Справа № 2а-3102/11/2770
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-3102/11/2770
Головуючий у 1-й інстанції: Лотова Ю.В.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги ОСОБА_2,
Державного комітету України із
земельних ресурсів, Головного
управління Держкомзему в м.
Севастополі на постанову Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 16 листопада 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Державного комітету
України із земельних ресурсів,
Головного управління Держкомзему у м.
Севастополі про визнання
бездіяльності протиправною, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та покладення матеріальної
відповідальності на посадову особу,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя з позовом до Державного
комітету України із земельних
ресурсів, Головного управління
Держкомзему у м. Севастополі, в якому, з
урахуванням уточнених позовних вимог
просив:

- визнати протиправною бездіяльність
Державного комітету України із
земельних ресурсів по виконанню
постанови Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 12.03.2010 року
по адміністративній справі № 2а-13/10/2770;

- стягнути з Державного комітету
України із земельних ресурсів на
користь ОСОБА_2 заробітну плату у сумі
71749,10 грн. за весь час вимушеного
прогулу з 23 грудня 2009 року по 23 серпня
2011 року (згідно розрахунку на 26.11.2011
року);

- допустити негайне виконання
постанови суду в частині заробітної
плати у межах суми стягнення за один
місяць у сумі 4244,90 грн.;

- видати ОСОБА_2 виконавчий лист для
негайного виконання постанови суду в
частині виплати заробітної плати у
межах суми стягнення за один місяць.

- зобов'язати Державний комітет
України із земельних ресурсів надати
суду звіт про виконання рішення по
справі № 2а-3102/11/2770 в 7 денний строк з дня
набрання рішенням Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя законної сили у порядку
ст.ст. 256, 267 КАС України.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 16 листопада 2011 року
адміністративний позов задоволено
частково: визнано протиправними дії
Державного комітету України із
земельних ресурсів щодо порушення
строку поновлення ОСОБА_2 на роботі,
стягнуто з Державного комітету України
із земельних ресурсів (вул. Народного
ополчення, 3, м. Київ, 03680) на користь
ОСОБА_2 заробітну плату у сумі 69658,56
грн.(шістдесят дев'ять тисяч шістсот
п'ятдесят вісім грн. 56 коп.) з
урахуванням податків та інших
обов'язкових платежів за час
вимушеного прогулу за період з 15.03.2010 по
22.08.2011 року включно та витрати зі сплати
судового збору. В іншій частині позову
відмовлено. Постанову звернуто до
негайного виконання у частині
присудження виплати заробітної плати у
межах суми стягнення за один місяць.

За результатами розгляду апеляційних
скарг ОСОБА_2, Державного комітету
України із земельних ресурсів,
Головного управління Держкомзему в м.
Севастополі на постанову суду першої
інстанції постановою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року постанову Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 16 листопада 2011 року скасовано та
прийнято нову постанову, якою позов
задоволено частково: стягнуто з
Головного управління Держкомзему в м.
Севастополі на користь ОСОБА_2
заробітну плату у сумі 54612,08 грн. з
утриманням з зазначеної суми
відповідних зборів та обов'язкових
платежів за період з 15.03.2010 по 22.08.2011
включно та вирішено допустити негайне
виконання постанови Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25.04.2012 в частині стягнення
середнього заробітку в межах місячного
платежу. Встановлено Головному
управлінню Держкомзему в м.
Севастополі строк для подання звіту
про виконання постанови
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25.04.2012 по
справі № 2а-3102/11/2770 протягом одного
місяця з дня набрання постановою
законної сили. В іншій частині позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 07 жовтня 2014 року рішення
суду апеляційної інстанції скасовано,
а справу згідно з вимогами ч. 1 ст. 12
Закону України «Про забезпечення прав
і свобод громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України» направлено на новий розгляд
до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Переглядаючи рішення суду першої
інстанції, колегія суддів виходить з
наступного.

Позивач просить скасувати оскаржувану
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом при вирішенні справи
норм матеріального та процесуального
права, а також на безпідставний вихід
за межі позовних вимог.

Відповідачі, посилаючись в апеляційних
скаргах на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просять
оскаржувану постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
перегляду оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
визнала можливим розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги необхідно
задовольнити частково, а постанову
суду - скасувати, виходячи з
наступного.

Колегією суддів встановлено наступні
обставини у справі.

