Справа № 826/13412/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2014 року 09 год. 33 хв.
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу
за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 12 травня 2014 року
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернувся Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -
позивач, ОСОБА_1) з позовом до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві (далі -
відповідач, ДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 12
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що висновки
відповідача, які викладені в Акті
перевірки від 11.04.2014р. №
1721/26-58-17-01-17-НОМЕР_1, про заниження
податку на додану вартість та податку з
доходів фізичних осіб за перевіряємий
період документально та нормативно не
підтверджуються. Зокрема, позивач
наголошує на тому, що відповідачем під
час проведення перевірки не враховано
понесені позивачем валові витрати при
розрахунку податку з доходів фізичних
осіб, а також, що розраховуючи період
часу, а саме 12 місяців, за який загальна
фінансово-господарських операцій
нібито становила більше 300000 грн. об'єму
при перевищенні якого платник податків
зобов'язаний зареєструватись
платником податку на додану вартість,
розраховує його з 01.07.2011р., що в силу
приписів п. 297.1 ст. 297 Податкового
кодексу України забороняється,
оскільки позивач законно перебував на
спрощеній системі оподаткування з
01.07.2011р. по 01.04.2012р., в той час як
відповідач перевів позивача на
загальну систему оподаткування лише з
Відповідач проти позову заперечував,
надавши до суду письмові заперечення
від 20.10.2014р. б/н та додаткові документи.
В обґрунтування своїх заперечень
посилається на те, що працівником ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві була проведена позапланова
невиїзна перевірка суб'єкта
господарювання-фізичної особи ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2011р. по
31.03.2014р. та дотримання законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період 01.01.2011р. по 31.03.2014р., за
результатами якої складений Акт від
11.04.2014р. № 1721/26-58-17-01-17-НОМЕР_1. Згідно
висновків цього Акта перевірки ОСОБА_1
допустив порушення наступних норм
податкового законодавства України: п.
176.1 ст. 176, ст. 177, п. 291.2 ст. 291, абз.абз. 4, 5
пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298, та п. 181.1 ст. 181, п.п.
183.1, 183.4, 183.10 ст. 183, п. 187.1 ст. 187
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження позивачем
податку на додану вартість за спірний
період на загальну суму у розмірі 109537,00
грн., а також до заниження за спірний
період податку з доходів фізичних осіб
на загальну суму у розмірі 111269,70 грн. -
внаслідок заниження валового доходу за
відсутності понесених витрат, а також
того, що з липня 2011 року по червень 2012
року обсяг виручки від реалізації
товарів (робіт, послуг) становив 331141,00
грн., тобто позивач підлягав
обов'язковій реєстрації як платник ПДВ
та, відповідно, ДПІ нараховано позивачу
ПДВ. За наслідками проведення вказаної
перевірки позивача ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві винесено оскаржувані
податкові повідомлення-рішення, що
повністю відповідає вимогам чинного
податкового законодавства.
В судових засіданнях, призначених у
даній справі, представник позивача
підтримав позовні вимоги та просив їх
Представник відповідача в призначених
судових засіданнях заперечував проти
позовних вимог та просив відмовити в їх
27 листопада 2014 року в судовому
засіданні судом було ухвалено перейти
до письмового провадження.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на таке.
В ході судового розгляду було
встановлено, що з 31.03.2014р. по 04.04.2014р.
згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.7 п. 78.1
ст. 78, ст. 79 Податкового кредиту України
на підставі Наказу ДПІ від 04.03.2014р. № 650
працівником ДПІ у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві була
проведена позапланова невиїзна
господарювання-фізичної особи ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2011р. по
31.03.2014р. та дотримання законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період 01.01.2011р. по 31.03.2014р., за
результатами якої складений Акт від
11.04.2014р. № 1721/26-58-17-01-17-НОМЕР_1 (далі - Акт
В ході проведення вказаної
документальної перевірки перевіряючим
встановлено, що ОСОБА_1 в І кварталі 2012
року надавав послуги з технічного
обслуговування та ремонту автомобілів
юридичним особам, а тому зобов'язаний
був перейти на загальну систему
оподаткування, у зв'язку з чим ОСОБА_1
переведено на загальну систему
оподаткування з 01.04.2012р., що не
заперечується позивачем.
При цьому, перевіряючим встановлено
заниження позивачем валового доходу, а
також зазначено, що до перевірки не
надано документів щодо підтвердження
понесених валових витрат (арк. Акту
перевірки № 9). В той же час, з липня 2011
року по червень 2012 року обсяг виручки
позивача від реалізації товарів (робіт,
послуг) становив 331141,00 грн., тобто
позивач підлягав обов'язковій
реєстрації як платник ПДВ та,
відповідно, відповідачем нараховано
В розділі 4 «Висновок» Акта перевірки
від 11.04.2014р. № 1721/26-58-17-01-17-НОМЕР_1
перевіряючий встановив порушення
ОСОБА_1 наступних норм законодавства
України: п. 176.1 ст. 176, ст. 177, п. 291.2 ст. 291,
абз.абз. 4, 5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298, та п. 181.1
ст. 181, п.п. 183.1, 183.4, 183.10 ст. 183, п. 187.1 ст. 187
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження позивачем
податку на додану вартість за спірний
період на загальну суму у розмірі 109537,00
грн., а також до заниження за спірний
період податку з доходів фізичних осіб
на загальну суму у розмірі 111269,70 грн.
