Справа № 757/26665/13-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції:Кирилюк І.В.
Суддя-доповідач:Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Кобаля М.І., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Пенсійного фонду України, Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Донецька на постанову
Печерського районного суду м.Києва від
26 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Правління Пенсійного фонду України,
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Донецька про
визнання бездіяльності неправомірною,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до
Печерського районного суду м. Києва із
адміністративним позовом до Правління
Пенсійного фонду України, Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Донецька, в якому просила:

1) визнати бездіяльність Правління
Пенсійного фонду України щодо
невиконання Рішення Конституційного
Суду України № 25-р/п/2009 про внесення
змін в «Порядок подачі та оформлення
документів для призначення пенсії» з
урахуванням проживання пенсіонерів за
межами України та оформлення ними
пенсії без проживання (реєстрації) в
Україні та щодо відмови від передачі
уповноваженому територіальному органу
заяви позивача для прийняття рішення
про відновлення виплати позивачеві
пенсії за віком за межі України - актом
порушення прав позивача;

2) зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України внести зміни
в «Порядок подачі та оформлення
документів для призначення пенсії», що
буде забезпечувати документальне
оформлення та реальну виплату пенсії
всім українським громадянам, які
проживають за межами України,
відповідно Рішення Конституційного
Суду України № 25-р/п/2009;

3) зобов'язати Правління
Пенсійного фонду України та Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Донецька відновити виплату їй
пенсії за віком з 7 жовтня 2009 року за
межі України.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 26 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Правління Пенсійного фонду України
щодо передачі уповноваженому
територіальному органу заяви ОСОБА_2
для прийняття рішення про поновлення
виплати по ОСОБА_2 пенсії за віком за
межі України в державу Ізраїль.

Зобов'язано Правління Пенсійного фонду
України та Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Донецька
прийняти у ОСОБА_2 необхідні документи
для поновлення виплати пенсії за віком
та виплачувати пенсію за віком з 03.06.2013
року за межі України в державу Ізраїль.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду відповідач - Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Донецька та Пенсійний фонд
України звернулися з апеляційними
скаргами, в яких зазначають, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просять скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким повністю відмовити в
задоволенні вимог даного позову.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
громадянкою України, проживала та
працювала на території України, у
зв'язку з чим їй 19.11.1999 року була
призначена пенсія за віком.

25.03.1999 року позвач виїхала на постійне
місце проживання до держави Ізраїль та
16.01.2006 року була прийнята на
консульський облік в Посольстві
України в Державі Ізраїль.

15.10.2013 року позивач звернулась до
Правління Пенсійного фонду України із
заявою про поновлення виплати їй
пенсії у зв'язку з прийняттям
Конституційним судом України рішення
№ 25-рп/2009 від 07.10.2009 року, яким визнано
недійсними положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та
другого речення ст. 51 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», однак
відповідач в своєму листі від 30.10.2013
року відмовив в задоволенні даної
заяви.

Оцінюючи бездіяльність відповідачів
щодо відмови в призначенні та виплаті
їй пенсії за віком особі, яка проживає
за межами України та має трудовий стаж
в Україні, колегія суддів зважає на
наступне.

Так на час виїзду позивача на постійне
місце проживання в державу Ізраїль
положення п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» діяли у
редакції, згідно якої виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Між Україною та Ізраїлем відсутній
міжнародний договір, який би
передбачав виплату пенсії позивачу під
час її проживання в Ізраїлі.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 п.
2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» був визнаний таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Згідно п. 2 рішення Конституційного
Суду України від 07 жовтня 2009 року №
25-рп/2009 положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Таким чином, положення п. 2 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» втратили чинність з 07
жовтня 2009 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати. Виплата пенсії
поновлюється в порядку, передбаченому
частиною третьою статті 35 та статтею 46
цього Закону.

Згідно п. 3 та п. 15 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1
(далі - Порядок), поновлення виплати
пенсії здійснюється за заявою
пенсіонера за документами, що є у
пенсійній справі та відповідають
вимогам законодавства, що діяло на
момент призначення цього виду пенсії,
та додатковими документами, якщо такі
будуть подані.

З огляду на те, що після прийняття
рішення Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 виникли
умови для поновлення виплати пенсії, а
позивач звернулася до Пенсійного фонду
України із відповідною заявою, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
поновлення виплати пенсії ОСОБА_2.

Відмовляючи позивачу в поновленні
виплати пенсії Пенсійний фонд України
послався на те, що рішення
Конституційного Суду України від 07
жовтня 2009 року № 25-рп/2009 поширюється
виключно на осіб, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон
після його прийняття.

Однак, такі доводи Пенсійного фонду
України не ґрунтуються на вимогах
закону.

Як зазначалося вище, положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» що були
визнані неконституційними втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009. Відтак,
зазначене рішення поширюється на всіх
осіб, яким було припинено виплату
пенсії з підстав, передбачених ч. 2 ст. 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

За таких обставин колегія суддів
вважає, що у Пенсійного фонду України
були відсутні підстави для направлення
позивачу листа з роз'ясненнями про те,
що рішення Конституційного Суду
України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009
поширюється лише на тих осіб, які
виїхали за межі України після 07 жовтня
2009 року.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
до компетенції Пенсійного фонду
України не належить прийняття рішення
про поновлення виплати пенсії чи про
відмову в поновленні її виплати, адже
відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» поновлення
виплати пенсії здійснюється за
рішенням територіального органу
Пенсійного фонду.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про
звернення громадян», якщо питання,
порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення.

Таким чином, Пенсійний фонд України,
отримавши заяву ОСОБА_2 про поновлення
виплати пенсії, зобов'язаний був
направити її за належністю до
управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Донецька.

Оскільки Пенсійним фондом України такі
дії не були вчинені, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
прийнято законне і обґрунтоване
рішення про визнання протиправною його
бездіяльності щодо відновлення та
виплати позивачу пенсії за межі
України.

Також судом першої інстанції було
зроблено вірний висновок про
необхідність зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Донецька поновити та
виплачувати пенсію ОСОБА_2 за межі
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач подала заяву про поновлення
виплати її пенсії, а, отже, створила
залежні від неї передумови для
поновлення виплати пенсії. Зазначену
заяву не було надіслано до управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Донецька не з вини позивача, а
внаслідок протиправної бездіяльності
Пенсійного фонду України.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що позивачу не
може бути відмовлено в захисті права на
поновлення виплати пенсії з посиланням
на відсутність відповідної заяви,
оскільки проживаючи в Ізраїлі, як
громадянин України, позивач має такі ж
самі конституційні права, як й інші
громадяни цієї держави, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 27 травня 2014 року у справі №
К/800/1301/13.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Пенсійного фонду
України та Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Донецька
- залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду
м. Києва від 26 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М. Собків
М.І. Кобаль
І.Й. Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Кобаль М.І.

Петрик І.Й.