Наказом Державного комітету України із
земельних ресурсів № 540-кт від 04.09.2009
року «Про звільнення ОСОБА_2» (далі по
тексту наказ № 540-кт) позивача було
звільнено з посади начальника
Головного управління Держкомзему у
місті Севастополі за одноразове грубе
порушення трудових обов'язків, згідно з
п.1 ст.41 Кодексу законів про працю
України.

Згідно з наказом Головного управління
Держкомзему у м. Севастополі № 69-к від
22.12.2009 року «Про встановлення дати
звільнення ОСОБА_2» (далі по тексту
наказ № 69-к) датою звільнення позивача
вважається 22.12.2009 року.

Відповідно до постанови Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 12.03.2010 року по
адміністративній справі № 2а-13/10/2770
(т.1,арк.с.110-119) позовні вимоги ОСОБА_2 до
Державного комітету України із
земельних ресурсів, Головного
управління Держкомзему у м.
Севастополі про скасування наказів №
540-кт від 04.09.2009 року, № 69-к від 22.12.2009
року про зобов'язання поновити на
роботі на посаді начальника Головного
управління Держкомзему в місті
Севастополі з моменту звільнення та
стягнення з відповідача на користь
позивача середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з моменту
звільнення до дня поновлення на роботі
задоволено:

- визнано незаконними та скасовано
наказ Державного комітету України із
земельних ресурсів від 04.09.2009 року №
540-кт «Про звільнення ОСОБА_2 за
одноразове порушення трудових
обов'язків» та наказ Головного
управління Держкомзему в м.
Севастополі від 22.12.2009 року № 69-к «Про
дату звільнення ОСОБА_2»;

- поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника
Головного управління Держкомзему в
місті Севастополі з 23.12.2009 року;

зобов'язано Головне управління
Держкомзему в місті Севастополі
провести нарахування та виплатити
ОСОБА_2 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 23.12.2009 року по
12.03.2010 року.

Постанову звернуто до негайного
виконання в частині поновлення на
посаді та зобов'язання нарахувати та
виплати середній заробіток за час
вимушеного прогулу за один місяць.

25.10.2010 року після перегляду в
апеляційному порядку вказане рішення
суду набрало законної сили.

Відповідно до наказу Державного
комітету України із земельних ресурсів
№ 260-кт від 23.08.2011 року «Про поновлення
ОСОБА_2» (т.1, а.с. 6, 132) наказ № 540-кт
скасовано, ОСОБА_2 поновлено на посаді
начальника Головного управління
Держкомзему у м. Севастополі з 23.12.2009
року та зазначено, що позивача допущено
до виконання обов'язків начальника
Головного управління Держкомзему у м.
Севастополі з 23.08.2011 року.

Наказом Головного управління
Держкомзему у м. Севастополі № 93-к від
23.08.2011 року «Про оголошення наказу
Держкомзему України від 22.08.2011 року №
260-кт «Про поновлення ОСОБА_2» (т.1,арк.с.7)
оголошено наказ № 260-кт, скасовано
наказ № 540-кт, ОСОБА_2 поновлено на
посаді начальника Головного
управління Держкомзему м. Севастополя
з 23.12.2009 року, допущено до виконання
обов'язків з 23.08.2011 року, скасовано
наказ № 69-к.

Згідно із довідкою-розрахунком у
вересні 2011 року позивачу нарахована та
виплачена компенсаційна виплата
(середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 23.12.2009 року по 12.03.2010 року),
загальна нарахована та виплачена сума
складає 8518,41 грн.

Посилаючись на ту обставину, що за
період з дня прийняття постанови суду
про поновлення на роботі по день її
фактичного виконання позивачу не
виплачено заробітну плату за час його
вимушеного прогулу у зв'язку з тривалим
невиконанням відповідачем рішення
суду, а також вважаючи розмір
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 23.12.2009 по 12.03.2010, який
йому було виплачено у вересні 2011 року,
таким, що розрахований неправильно,
27.09.2011 останній звернувся з даним
позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
на виконання постанови Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 12.03.2010 по
адміністративній справі № 2а-13/10/2770
ОСОБА_2 був поновлений на роботі лише
23.08.2011, позовні вимоги про стягнення на
його користь з Державного комітету
України із земельних ресурсів
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду підлягають
задоволенню.

Крім того, суд першої інстанції при
вирішенні справи вийшов за межі
позовних вимог та визнав протиправними
дії Державного комітету України із
земельних ресурсів щодо порушення
строку поновлення ОСОБА_2 на роботі.

