Справа № 872/17525/13
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" жовтня 2014 р. справа №
1170/2а-3954/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
27.12.2011 року у справі № 1170/2а-3954/11

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

встановив:

14.10.2011 року позивач звернувся до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просив визнати нечинним і
скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача №
від 07.06.2011 року, згідно якого
позивач повинен сплатити податок з
доходів фізичних осіб в сумі 22297 грн.

Постановою суду першої інстанції у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Постанова суду вмотивована тим, що
відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, передбачений
законом в зв'язку з тим, що позивачем у
наступних податкових періодах не було
подано уточнюючих розрахунків.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин
справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідачем при визначенні
оподатковуваного доходу не було
враховано при проведенні перевірки
витрати, понесені на оплату податків,
оплату заробітної плати найманим
працівникам, оплату за оренду
приміщення. Зазначає також, що подані
декларації за 2009 та 2010 роки були
деклараціями про отримані доходи у
відповідних звітних періодах, в яких
позивач самостійно не визначав собі
податкових зобов'язань, а тому і не міг
подати уточнюючого розрахунку в
зв'язку з виявленою помилкою.

Просить скасувати постанову суду та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги та просив її задовольнити,
скасувавши постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Представник відповідача повідомлений
належним чином, про день, час та місце
судового засідання, до судового
засідання не з'явився, що не
перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального права,
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що на
підставі направлення від 16.05.2011 року
№239, плану-графіка проведення планових
виїзних перевірок суб'єктів
господарювання на травень місяць 2011
року та відповідно до ст.. 77, п. 82.1 ст. 82
Податкового кодексу України
відповідачем в період з 16.05.2011 року по
25.05.2011 року проведено документальну
планову виїзну перевірку
фінансового-господарської діяльності
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2008 року по
31.12.2010 року, за результатами проведення
якої 30.05.2011 року складено акт перевірки
№ 105/1710/НОМЕР_2.

Відповідно до п. 2 висновків акту
перевірки відповідачем встановлено
порушення з боку позивача абз. 2 ч. 4 п. 1
ст. 14 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян», п.п. 4.2.8 п. 4.2 ст. 4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», перевищення граничного
розміру валового доходу і не включення
в оподаткований валовий дохід суми
валового доходу за грудень 2009 року і 2010
рік.

На підставі акту перевірки 07.06.2011 року
відповідачем винесено спірне
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачеві збільшено
зобов'язання за податком з доходів
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності на суму 22297
грн.

Відповідно до акту перевірки
№106/2/1710/НОМЕР_2 від 30.05.2011 року,
перевіркою правильності визначення
валового доходу, відображеного
підприємцем в деклараціях про доходи,
встановлено, що позивач задекларував
валовий дохід за 2009 рік в сумі 200000 грн.,
чим порушив вимоги абз. 2 ч. 4 п. 1 ст. 14
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян»,
згідно якого, умова знаходження
платника податків на фіксованому
податку - валовий дохід не повинен
перевищувати 119000 грн. за останні 12
календарних місяців. У разі
перевищення зазначеного рівня
валового доходу позивач повинен
перейти на загальну систему
оподаткування з 01.01.2010 року.

Відповідно до пп. 4.2.8. п. 4.2 ст. 4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» до складу загального
місячного оподаткованого доходу
включаються оподатковуваний дохід
(прибуток), не включений до розрахунку
загальних оподатковуваних доходів
попередніх податкових періодів та
самостійно виявлений у звітному
періоді платником податку або
нарахований податковим органом згідно
із законом.

Згідно ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі) і документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що посилання позивача, що
податковим органом не враховані
підтверджені документально витрати не
беруться до уваги, оскільки відповідно
до матеріалів справи дані документи
надавались до перевірки та були
досліджені під час її проведення.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про прибутковий податок з громадян»
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації.

Зазначене податкове зобов'язання не
може бути оскаржене платником податків
в адміністративному або судовому
порядку. Якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 15 цього
Закону) платник податків самостійно
виявляє помилки у показниках раніше
поданої податкової декларації, такий
платник податків має право надати
уточнюючий розрахунок.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо такі уточнені
показники зазначаються ним у складі
податкової декларації за будь-який
наступний податковий період, протягом
якого такі помилки були самостійно
виявлені. Форма уточнюючих розрахунків
визначається у порядку, встановленому
для податкових декларацій.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, передбачений
законом в зв'язку з тим, що позивачем у
наступних податкових періодах не було
подано уточнюючих розрахунків.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
тому постанову слід залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 200, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 27.12.2011 року
у справі № 1170/2а-3954/11 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун