Справа № 822/4419/14
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4419/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року м.
ХмельницькийХмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіДанилюк У.Т.
при секретаріГорячій Д.Л. за
участі:позивача, представника
відповідача, представника третьої
особирозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача Публічне акціонерне
товариство "Комерційний банк "Надра" в
особі Хмельницького регіонального
управління про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2014 року позивач звернувся в
суд з позовом до Державної податкової
інспекції у м. Хмельницькому, в якому
просить скасувати податкове
повідомлення-рішення №/2595 від 09
жовтня 2014 року.

Ухвалою суду від 07 листопада 2014 року
залучено до участі в справі Публічне
акціонерне товариство "Комерційний
банк "Надра" в особі Хмельницького
регіонального управління в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що таке податкове повідомлення
- рішення прийняте з порушенням норм
законодавства та підлягає скасуванню,
оскільки відсотки за користуванням
кредиту, нараховані та анульовані
банком, не є доходом платника податків
в розумінні норм податкового кодексу.
При цьому нараховувати, утримувати та
перераховувати до бюджету податок із
суми анульованого боргу мав банк.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав.

Представник відповідача в задоволенні
позову просив відмовити. Відмітив,
зокрема, що публічним акціонерним
товариством "Комерційний банк "Надра"
позивачу було списано кредитну
заборгованість в сумі 62682,79 грн. та
зобов'язано його відобразити
анульовану заборгованість в річній
податковій декларації. Однак позивач
декларацію про доходи не подав. При
цьому він отримав дохід у вигляді
додаткового блага (анульованої
заборгованості) та зобов'язаний був
задекларувати його в річній податковій
декларації і сплатити податкове
зобов'язання в сумі 10426,67 грн.

Представник третьої особи в судовому
засіданні надав пояснення, відповідно
до яких банком було скасовано позивачу
суму пені та штрафів в розмірі 3717,64
доларів США, а також анульовано борг в
розмірі 4124,57 доларів США.

Заслухавши позивача, представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
враховуючи наступне.

Судом встановлено, що посадовою особою
відповідача була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати належних сум податків до
бюджету ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 року
по 31.12.2013 рік. За результатами даної
перевірки складено акт
№4049/22-25-17-02/НОМЕР_1 від 24.09.2014 року.

Зазначеним актом встановлено
порушення абз. "д" п.п. 164.2.17 п.164.2 ст.164 та
п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України,
внаслідок чого позивачем занижено
податкове зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб в сумі 10426,67 грн.

Такий висновок базується на тому, що
ОСОБА_3 отримав дохід у вигляді
анульованої заборгованості в сумі 62682,79
грн. та зобов'язаний був задекларувати
його в річній податковій декларації і
сплатити податкове зобов'язання в сумі
10426,67 грн.

На підставі вищенаведеного акта
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/2595 від 09 жовтня 2014 року, яким
ОСОБА_3 збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування в сумі 13203,34 грн., в
тому числі за основним платежем в сумі
10426,67 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) в сумі 2776,67 грн.

Судом встановлено, що між позивачем та
публічним акціонерним товариством
"Комерційний банк "Надра" було укладено
кредитний договір №03/07/2006/840-К/213 від
03.07.2006 року.

02 липня 2013 року сторонами було укладено
додатковий договір про внесення змін
та доповнень №1 до кредитного договору,
відповідно до якого ОСОБА_3 було
скасовано всю суму пені та штрафів в
розмірі 3717,64 доларів США, а також
анульовано (прощено) борг в розмірі 4124,57
доларів США.

Пунктом 2.3 зазначеного додаткового
договору визначено, що його
підписанням позичальник (ОСОБА_3.)
підтверджує, що банк повідомив його про
необхідність відображення суми
прощеного боргу у річній податковій
декларації.

Позивач до ДПІ у м.Хмельницькому
податкову декларацію про майновий стан
і доходи за 2013 рік не подавав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу
України (далі - ПК України), базою
оподаткування доходів фізичних осіб є
загальний оподатковуваний дохід, з
урахуванням особливостей, визначених
цим розділом. Загальний
оподатковуваний дохід - будь-який
дохід, який підлягає оподаткуванню,
нарахований (виплачений, наданий) на
користь платника податку протягом
звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний
дохід складається із суми
оподатковуваних доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) протягом такого
звітного податкового місяця (пп.164.1.2
.164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК
України.