Відмовляючи в іншій частині позову,
суд першої інстанції зазначив, що
обов'язок щодо нарахування та виплати
середнього заробітку позивачу за
період вимушеного прогулу з 23.12.2009 по
12.03.2010 згідно з постановою від 12.03.2010
року, покладався саме на Головне
управління Держкомзему у м.
Севастополі, а тому Державним
комітетом України із земельних
ресурсів не було порушено прав, свобод
та інтересів позивача у частині не
донарахування йому середньої
заробітної плати у розмірі 2094, 15 грн. за
період з 23.12.2009 року по 12.03.2010 року.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови суду першої інстанції,
колегія суддів виходить з наступного.

Скасовуючи постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року, Вищий адміністративний суд
України в ухвалі від 07 жовтня 2014 року
зазначив, що при вирішення справи судом
апеляційної інстанції не розглянуто
питання щодо дотримання позивачем
строку на звернення до суду.

Розглядаючи питання про дотримання
позивачем строку на звернення з даним
позовом до суду, колегія суддів виходив
з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 3 вказаної статті для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Згідно ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про
працю України у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Аналіз наведених правових актів, з
урахуванням рішення Конституційного
Суду України, дає підстави дійти
висновку, що у разі порушення
роботодавцем законодавства про оплату
праці не обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, яка
йому належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством.

Предметом даного спору є визнання
протиправною бездіяльності
відповідача щодо тривалого
невиконання рішення суду про
поновлення ОСОБА_2 на роботі та
стягнення недоплаченого середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
період з 23.12.2009 по 12.03.2010 та середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
період з 15.03.2010 по 22.08.2011.

З матеріалів справи судом встановлено,
що позивача було поновлено на роботі
23.08.2011 року шляхом видання відповідного
наказу та допущення останнього до
роботи.

Середній заробіток за час вимушеного
прогулу в період з 23.12.2009 по 12.03.2010
виплачено у вересні 2011 року.

Середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період від дня винесення
судом рішення про поновлення ОСОБА_2 на
роботі за період за час вимушеного
прогулу за період з 15.03.2010 по 22.08.2011
останньому на час звернення до суду не
виплачено.

Таким чином, строк на звернення до суду
з вимогами про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
позивачем не пропущено.

Щодо дотримання строку на звернення до
суду при зверненні до суду з вимогами
про визнання протиправною
бездіяльності Державного комітету
України із земельних ресурсів по
виконанню постанови Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 12.03.2010 року по
адміністративній справі № 2а-13/10/2770,
колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи, що постанова Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 12.03.2010 року підлягала
негайному виконанню, то перебіг
оскаржуваної бездіяльності
відповідача починається з 12.03.2010 року.

Вказану постанову було виконано
відповідачем 23.08.2011.

Таким чином, позивачем пропущено
встановлений ч. 3 ст. 99 КАС України строк
на звернення до суду з вимогами про
визнання протиправною бездіяльності
Державного комітету України із
земельних ресурсів по виконанню
постанови Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 12.03.2010 року
по адміністративній справі № 2а-13/10/2770,
у зв'язку з чим зазначені вимоги
адміністративного позову підлягають
залишенню без розгляду.

Суд першої інстанції наведеного не
врахував, що призвело до неправильного
вирішення справи в цій частині.

Розглядаючи вимоги про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 15.03.2010 по 22.08.2011,
колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Пунктом третім частини першої статті 256
КАС України передбачено, що постанови
суду про поновлення на посаді у
відносинах публічної служби
виконуються негайно.

Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України, судове
рішення, яке набрало законної сили або
яке належить виконати негайно, є
підставою для його виконання.

Враховуючи вищезазначені вимоги норм
матеріального права, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя від 12.03.2010 року по
адміністративній справі № 2а-13/10/2770 про
поновлення ОСОБА_2 на посаді підлягала
негайному виконанню незалежно від
наявності або відсутності виконавчого
провадження.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи, але не більш як за
один рік. Якщо заява про поновлення на
роботі розглядається більше одного
року не з вини працівника, орган, який
розглядає трудовий спір, виносить
рішення про виплату середнього
заробітку за весь час вимушеного
прогулу.

