Справа № 2-а/2506/8264/11
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/2506/8264/11
Провадження № 6-а/750/316/14
Деснянський районний суд м. Чернігова у
головуючого - судді Карапута Л.В.,
при секретарі – Молодшій А.В.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні подання Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення від 31.07.2013 року по
справі № 2-а/2506/8264/11 за позовом ОСОБА_1 до
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області про
визнання неправомірними дій,
зобов’язання вчинити певні дії,
адміністративного суду України від
31.07.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_1
задоволено, визнано протиправними дії
Головного управління пенсійного фонду
України в Чернігівській області щодо
відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії,
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням відповідно
до частини 3 статті 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» з 26.12.2010 року та
зобов’язано Головне Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно
до частини 3 статті 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» з 26.12.2010 року та
виплатити суми недоотриманої пенсії з
17.11.2014 року представник
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
звернувся до суду з поданням, в якому
просить змінити спосіб і порядок
виконання постанови суду шляхом
стягнення з боржника нарахованих на
виконання судового рішення грошових
рішення зобов’язального характеру
тривалий час не виконується, чим
порушуються конституційні права
стягувача.

У судове засідання головний
державний виконавець не з’явився, про
час та місце розгляду подання
повідомлений завчасно, просив
розглянути справу без його участі.

Позивач подав до суду
клопотання та просив задовольнити
вказане подання.

Представник Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області в судове
засідання не з’явився, подав письмові
заперечення проти задоволення подання.

Дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
подання підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні
встановлено, що на виконання постанови
Вищого адміністративного суду України
від 31.07.2013 року відповідачем здійснено
нарахування пенсії в сумі 21280,46 грн., але
виплата коштів не здійснена у зв’язку
з відсутністю бюджетних коштів у
боржника.

Відповідно до статті 2
Закону України від 05 червня 2012 року №
4901-VI «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов’язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є, зокрема, державний орган.

Згідно статті 3 Закону
України № 4901-VI «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»,
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється Державною
казначейською службою України в межах
відповідних бюджетних призначень
шляхом списання коштів з рахунків
державного органу, а в разі відсутності
у зазначеного органу відповідних
призначень – за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Таким чином, за нормами
Закону України № 4901-VI судове рішення у
відповідних спорах може бути виконано
лише при зазначенні судом про
стягнення з державного органу
конкретної суми грошових коштів.

Виходячи з положень Закону
України № 4901-VI та приписів Порядку
затвердженого на виконання цього
Закону постановою Кабінету Міністрів
України від 03 серпня 2011 року № 845,
органи Казначейства на теперішній час
не мають повноважень для зобов’язання
іншого органу вчинити певні дії та
можливості прийняти до виконання
виконавчий документ без зазначення про
стягнення з державного органу
конкретної суми коштів.

Згідно з частиною першою
статті 263 Кодексу адміністративного
судочинства України, за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ця норма не містить
виключного переліку обставин, що є
підставою для вирішення питання про
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення є
обставини, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

Таким чином, зміни у
правовому регулюванні порядку
виконання судових рішень, боржником за
якими є державний орган, яким не
передбачено виконання рішень
зобов’язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку
виконання рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

У цій категорії справ зміна
способу і порядку виконання рішення
можлива шляхом зміни зобов’язання
здійснити виплати на стягнення цих
виплат. Така зміна можлива лише у разі
виконання боржником зобов’язальної
частини рішення про нарахування
соціальних виплат.

Відповідно до частини 2
статті 8 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини», суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію та
практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав
людини в пункті 74 рішення у справі
«ОСОБА_2 проти Італії» зазначив, що
орган державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6
Конвенції передбачено право на
справедливий суд.

Європейський суд з прав
людини в пункті 40 рішення у справі
«Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997
року зазначив, що право на суд було б
ілюзорним, якби національна правова
система Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов’язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний
(виконавчий) орган відмовляється
виконувати, не виконує чи затягує
виконання судового рішення, то
передбачені статтею 6 гарантії, які
забезпечуються стороні на етапі
судового розгляду справи, фактично
втрачають свій сенс (рішення у справі
«Піалопулос та інші проти Греції» від 15
березня 2001 року, пункт 68).

Таку ж позицію зайняв Вищий
адміністративний суд України у своїх
ухвалах від 17.03.2014 року № К/800/12989/14 та
від 08.07.2014 року № К/800/21217/14.

За таких обставин, з
урахуванням приписів ст. 263 КАС України,
виконання постанови Вищого
адміністративного суду України від
31.07.2013 року у справі № 2-а/2506/8264/11 можливе
на сьогодні лише шляхом зміни способу
виконання судового рішення про
стягнення з боржника коштів у сумі 21280,46
грн.

Враховуючи викладене,
керуючись ст. 263 КАС України, суд,-

у
х в а л и в :

подання Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції про зміну способу і
порядку виконання судового рішення від
31.07.2013 року по справі № 2-а/2506/8264/11 за
позовом ОСОБА_1 до Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області про визнання
неправомірними дій, зобов’язання
вчинити певні дії - задовольнити.

Змінити спосіб і порядок
виконання постанови Вищого
адміністративного суду України від
31.07.2013 року, на підставі якої видано
виконавчий лист № 2-а/2506/8264/11 шляхом
стягнення з Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області на користь
ОСОБА_1 пенсію відповідно до частини 3
статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» з 26.12.2010 року в розмірі 21240,46 грн.

Ухвала може бути оскаржена
до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу
суду першої інстанції подається
протягом п’яти днів з дня її
проголошення.

Суддя
Л.В. Карапута