Справа № 816/3628/14
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 р.Справа № 816/3628/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 24.09.2014р. по
справі № 816/3628/14

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської обласної державної
адміністрації треті особи
Конкурсний комітет по визначенню
пасажирських перевізників на
міжміських та приміських автобусних
маршрутах загального користування, які
не виходять за межі Полтавської
області Полтавської обласної де ,
Департамент інфраструктури та туризму
Полтавської обласної державної
адміністрації , Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2

про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання виконати
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з вказаним
адміністративним позовом, в якому
просив:

- визнати протиправною бездіяльність
Полтавської обласної державної
адміністрації, Департаменту
інфраструктури та туризму Полтавської
обласної державної адміністрації та
Конкурсного комітету Полтавської
обласної державної адміністрації при
проведенні перевірки документів,
поданих на конкурси на наступних
маршрутах: "Лохвиця-Полтава" ч/з
Чорнухи, маршрут "Лохвиця-Полтава" в
звичайному режимі, маршрут
"Полтава-Гадяч", маршрут "Полтава
АС2-Ряське", маршрут "Полтава-Зіньків",
маршрут "Полтава АС-1- Кременчук АС",
маршрут "Гадяч-Кременчук" ч/з Миргород,
маршрут "Полтава АС-1-Кременчук АС" ч/з
Нові Санжари, маршрут
"Первозванівка-Полтава";

-визнати протиправною бездіяльність
Полтавської обласної державної
адміністрації, Департаменту
інфраструктури та туризму Полтавської
обласної державної адміністрації та
Конкурсного комітету Полтавської
обласної державної адміністрації щодо
дострокового розірвання договорів від
27 липня 2010 року №23/10, від 08 січня 2013 року
№414/13, від 16 липня 2012 року №312/12, від 21
травня 2014 року №659/14, від 16 листопада 2009
року №936/11, від 23 грудня 2013 року №549/13,
від 06 травня 2011 року №94/11, від 14 травня
2013 року №419/13, від 29 вересня 2009 року
№883/09, від 21 березня 2012 року №39/10 у
зв'язку з надходженням від органів
державної влади письмової інформації,
що підтверджує факт подання
автомобільним перевізником
недостовірної інформації;

визнати протиправними та скасувати
протоколи Конкурсного комітету
Полтавської обласної державної
адміністрації від 15 липня 2010 року №72,
від 11 грудня 2012 року №88, від 12 червня 2012
року №84, від 24 квітня 2014 року №94, від 04
листопада 2009 року №69, від 19 листопада
2013 року №92, від 05 квітня 2011 року №76,
від 02 квітня 2013 року №89, від 26 серпня 2009
року №67, від 09 листопада 2010 року №74 у
частині визнання фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 переможцем
конкурсу на перевезення пасажирів;

визнати протиправними та скасувати
розпорядження голови Полтавської ОДА
у частині, що стосується укладення
договорів на перевезення пасажирів із
ФОП ОСОБА_2: від 27 липня 2010 року №273, від
08 січня 2013 року №8, від 07 липня 2012 року
№301, від 21 травня 2014 року №154, від 16
листопада 2009 року №443, від 12 грудня 2013
року №547, від 06 травня 2011 року №198, від 29
квітня 2013 року №194, від 21 вересня 2009
року №368, від 19 листопада 2010 року №444;

зобов'язати Полтавську обласну
державну адміністрацію укласти
договір (видати дозвіл) з автомобільним
перевізником, який за результатами
конкурсу визнаний таким, що зайняв
друге місце, а у разі відсутності або
відмови перевізника оголосити та
провести нові конкурси щодо визначення
переможців на наступних маршрутах:
"Лохвиця-Полтава" ч/з Чорнухи, маршрут
"Лохвиця-Полтава" в звичайному режимі,
маршрут "Полтава-Гадяч", маршрут
"Полтава АС2-Ряське", маршрут
"Полтава-Зіньків", маршрут "Полтава АС-1-
Кременчук АС", маршрут "Гадяч-Кременчук"
ч/з Миргород, маршрут "Полтава
АС-1-Кременчук АС" ч/з Нові Санжари,
маршрут "Первозванівка-Полтава".

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 24.09.2014р. по
справі № 816/3628/14 позов залишено без
задоволення.

Позивач не погодився з судовим
рішенням, та подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 24.09.2014р. та
прийняти нову, якою позов задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
у повному обсязі з підстав та мотивів,
викладених у ній.

Представник третьої особи (ФОП ОСОБА_2.)
проти задоволення апеляційної скарги
заперечуває у повному обсязі

Представник третьої особи
(Департаменту інфраструктури та
туризму Полтавської обласної
державної адміністрації) проти
задоволення апеляційної скарги
заперечуває у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання, призначене на 27.11.2014 року не
прибув, надіслав заяву, відповідно до
якої просить справу розглядати без
його участі, проти задоволення
апеляційної скарги заперечуває у
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та
представників третіх осіб,
перевіривши постанову суду, дослідивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

На думку позивача, перевезення
пасажирів автобусами безпосередньо
зачіпає його законні інтереси,
оскільки мешканці Полтавської області,
в тому числі і ОСОБА_1, користуються
послугами автоперевізників у межах
області.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 20
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації" до повноважень місцевих
державних адміністрацій належить
організація транспортного
обслуговування.

Статтею 6 Закону України "Про
автомобільний транспорт" передбачено
що Рада міністрів Автономної
Республіки Крим та обласні державні
адміністрації формують у приміському
та міжміському сполученні мережу
автобусних маршрутів загального
користування, що не виходять за межі
території Автономної Республіки Крим
чи області, та здійснюють в межах своїх
повноважень контроль за дотриманням
законодавства у сфері автомобільного
транспорту на відповідній території.

Статтею 7 вищевказаного Закону
передбачено, що забезпечення
організації пасажирських перевезень
покладається на приміських і
міжміських автобусних маршрутах
загального користування, що не
виходять за межі території Автономної
Республіки Крим чи області
(внутрішньообласні маршрути), - на Раду
міністрів автономної Республіки Крим
або обласні державні адміністрації.

З матеріалів справи слідує, що
Розпорядженням голови обласної
державної адміністрації від 20 травня
2010 року №174 затверджено склад та
Положення про конкурсний комітет при
облдержадміністрації по визначенню
пасажирських перевізників на
міжміських та приміських автобусних
маршрутах загального користування, які
не виходять за межі території області.

ФОП ОСОБА_2 визнана переможцем конкурсу
на перевезення пасажирів по маршрутах:
"Лохвиця-Полтава" ч/з Чорнухи, маршрут
"Лохвиця-Полтава" в звичайному режимі,
маршрут "Полтава-Гадяч", маршрут
"Полтава АС2-Ряське", маршрут
"Полтава-Зіньків", маршрут "Полтава АС-1-
Кременчук АС", маршрут "Гадяч-Кременчук"
ч/з Миргород, маршрут "Полтава
АС-1-Кременчук АС" ч/з Нові Санжари,
маршрут "Первозванівка-Полтава".

Свої доводи позивач обґрунтовує
відсутністю у ФОП ОСОБА_2 дозвільних
документів, які б підтверджували факти
використання земельних ділянок за
адресами: АДРЕСА_1. АДРЕСА_2, та АДРЕСА_3,
що, на думку позивача, свідчить про
відсутність належної
матеріально-технічної бази у
перевізника.

Колегія суддів зазначає, що п. 29
Порядку проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03 грудня 2008 року
№1081, затверджено виключний перелік
документів для участі у конкурсі.

Так, для участі у конкурсі
автомобільний перевізник подає на
кожний об'єкт конкурсу окремо заяву за
формою, визначеною згідно з додатками 1
або 2, і такі документи:

нотаріально завірену копію ліцензії на
право надання послуг з перевезень
пасажирів (може подаватися в одному
примірнику, якщо перевізник-претендент
бере участь у кількох конкурсах, які
проводяться на одному засіданні);
перелік транспортних засобів, які
пропонуються до використання на
автобусному маршруті, із зазначенням
марки, моделі, пасажиромісткості (з
відміткою "з місцем водія/без місця
водія"), VIN-коду транспортного засобу,
державного номерного знака, року
випуску транспортного засобу; копії
ліцензійних карток на кожний автобус,
який пропонується до використання на
автобусному маршруті; документ, що
підтверджує внесення плати за участь у
конкурсі, із зазначенням дати
проведення конкурсу; копії свідоцтв
про реєстрацію транспортних засобів
або тимчасових реєстраційних талонів
автобусів, що пропонуються до
використання на маршруті; копію
документа, що підтверджує проведення
процедури санації (за умови проведення
санації); перелік транспортних засобів,
пристосованих для перевезення осіб з
обмеженими фізичними можливостями,
які пропонуються для роботи на
автобусному маршруті, або письмова
інформація про їх відсутність; анкету
відповідно до пункту 32 цього Порядку;
копію штатного розпису, податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них
податку (форма N 1ДФ) за останні повні
два квартали.

Комплектність поданих документів
перевіряє в міру їх надходження
організатор.

Отже, як вбачається із норми
вказаної статті обов'язковість подачі
документів щодо наявності або
відсутності відомостей стосовно
матеріально - технічної бази
обслуговування та відповідного
забезпечення транспортних засобів або
автобусів претендента пунктом 29
вищевказаного Порядку не передбачена.

З перелічених у п.29 Постанови № 1081
документів, документом, що підтверджує
наявність та характеристики
виробничої бази; умови підтримання
належного технічного та санітарного
стану рухомого складу; умови контролю
технічного стану транспортних засобів
перед виїздом; умови виконання
регламентних робіт з технічного
обслуговування та ремонту
транспортних засобів; умови контролю
за станом здоров'я водіїв, - є ліцензія
на надання послуг з перевезення
пасажирів, що видана перевізнику
уповноваженим органом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності», ліцензія -
документ державного зразка, який
засвідчує право ліцензіата на
провадження зазначеного в ньому виду
господарської діяльності протягом
визначеного строку у разі його
встановлення Кабінетом Міністрів
України за умови виконання ліцензійних
умов.

Ліцензійні умови - установлений з
урахуванням вимог законів вичерпний
перелік організаційних,
кваліфікаційних та інших спеціальних
вимог, обов'язкових для виконання при
провадженні видів господарської
діяльності, що підлягають
ліцензуванню.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності», ліцензійні
умови є нормативно-правовим актом,
положення якого встановлюють
кваліфікаційні, організаційні,
технологічні та інші вимоги для
провадження певного виду
господарської діяльності.

Відповідно до Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з надання послуг з перевезення
пасажирів, небезпечних вантажів,
багажу автомобільним транспортом,
затверджених наказом Міністерства
транспорту за зв'язку України від 02.07.2010
р. № 427, саме Ліцензійні умови
визначають перелік організаційних,
технічних і кваліфікаційних вимог,
обов'язкових для виконання суб'єктами
господарювання, які надають послуги з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом відповідно
до видів робіт, визначених Законом
України "Про автомобільний транспорт",
та суб'єктами господарювання, які мають
чинні ліцензії з надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом загального
користування і з надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом відповідно
до видів робіт, визначених Законом
України "Про автомобільний транспорт",
під час надання послуг з перевезення
пасажирів, небезпечних вантажів,
багажу автомобільним транспортом.

Органом ліцензування, уповноваженим на
здійснення ліцензування господарської
діяльності з надання послуг з
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом відповідно
до видів робіт, визначених Законом
України Про автомобільний транспорт", є
Державна інспекція України з безпеки
на наземному транспорті (далі -
Укртрансінспекція).