Згідно з ст. 236 Кодексу законів про
працю України, у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009
року у справі «Юрій Миколайович Іванов
проти України» (заява № 40450/04)
Європейський суд з прав людини
зазначив, що від особи, яка домоглася
винесення остаточного судового
рішення проти держави, не можна
вимагати ініціювання окремого
провадження з його примусового
виконання. Відповідний державний
орган, який було належним чином
поінформовано про таке судове рішення,
повинен вжити всіх необхідних заходів
для його дотримання або передати його
іншому компетентному органу для
виконання. Заявникові не можна
дорікати за неподання до державної
виконавчої служби заяви чи виконавчого
листа для відкриття виконавчого
провадження. Право на суд, захищене
статтею 6, було б ілюзорним, якби
національна правова система Високої
Договірної Сторони дозволяла, щоб
остаточне, обов'язкове для виконання
судове рішення залишалося невиконаним
на шкоду будь-якій зі сторін.
Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок. Відповідно
необґрунтовано тривала затримка у
виконанні обов'язкового для виконання
судового рішення може становити
порушення Конвенції. Саме на державу
покладено обов'язок дбати про те, щоб
остаточні рішення, винесені проти її
органів, установ чи підприємств, які
перебувають у державній власності або
контролюються державою, виконувалися
відповідно до зазначених вище вимог
Конвенції. Держава не може
виправдовувати нестачею коштів
невиконання судових рішень, винесених
проти неї або проти установ чи
підприємств, які перебувають в
державній власності або контролюються
державою. Держава несе
відповідальність за виконання
остаточних рішень, якщо чинники, які
затримують чи перешкоджають їх повному
й вчасному виконанню, перебувають у
межах контролю органів влади.

Судом встановлено, що з часу звільнення
з до моменту поновлення на посаді
позивач не був працевлаштований.

Будь-які дані про отримання ним доходів
за вказаний період відсутні.

Враховуючи те, що постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 12.03.2010 року по
адміністративній справі № 2а-13/10/2770
було виконано відповідачем лише 23.08.2011,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність стягнення на користь
позивача середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Згідно з частиною першою статті 27
Закону України «Про оплату праці» від 24
березня 1995 року № 108/95-ВР порядок
обчислення середньої заробітної плати
працівника у випадках, передбачених
законодавством, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Із пункту 2 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100, вбачається, що обчислення
середньої заробітної плати для оплати
часу щорічної відпустки, додаткових
відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей,
або для виплати компенсації за
невикористані відпустки провадиться
виходячи з виплат за останні 12
календарних місяців роботи, що
передують місяцю надання відпустки або
виплати компенсації за невикористані
відпустки. Працівникові, який
пропрацював на підприємстві, в
установі, організації менше року,
середня заробітна плата обчислюється
виходячи з виплат за фактичний час
роботи, тобто з першого числа місяця
після оформлення на роботу до першого
числа місяця, в якому надається
відпустка або виплачується
компенсація за невикористану
відпустку.

У всіх інших випадках збереження
середньої заробітної плати і
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат
за останні 2 календарні місяці
роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата.

При обчисленні середньої заробітної
плати за останні два місяці не
враховуються виплати за час, протягом
якого зберігається середній заробіток
працівника (за час виконання державних
і громадських обов'язків, щорічної і
додаткової відпусток, відрядження
тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю.

Якщо протягом останніх двох
календарних місяців працівник не
працював, середня заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
попередні два місяці роботи. Якщо і
протягом цих місяців працівник не
відпрацював жодного робочого дня,
середня заробітна плата обчислюється
відповідно до останнього абзацу пункту
4 ПКМУ № 100, а саме, виходячи з
установлених йому в трудовому договорі
тарифної ставки, посадового (місячного)
окладу.

З матеріалів справи судом встановлено,
що позивач знаходився на лікарняному
листку з 26.06.2009 (Листок
непрацездатності АБК № 367821) по 21.12.2009
(Листок непрацездатності АБК№ 377802).

Для розрахунку ОСОБА_2 середнього
заробітку за весь час вимушеного
прогулу розрахунковим періодом є
жовтень-листопад 2009 року, але протягом
яких до настання звільнення працівник
не працював, а знаходився на
лікарняному, тоді середня заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за попередні два місяці роботи
серпень-вересень 2009 року. Протягом цих
місяців позивач не відпрацював жодного
робочого дня, середню заробітну плату
слід обчислювати виходячи з
установлених йому в трудовому договорі
тарифної ставки, посадового (місячного)
окладу.

Основна заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі (ст. 33
Закону України «Про державну службу» №
3723-ХП від 16.12.1993).

Посадові оклади державних службовців
установлюються залежно від складності
та рівня відповідальності виконуваних
службових обов'язків. Доплата за ранг
проводиться відповідно до рангу,
присвоєного державному службовцю.
Надбавка за вислугу років виплачується
державним службовцям щомісячно у
відсотках до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг і залежно
від стажу державної служби у таких
розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років -
15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25,
понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків.