Так, відповідно до п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2
ст.164 ПК України до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку включається
дохід, отриманий платником податку як
додаткове благо (крім випадків,
передбачених статтею 165 цього Кодексу)
у вигляді суми боргу платника податку,
анульованого (прощеного) кредитором за
його самостійним рішенням, не
пов'язаним з процедурою банкрутства, до
закінчення строку позовної давності.
Якщо кредитор повідомляє платника
податку - боржника рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
або шляхом укладення відповідного
договору, або шляхом надання
повідомлення боржнику під підпис
особисто про анулювання (прощеного)
боргу та включає суму анульованого
(прощеного) боргу до податкового
розрахунку суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, за підсумками звітного
періоду, у якому такий борг було
анульовано (прощеного), такий боржник
самостійно сплачує податок з таких
доходів та відображає їх у річній
податковій декларації.

Згідно з п.п.14.1.47, 14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК
України, додаткові блага - кошти,
матеріальні чи нематеріальні цінності,
послуги, інші види доходу, що
виплачуються (надаються) платнику
податку податковим агентом, якщо такий
дохід не є заробітною платою та не
пов'язаний з виконанням обов'язків
трудового найму або не є винагородою за
цивільно-правовими договорами
(угодами), укладеними з таким платником
податку (крім випадків, прямо
передбачених нормами розділу IV цього
Кодексу).

При цьому, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1
ст.14 ПК України дохід з джерелом їх
походження з України - будь-який дохід,
отриманий резидентами або
нерезидентами, у тому числі від
будь-яких видів їх діяльності на
території України (включаючи виплату
(нарахування) винагороди іноземними
роботодавцями), її континентальному
шельфі, у виключній (морській)
економічній зоні, у тому числі, але не
виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та
будь-яких інших пасивних
(інвестиційних) доходів, сплачених
резидентами України; б) доходів від
надання резидентам або нерезидентам в
оренду (користування) майна,
розташованого в Україні, включаючи
рухомий склад транспорту, приписаного
до розташованих в Україні портів; в)
доходів від продажу рухомого та
нерухомого майна, доходів від
відчуження корпоративних прав, цінних
паперів, у тому числі акцій українських
емітентів; г) доходів, отриманих у
вигляді внесків та премій на
страхування і перестрахування ризиків
на території України; ґ) доходів
страховиків - резидентів від
страхування ризиків страхувальників -
резидентів за межами України; д) інших
доходів від діяльності, у тому числі
пов'язаних з повною або частковою
переуступкою прав та обов'язків за
угодами про розподіл продукції на
митній території України або на
територіях, що перебувають під
контролем контролюючих органів (у
зонах митного контролю, на
спеціалізованих ліцензійних митних
складах тощо); е) спадщини, подарунків,
виграшів, призів; є) заробітної плати,
інших виплат та винагород, виплачених
відповідно до умов трудового та
цивільно-правового договору; ж) доходів
від зайняття підприємницькою та
незалежною професійною діяльністю.

Згідно з пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України
доходи - загальна сума доходу платника
податку від усіх видів діяльності,
отриманого (нарахованого) протягом
звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах.

Таким чином, згідно ПК України
визначальною ознакою доходу платника
податку, як об'єкта та бази
оподаткування податком з доходу
фізичних осіб, в тому числі у вигляді
додаткового блага, є фактичне
отримання такого доходу платником
податку в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формі.

Суд звертає увагу на те, що позивачу
згідно додаткового договору із банком
було скасовано всю суму пені та штрафів
в розмірі 3717,64 доларів США, а також
анульовано (прощено) борг в розмірі 4124,57
доларів США.

Суд вважає, що анульована (прощена)
заборгованість по кредитному договору
в сумі 4124,57 доларів США (яка згідно
розрахунку від 03.07.2006 року включає
залишок по кредиту, відсоткам та плати
за управління кредитом) є додатковим
благом і в розумінні вищенаведених
положень ПК України підлягає
оподаткуванню податком з доходів
фізичних осіб.

