Справа № 645/6580/14-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 р. Справа №
645/6580/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова на постанову Фрунзенського
районного суду м. Харкова від
16.09.2014р. по справі № 645/6580/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

13.08.2014 року позивач - ОСОБА_1 - звернулась
до суду з адміністративним позовом, в
якому просила визнати неправомірними
дії Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова, зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова
здійснити перерахунок щомісячного
грошового утримання як судді у
відставці з грудня 2013 року в розмірі 90%
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді і голови суду
Добропільського міськрайонного суду
Донецької області із заробітку 20706 грн.
і надалі перераховувати довічне
утримання в розмірі 90% заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
і голови суду за станом на місяць
виплати довічного утримання.

Постановою Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 16.09.2014 року позов
задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова здійснити перерахунок та
виплачувати позивачу щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці за період з 01.12.2013 року,
виходячи з розміру суддівської
винагороди згідно довідок ТУ ДСА у
Донецькій області в розмірі 90%
заробітної плати (суддівської
винагороди) працюючого судді на посаді
голови суду з урахуванням виплаченого
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці без
обмежень максимального розміру
щомісячного грошового утримання.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

На підставі п.1 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач працювала на
посаді судді, голови Добропільського
міського суду Донецької області та
наказом ТУ ДСА в Донецькій області від
04.03.2003 року № 36, виданим відповідно до
Постанови Верховної Ради України "Про
звільнення суддів" № 465-ІV від 16.01.2003
року, на підставі п. 9 ч. 5 ст. 126
Конституції України, ст. 43 Закону
України "Про статус суддів" звільнена
з посади судді, голови Добропільського
міського суду Донецької області у
зв'язку з виходом у відставку (а.с. 10 ).

Як убачається із матеріалів справи,
позивач до липня 2014 року перебувала на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в м.Добропіллі та
Добропільському районі Донецької
області , а з липня 2014 року перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова та отримує щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці.

28.07.2014 року позивач звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова із
письмовою заявою про проведення з
01.12.2013 року перерахунку її щомісячного
довічного грошового утримання судді
відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій та статус суддів"
згідно довідки Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області № 08-23/608. До заяви позивач
надала довідку № 08-23/608 про заробітну
плату для обчислення щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, видану Територіальним
управлінням Державної судової
адміністрації України в Донецькій
області на підставі особового рахунку
за грудень 2013 року - червень 2014 року,
згідно якої заробітна плата працюючого
на відповідній посаді судді, яка
враховується при призначенні
(перерахунку) довічного грошового
утримання суддям у відставці згідно
статті 129 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів", склала
20706,00 грн., в тому числі: оклад - 12180,00 грн.,
доплата за перебування на
адміністративній посаді 10% - 1218 грн.,
надбавка за вислугу років 60% - 7308 грн.
(а.с.14, 15,17).

Рішенням управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова від 29.07.2014 року №88 у проведенні
зазначеного перерахунку відмовлено з
посиланням на те, що Законом України
"Про судоустрій та статус суддів"
передбачено перерахунки довічного
грошового утримання лише суддів
Конституційного суду України. (а.с.16)

Не погоджуючись з відмовою
відповідача у проведенні перерахунку
довічного грошового утримання, позивач
звернулася до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач, заперечуючи проти позову, в
порушення ч.2 ст.71 КАС України не надав
жодних належних і допустимих доказів
на підтвердження законності та
обгрунтованості відмови у проведенні
перерахунку позивачу довічного
грошового утримання судді у відставці.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
апеляційної інстанції зважає на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

У частині першій статті 126 Основного
Закону України закріплено положення,
згідно з яким незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010
року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

У зв'язку з набуттям чинності Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Статтею 129 цього Закону визначено вид,
склад, розмір суддівської винагороди,
яка складається з грошового утримання,
яке включає в себе посадовий оклад та
доплати за вислугу років, перебування
на адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Призначення та нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
проводиться згідно вимог статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07.07.2010 року.

Згідно ч.3 ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" ( в редакції
Закону від 07.07.2010 року) щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Згідно ч.3 ст.138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" ( в редакції
Закону України від 08.07.2011 р. N 3668-VI)
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Відповідно до ч.5 ст. 138 вказаного Закону
( в редакції Закону України від 08.07.2011
р. N 3668-VI) максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Рішенням Конституційного Суду України
№3-рп/2013 від 03.06.2013 року визнано такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними): - частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року № 2453-VI у редакції Закону
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України,
Закони та інші правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності. Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Матеріальна чи
моральна шкода, завдана фізичним або
юридичним особам актами і діями, що
визнані неконституційними,
відшкодовується державою у
встановленому законом порядку.