Не погоджуючись з висновками Акта
документальної перевірки позивач
звернувся до ДПІ з відповідними
письмовими заперечення, проте за
результатами розгляду останніх
висновки Акта перевірки залишені без
змін, а заперечення ОСОБА_1 - без
12 травня 2014 ДПІ у Солом'янському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі
Акта перевірки від 11.04.2014р. №
1721/26-58-17-01-17-НОМЕР_1 прийняла наступні
спірні у даній справі податкові
«Р»), яким визначило ОСОБА_1 до сплати
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 136921,25 грн.,
грн. - штрафні (фінансові) санкції та за
позивачу до сплати суму грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 139087,13 грн., в т.ч.
штрафні (фінансові) санкції.
При вирішення даного спору суд
виходить з наступного.
В розумінні пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
«витрати» - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
Об'єкт оподаткування цим податком
визначений у ст. 134 ПК України.
Відповідно до п 138.1 ст. 138 цього Кодексу
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.
Склад витрат і порядок їх визначення
закріплений в ст. 138 зазначеного
Одночасно нормою абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК
України встановлено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
При цьому пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України
визначено, що не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.
В той же час, згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК
України об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.
Як встановлено судом з письмових
пояснень позивача та пояснень
представника позивача в судовому
засіданні, під час перевірки позивач
надавав превіряючим банківські
виписки, акти виконаних робіт,
договори, розрахунки, копії яких наявні
в матеріалах справи, тобто
бухгалтерські документи, які
підтверджують понесені позивачем
валові витрати, проте останні не були
враховані відповідачем при визначенні
об'єкту оподаткування та обчислення
податку з доходів фізичних осіб, що
всупереч вимогам ч. 2 ст. 72 КАС України
При цьому, суд не може підміняти інший
орган державної влади та перебирати на
себе повноваження щодо вирішення
питань, які чинним законодавством
віднесені до компетенції цього органу
державної влади, в тому числі ДПІ щодо
здійснення перевірки документального
підтвердження понесених позивачем
витрат, чого останнім під час перевірки
позивача зроблено не було.
Разом з тим, відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПК
України в разі якщо загальна сума від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг, що підлягають
оподаткуванню згідно з цим розділом, у
тому числі з використанням локальної
або глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) з дотриманням вимог,
передбачених статтею 183 цього Кодексу,
крім особи, яка є платником єдиного
Заява про реєстрацію особи як платника
податку подається особисто такою
фізичною особою або безпосередньо
керівником юридичної особи - платника
(в обох випадках з документальним
підтвердженням особи та повноважень)
до органу державної податкової служби
за місцезнаходженням (місцем
проживання) особи. У заяві зазначаються
підстави для реєстрації особи як
платника податку (п. 183.7 ст. 183
Податкового кодексу України).
Такій реєстрації платник підлягає лише
після перевищення встановленого до п.
181.1 ст. 181 Податкового кодексу України
після переходу на загальну систему
оподаткування. Аналогічна правова
позиція викладена, зокрема, в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
З огляду на те, що ОСОБА_1 переведено на
загальну систему оподаткування лише з
01.04.2012р., що не заперечується сторонами,
то і загальна сума від здійснення
операцій з постачання товарів/послуг,
що підлягають оподаткуванню
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, в яких сукупно перевищує 300000
гривень (без урахування податку на
додану вартість), повинна рахуватись з
01.04.2012р., а не з липня 2011 року, як
зазначено в Акті перевірки.
Водночас, з наданих позивачем
розрахунків вбачається, що у період з
01.04.2012р. по 01.04.2013р. загальна сума від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг, що підлягають
оподаткуванню нарахована (сплачена)
позивачу сукупно не перевищує 300000
гривень, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 72
КАС України не спростовано
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішень
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання чи відмовлено у
наданні податкових вигод, презумується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше. Аналогічна правова позиція
викладена, зокрема, в ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
04.03.2013 у справі № К/9991/2038/11, від 11.02.2013 у
З урахуванням викладеного, а також
приймаючи до уваги, що всупереч
наведеним вимогам відповідач як
суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності винесення ним
спірних податкових повідомлень-рішень,
суд дійшов висновку про протиправність
донарахування позивачу сум податку з
доходів фізичних осіб і податку на
додану вартість та застосування
штрафних (фінансових) санкцій спірними
податковими повідомленнями-рішеннями.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
За таких обставин, виходячи з
системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про необхідність на підставі ч. 2 ст. 11,
п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного
судочинства України визнання
протиправними і скасування спірних у
справі податкових повідомлень-рішень
Позивач про присудження судових витрат
на його користь з Державного бюджету
Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. 11, ст. ст. 69 - 71,
ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
1. Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст.ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В. Дегтярьова