Однак, на відміну від прощеного за
кредитним договором боргу в сумі 4124,57
доларів США (32967,69 грн.), скасована
позивачу банком пеня та штрафи в
розмірі 3717,64 доларів США не є доходом,
отриманим як додаткове благо.

Так, згідно п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК
України до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку включається дохід,
отриманий платником податку як
додаткове благо, крім випадків,
передбачених ст. 165 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.165.1.49 п.165.1 ст.165 ПК
України до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку не включаються інші
доходи, які згідно з цим Кодексом не
включаються до складу загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу.

При цьому до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку включається дохід у
вигляді неустойки (штрафів, пені),
відшкодування матеріальної або
немайнової (моральної) шкоди, крім
відсотків, отриманих від боржника
внаслідок прострочення виконання ним
договірного зобов'язання (п.п.164.2.14 п.164.2
ст.164 ПК України).

Отже, відсотки, нараховані боржнику
внаслідок прострочення виконання ним
договірного зобов'язання, не
включаються до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку.

При цьому, згідно з ч.2-3 ст.549 ЦК України
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання;
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 605 ЦК України встановлено, що
зобов'язання припиняється внаслідок
звільнення (прощення боргу) кредитором
боржника від його обов'язків, якщо це не
порушує прав третіх осіб щодо майна
кредитора.

Отже, відносини, що виникли між банком
та його клієнтом з питань надання
кредиту є цивільно-правовими
відносинами, які регулюються актами
цивільного законодавства України,
зокрема нормами ЦК України. При цьому
нарахування пені та штрафів є лише
засобом забезпечення виконання
основного зобов'язання перед третьою
особою - банком.

Прощена позивачу неустойка у вигляді
пені та штрафів не є його доходом та
додатковим благом, оскільки, якщо сума
кредиту надається безпосередньо
позичальнику, то неустойка ним не
отримується, а банк вправі як стягувати
її, так і не стягувати.

Отже, прощення пені та штрафів
(неустойки) у вигляді відсотків за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання регулюється між сторонами
зобов'язання в межах договірних
правовідносин цивільним
законодавством.

На підставі наведеного суд вважає, що
штрафи та пеня за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання,
нарахована банком відповідно до умов
договору та анульована за його
рішенням, не є доходом платника
податків в розумінні ПК України, який
підлягає оподаткуванню згідно абз. "д"
пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Отже, визначення податковим органом в
спірному податковому
повідомленні-рішенні суми грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 13302,34 грн., в т.ч.
за основним платежем в сумі 10426,67 грн. та
штрафними санкціями в сумі 2776,67 грн.,
частково є неправомірним.

Наслідком встановлення судом
невідповідності частини рішення
суб'єкта владних повноважень вимогам
чинного законодавства є визнання
такого акта частково протиправним, при
умові, що цю частину може бути
ідентифіковано (виокремлено, названо)
та що без неї оспорюваний акт в іншій
частині (частинах) не втрачає свою
цілісність, значення.

Однак в даному випадку частину
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, яку суд вважає
неправомірним, виокремити неможливо, а
тому податкове повідомлення-рішення
№/2595 від 09 жовтня 2014 року слід
скасувати повністю.

Зазначене узгоджується з позицією
Верховного Суду України в постанові
від 05.12.2006 року у справі № 21-527во06;
Вищого адміністративного суду України,
яка зокрема, викладена в ухвалі від
25.03.2013 року по справі №К-58319/09.

З огляду на положення КАС України щодо
компетенції адміністративного суду
останній не може підміняти інший орган
державної влади та перебирати на себе
повноваження щодо вирішення питань,
які не віднесені до його компетенції.

Скасування рішення податкового органу
повністю у такій ситуації дає йому
можливість визначити в установленому
законодавством порядку правильне
рішення, зокрема, через прийняття
нового рішення.

Таким чином суд приходить до висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС
України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому №/2595 від 09 жовтня
2014 року.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 05
грудня 2014 року

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк"Згідно з
оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк