пенсії
за віком і по інвалідності.

Пунктом 3 Указу Президії Верховної Ради
Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі" було постановлено
«скоротити тривалість трудового
договору, який дає право на отримання
пільг, які передбачені статтею 5 Указу
Президії Верховної Ради СРСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, працюючих в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, з п'яти до трьох років».

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка з 09 березня 1981 року по 21 люте
1986 року працювала в дільничній
інспекції Держстраху по м.Заполярному
Печенізького району Мурманської
області, що підтверджується записами у
трудовій книжці, а також довідкою філії
Держстраху по м.Заполярному від 04
грудня 1996 року.

Судом також встановлено, що вказане
підприємство розташоване в районі
Крайньої Півночі.

За таких підстав, враховуючи
документально підтверджений факт
роботи позивача на підприємстві в
районі Крайньої Півночі за трудовим
договором, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
правомірність заявлених позовних
вимог.

Посилання скаржника на те, що пільги,
встановлені вказаними нормативними
актами, не розповсюджуються на
позивача, оскільки останній не укладав
з роботодавцем строковий трудовий
договір, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки факт
укладання трудового договору з
роботодавцем підтверджується записами
у трудовій книжці, а також відповідною
довідкою, що згідно із п. 5 розділу XV
«Прикінцевих положень»Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»є достатніми
документами для перерахунку пенсії.

Разом з тим, апеляційний суд прийшов до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення з Управління пенсійного
фонду України в Кілійському районі
Одеської області моральної шкоди
виходячи з наступного:

Статтею 23 Цивільного кодексу України
передбачено, що моральна шкода полягає
у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ
від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»у позовній заяві про
відшкодування моральної шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами підтверджується.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ
від 31.03.1995р. №4 відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювана, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювана та вини останнього
в її заподіянні.

Отже, судом першої інстанції в рішенні
не зазначено, в чому саме полягали
моральні страждання ОСОБА_3, доказів на
підтвердження розміру шкоди не
наведено, причинно-наслідковий зв'язок
між діями Управління пенсійного фонду
та наслідками для ОСОБА_3 не визначено.

За таких обставин, враховуючи
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, відповідно до
статті 202 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
вважає, що ухвалене судом рішення
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог з наведених вище
мотивів.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, ст.202,
ч.2 ст.205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Кілійському
районі Одеської області - задовольнити
частково.

Постанову Кілійського районного суду
Одеської області від 12 березня 2012 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Кілійському районі Одеської
області про визнання дій відповідача
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, стягнення моральної шкоди -
скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою
позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати неправомірним розпорядження
Управління пенсійного фонду України в
Кілійському районі Одеської області №
133442 від 20.05.2011 року про вилучення з
01.06.2011 року із розрахунку стажу ОСОБА_3
пільгового коефіцієнту за період з
10.03.1981 року по 21.02.1986 року.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України у Кілійському районі
Одеської області здійснити з 01.06.2011
року перерахунок пенсії, призначеної
ОСОБА_3 з включенням до розрахунку
стажу ОСОБА_3 пільгового коефіцієнту за
період з 10.03.1981 року по 21.02.1986 року.

В задоволені інших позовних вимог -
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач:
І.П. Косцова

Судді:
І.О. Турецька

Л.В.Стас.