Справа № 2а-3595/2011
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 р.Справа №
2а-3595/2011Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного Фонду
України в м. Комсомольську на постанову
Комсомольського міського суду
Полтавської області від 04.03.2014р. по
справі № 2а-3595/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного Фонду
України в м. Комсомольську

про поновлення пропущеного строку та
зобов' язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії дитиній війни,

ВСТАНОВИЛА:

04 березня 2014 року постановою
Комсомольського міського суду
Полтавської області задоволено
частково адміністративний позов
ОСОБА_1 (далі- позивач) до Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Комсомольську (далі- відповідач) про
поновлення пропущеного строку та
зобов' язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії дитиній війни.

Зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в м. Комсомольську
здійснити перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_1 за період з 14 грудня 2010
року по 22 липня 2011 року та починаючи з 01
січня 2014 року по 04 березня 2014 року
включно з підвищенням її на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
встановленої абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", з
урахуванням проведених їй виплат
підвищення до пенсії за цей же період.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати вказану постанову суду
першої інстанції та ухвалити нову,
якою повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог. Скаржник зазначає, що
приймаючи зазначену постанову суд
першої інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення Закону
України ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
необхідності застосування нормативно
правових актів Кабінету Міністрів
України.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України справа розглядається у порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, відповідно до ст. 195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав:

Судом встановлено, що позивач
відповідно до ст.1 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" має
статус дитини війни та за приписами ст.6
цього Закону має право на отримання
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що Законом
України "Про Державний бюджет на 2010
рік", Законом України "Про Державний
бюджет на 2011 рік" та Законом України
"Про Державний бюджет на 2014 рік" дію ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" не зупинено. Таким чином,
відповідач за вказаний період 2010р.,
2011р. та 2014р. повинен був, відповідно
діючої статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей", виплачувати
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, виходячи
із розміру пенсії, визначеної ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції .

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначено лише в ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір немає.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Таким чином, нарахування та виплата у
2010,2011,2014р.р. дітям війни підвищення до
пенсії або щомісячного грошового
довічного утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до вимог Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" та в
ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначено ч. 1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону,
відповідно до якої мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки, наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії,
встановленої ст.46 Конституції України
та права на отримання доплати до
пенсії, передбаченої ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

19 червня 2011 року набув чинності Закон
України № 3491-V1 від 14 червня 2011 року "Про
внесення змін до Закону України про
Державний бюджет України на 2011 рік",
згідно з яким п.4 Прикінцевих положень
норми і положення ст.6 ЗУ "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених КМУ виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік". За
відсутності Закону, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу, а також враховуючи позицію
Конституційного Суду України, (рішення
від 03.10.1997р. № 4-зп справа про набуття
чинності Конституцією України) суд
вважає, що до спірних правовідносин
підлягає застосуванню ЗУ "Про
державний бюджет на 2011 рік", який був
прийнятий пізніше ЗУ "Про соціальний
захист дітей війни". Разом із тим, 06.07.2011
р. КМУ було прийнято постанову № 745 "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набрала
чинності 23.07.2011 р. та встановила інший
порядок застосування ст.6 Закону. З
огляду на викладене, до набрання
чинності вказаною постановою КМУ,
тобто до 23.07.2011 року підлягає
застосуванню положення статей ЗУ "Про
соціальний захист дітей війни".

Разом із тим, Законом України "Про
державний бюджет України на 2014 рік" від
16 січня 2014 року № 719-VII будь-яких
обмежень дії ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
встановлено не було. Отже, вказана
правова норма є чинною і підлягає
застосуванню до виниклих між сторонами
правовідносин за період 2014 року.

З огляду на вищевикладене, постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1
205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Комсомольську залишити без
задоволення.

Постанову Комсомольського міського
суду Полтавської області від 04.03.2014р.
по справі № 2а-3595/2011 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Любчич Л.В.Судді
Сіренко О.І. Спаскін О.А. Повний текст
ухвали виготовлений 01.12.2014 р.