Відповідно до Положення «Про Державну
інспекцію України з безпеки на
наземному транспорті», що затверджена
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року N 387/2011 (в редакції, що діяла до 17
липня 2014 р.), Державна інспекція України
з безпеки на наземному транспорті
(Укртрансінспекція) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра інфраструктури України.

Укртрансінспекція входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на автомобільному транспорті
загального користування, на
перевезення яким видано ліцензію,
міському електричному, залізничному
транспорті, експлуатації
автомобільних доріг загального
користування.

Згідно п.3 Положення, одним з основних
завдань Укртрансінспекції є
здійснення відповідно до
законодавства державного нагляду
(контролю) з питань безпеки на
автомобільному, міському електричному,
залізничному транспорті та ведення
дорожнього господарства.

Згідно п.4 Положення Укртрансінспекція
відповідно до покладених на неї
завдань:

видає ліцензії на право провадження
господарської діяльності з
перевезення пасажирів, небезпечних
вантажів, багажу автомобільним,
залізничним транспортом (п.4 п.п.5
Положення);

здійснює контроль за дотриманням
ліцензійних умов під час провадження
господарської діяльності з
перевезення пасажирів, небезпечних
вантажів, багажу автомобільним,
залізничним транспортом (п.4 пп.6
Положення);

здійснює державний нагляд (контроль) за
додержанням вимог законодавства, норм
та. стандартів на автомобільному,
міському електричному, залізничному
транспорті.

Яке вбачається з довідки про
матеріально-технічні і кваліфікаційні
можливості суб'єкта господарювання від
15.03.2011 р., що затверджена начальником
Управління, відомості щодо
матеріально-технічних та
кваліфікаційних можливостей ФОП
ОСОБА_2 відповідають вимогам
Ліцензійних умов та не містять
недостовірних відомостей.

Крім того, на підставі заяви позивача
від 30.05.2014 р. Управлянням
Укртрансінспекції у Полтавській
області 23 червня 2014 року у ФОП ОСОБА_2
проведена позапланова перевірка
дотримання останньою Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з надання послуг з перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом відповідно до видів робіт,
визначених Законом України «Про
автомобільний транспорт».

Результати перевірки оформлені актом
№ 133, у якому зазначено, що ліцензіатом
забезпечено проведення перевірки
технічного та санітарного стану,
технічного обслуговування і ремонту
транспортних засобів відповідно до
Закону України «Про автомобільний
транспорт», порядку перевірки
технічного стану транспортних засобів
автомобільними перевізниками,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 05.08.2008
р. № 974; ліцензіат у повній мірі
забезпечує зберігання автомобільних
засобів відповідно до положень ст. 21
Закону України «Про автомобільний
транспорт»; порушень при проведенні
перевірки не виявлено.

Таким чином, спеціальним контролюючим
органом підтверджена законність дій
ФОП ОСОБА_2 при здійсненні нею
діяльності, пов'язаної із наданням
послуг з перевезення пасажирів.

Враховуючи, що перевірка наявності
відповідної матеріально-технічної
бази є повноваженнями спеціального
органу з ліцензування - Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті, яка перевіряє ці питання
при видачі ліцензії, та у подальшому,
при проведенні перевірок дотримання
ліцензійних умов, відповідач під час
розгляду документів перевізників не
має законних підстав піддавати сумніву
законність видачі ліцензії.

Окрім того, як слідує з матеріалів
справи, позивач наголошує на тому, що
відповідачем при проведенні конкурсу
не перевірено інформацію щодо
наявності права користування у ФОП
ОСОБА_2 земельними ділянками.

Проте, колегія суддів зазначає, що
відповідно до частини 1 статті 21 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
власники (користувачі) автобусів, що
використовуються для перевезення
пасажирів на комерційній основі,
повинні забезпечувати їх зберігання у
спеціально пристосованих для цього
приміщеннях, гаражах, на майданчиках,
стоянках, забезпеченими засобами
охорони.