Відповідно до п.п. 3.4 п. 3 Колективного
договору Головного управління
Держкомзему у м. Севастополі умови
праці і схеми посадових окладів
встановлюються належно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №
268 «Про впровадження структури й умов
оплати роботи працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів»(зі
змінами) та затвердженого Державним
Комітетом України із земельних
ресурсів штатним розкладом.

Виходячи з вищенаведеного
середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_2 для розрахунку виплати за час
вимушеного прогулу складається
з:посадовий оклад начальника Головного
управління - 2482,00 грн. (штатний розпис на
2012 рік); доплата за ранг державного
службовця - 120,00 грн. (Наказ Державного
комітету України по земельним ресурсах
від 09.10.2006 № 387-к ОСОБА_2 присвоєно 6 ранг
державного службовця); надбавка за
вислугу років - 650,50 грн. (Наказ
Головного управління Держкомзему у м.
Севастополі № 34-к від 05.06.2009 «Про
встановлення та виплату надбавки за
вислугу років працівникам» з 01.07.2009
ОСОБА_2 встановлено надбавку за
вислугу років у розмірі 25% від суми
посадового окладу з урахуванням рангу.

Середньомісячна заробітна плата =
посадовий оклад + доплата за ранг +
надбавка за вислугу років = 2482,00 + 120,00 +
650,50 = 3252,50 (грн.)

Згідно з довідкою-розрахунком,
загальна сума, яка підлягає
нарахуванню складає - 54612,08 грн. Ця сума
підлягає стягненню з другого
відповідача - Головного управління
Держкомзему в м. Севастополі, до
компетенції якого відноситься
проведення вказаних виплат.

Переглядаючи рішення суду першої
інстанції в частині про відмову у
задоволенні вимог адміністративного
позову щодо стягнення недоплаченого
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період 23.12.2009 року по 12.03.2010
року, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відсутність правових підстав для
задоволення вказаних вимог
адміністративного позову.

Постановою Окружного
адміністративного суду від 12.03.2010 року
по справі № 2а-13/10/2770, що набрала
законної сили, крім іншого, зобов'язано
Головне управління Держкомзему в місті
Севастополі провести нарахування та
виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 23.12.2009 року по
12.03.2010 року. Вказаним рішенням суду не
визначено конкретний розмір заробітку,
що підлягає виплаті.

З матеріалів справи судом встановлено,
що у вересні 2011 року позивачу
нарахована та виплачена компенсаційна
виплата (середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 23.12.2009 року по
12.03.2010 року), загальна нарахована та
виплачена сума складає 8518,41 грн.

Розрахунок вказаної суми, наданий
позивачем, розмір якого є більшим від
виплаченої суми, колегія суддів вважає
таким, що не відповідає встановленим
вимогам, оскільки при розрахунку
вказаної суми, як зазначено вище,
заробітну плату слід обчислювати
виходячи з установлених йому в
трудовому договорі тарифної ставки,
посадового (місячного) окладу
відповідно до вимог Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100, а не за період травень-червень 2009
року, як вказує позивач.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про наявність
правових підстав для часткового
задоволення позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Доводи апеляційних скарг частково
спростовують висновки суду першої та
дають підстави вважати, що судом при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
та процесуального права.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої
інстанції є незаконним так, як прийняте
з порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
оскаржувану постанову належить
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України,
колегія суддів,-

постановила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Державного
комітету України із земельних
ресурсів, Головного управління
Держкомзему в м. Севастополі
задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 16 листопада 2011 року.

Вимоги адміністративного позову
ОСОБА_2 про визнання протиправною
бездіяльності Державного комітету
України із земельних ресурсів по
виконанню постанови Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 12.03.2010 року по
адміністративній справі № 2а-13/10/2770
залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління
Держкомзему в м. Севастополі на користь
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 99007, ІПН НОМЕР_1)
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 15.03.2010 по 22.08.2011 у
розмірі 54612,08 грн. (п'ятдесят чотири
тисячі шістсот дванадцять грн. 08 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо його було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 статті
254 КАС України). Касаційна скарга на
судові рішення подається
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі (стаття 212
КАС України).

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
О.О. Беспалов
І.О. Грибан

Головуючий суддя

Парінов А.Б.

Судді:

Беспалов О.О.

Грибан І.О.