Відтак, вказаною нормою закону не
передбачено обов'язку власника
(користувача) автобусу оформити
користування земельною ділянкою у
порядку статті 123 Земельного кодексу
України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що третьою особою були надані
договори, укладені нею контрагентами
на виконання послуг технічного
обслуговування, медичного огляду
водіїв, інструктажу, зберігання та
охорони транспортних засобів (а.с. 106-131,
т.1, а.с. 51-62, т. 2).

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
Полтавською обласною державною
адміністрацією дотримано порядок
проведення конкурсів, у повному обсязі
проведено перевірки документів,
поданих на конкурси ФОП ОСОБА_2

Окрім того, згідно зі статтею 104
Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративного суду має
право звернутися з адміністративним
позовом особа, яка вважає, що порушено
її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Відповідно до Рішення
Конституційного Суду України від 25
листопада 1997 року №6-зп "Щодо
офіційного тлумачення частини другої
статті 55 Конституції України та статті
248-2 Цивільного процесуального кодексу
України" частину другу статті 55
Конституції України необхідно
розуміти так, що кожен громадянин
України, іноземець, особа без
громадянства має гарантоване державою
право оскаржити в суді загальної
юрисдикції рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія
чи бездіяльність порушують їхні права
і свободи або перешкоджають здійсненню
цих прав і свобод, а тому потребують
правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції
Конституційного Суду України випливає,
що умовою для звернення особи до суду з
позовом щодо оскарження рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб є наявність у позивача
переконання в порушенні його прав або
свобод чи в існуванні перешкод у
здійсненні цих прав.

Порушенням суб'єктивного права
особи є створення будь-яких перепон у
реалізації нею свого суб'єктивного
права, що унеможливлюють одержання
особою того, на що вона має право
розраховувати в разі належної
поведінки зобов'язаної особи.

Отже, неодмінною ознакою
порушення права особи є зміна стану
суб'єктивних прав та обов'язків особи,
тобто припинення чи неможливість
реалізації її права та/або виникнення
додаткового обов'язку.

Таким чином, якщо особа вважає, що
її суб'єктивне право у певних
правовідносинах не може бути
реалізованим належним чином, або на неї
протиправно поклали певний обов'язок,
така особа має право звернутися за
судовим захистом.

У разі відповідного звернення
особи суд повинен розглянути питання
щодо наявності порушення суб'єктивного
права заявника у конкретних
правовідносинах і на підставі цього
розв'язати спір.

Отже, судовому захисту в
адміністративних судах підлягають
порушені права, свободи та законні
інтереси особи в публічно-правових
відносинах. При цьому визначальним для
вирішення питання про обґрунтованість
вимог особи у розв'язанні
публічно-правового спору є
встановлення факту порушення
відповідних прав, свобод чи інтересів
такої особи.

Якщо відповідні рішення, дії чи
бездіяльність протиправно, на думку
особи, спричинили виникнення, зміни чи
припинення прав та обов'язків особи
(тобто є юридично значимими), особа може
порушити питання про визнання таких
рішень, дій чи бездіяльності в судовому
порядку протиправними.

Таким чином, до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, які породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин, вчинених ними при здійсненні
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або має місце інше
ущемлення прав чи свобод.

При цьому позивач на власний
розсуд визначає, чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень.

Водночас задоволення відповідних
вимог особи можливе лише в разі
об'єктивної наявності порушення, тобто
встановлення, що рішення, дія або
бездіяльність протиправно породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин.

Позивачем не надано суду належних
та об'єктивних доказів, які б
підтверджували факт порушення його
прав, свобод та інтересів саме діями,
рішеннями або бездіяльністю
безпосередньо відповідача.

З огляду на викладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, колегія
суддів відзначає, що суд першої
інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 24.09.2014р. по
справі № 816/3628/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Подобайло З.Г. Старостін В.В. Повний
текст ухвали виготовлений 01.12.2014 р.