Таким чином, Законом України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлена гарантія матеріального
забезпечення судді у відставці, яка не
може бути знівельована в зв'язку з тим,
що органи влади України не встановили
порядку, за яким зазначена гарантія
повинна бути дотримана.

Оскільки ч.3 ст.138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлений розмір щомісячного
грошового утримання судді у відставці
у відсотках від заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, то розмір щомісячного довічного
грошового утримання має збільшуватись
у разі збільшення розміру заробітної
плати відповідного судді.

Отже, відповідач повинен був
перерахувати розмір щомісячного
довічного грошового утримання в
зв'язку зі зміною розміру суддівської
винагороди судді, за зверненням
позивача.

Колегією суддів не приймаються до
уваги посилання апелянта на те, що
Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" проведення перерахунку
довічного грошового утримання судді
передбачено виключно для суддів
Конституційного Суду України з огляду
на наступне.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суди
загальної юрисдикції утворюють єдину
систему судів. Єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні є
Конституційний Суд України.

Як визначено положеннями ч.4 ст. 17
вказаного Закону, єдність системи
судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема: єдиними
засадами організації та діяльності
судів; єдиним статусом суддів; єдиним
порядком організаційного забезпечення
діяльності судів; фінансуванням судів
виключно з Державного бюджету України.

Статтею 51 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" визначено,
що суддею є громадянин України, який
відповідно до Конституції України та
цього Закону призначений чи обраний
суддею, займає штатну суддівську
посаду в одному з судів України і
здійснює правосуддя на професійній
основі. Судді в Україні мають єдиний
статус незалежно від місця суду в
системі судів загальної юрисдикції чи
адміністративної посади, яку суддя
обіймає в суді.

Згідно з ч.5 ст.109 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" за суддею,
звільненим за його заявою про
відставку, зберігається звання судді
та гарантії недоторканності,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судді, які працюють або
працювали у системі судів загальної
юрисдикції, не повинні ставитись у менш
вигідне становище в питаннях
пенсійного забезпечення, а саме
нарахування та виплати довічного
грошового утримання судді у відставці,
порівняно із суддями Конституційного
Суду України.

Відповідно до ст. 6.4. Європейської
хартії про статус суддів суддя, що
досяг встановленого законом віку для
виходу у відставку з суддівської
посади, яку займав протягом певного
часу, повинен отримувати пенсію по
виходу у відставку, рівень якої повинен
бути як можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

Ст. 5 КАС України передбачає здійснення
судочинства відповідно як до Законів
України, так і міжнародних договорів,
згода на які надана BP України.
Відповідно до ст. 8 Конституції України
в Україні визнається і діє принцип
верховенства права.

За змістом ст.17 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" єдність
системи судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема, вирішенням
питань внутрішньої діяльності судів
органами суддівського самоврядування.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що позивач має право
на перерахунок довічного грошового
утримання згідно довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області №08-23/608, без
обмеження граничного розміру
щомісячного грошового утримання.

Разом з тим, з матеріалів справи
убачається, що позивач із заявою про
перерахунок її щомісячного довічного
грошового утримання звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова лише
28.07.2014 р. ( а.с.14).

Отже, суд першої інстанції помилково
зобов'язав Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 за
період з 01 грудня 2013 року по 27.07.2014 року.

Крім того, задовольняючи позов, суд
першої інстанції помилково дійшов
висновку щодо розміру щомісячного
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці , а саме - 90
% грошового утримання працюючого судді
на відповідній посаді, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
(частина третя статті 138 із змінами,
внесеними згідно із Законом України
від 27.03.2014 р. N 1166-VII) щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 70 відсотків грошового
утримання судді з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень
Закону України N 1166-VII вказані зміни до
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» набрали чинності з 1
травня 2014 року.

Закон України від 27.03.2014 р. № 1166-VII "Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні" не визнаний
неконституційним та є чинним.

З огляду на зазначене, з 28.07.2014р. (дати
звернення з відповідною заявою про
перерахунок) позивач має право на
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці, згідно
довідки Державної судової
адміністрації в Донецькій області
№08-23/608, в розмірі 70% грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді.

Враховуючи встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова судом першої інстанції
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому в порядку п.4 ч.1 ст.202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підлягає скасуванню, з прийняттям
нової постанови про часткове
задоволення позову.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Судові витрати по справі підлягають
розподілу в порядку ч.3 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ч.1 ст.
198, ст. 202, ч.2 ст.205, ст.ст. 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова
задовольнити частково.

Постанову Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 16.09.2014р. по справі
№ 645/6580/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова щодо
відмови ОСОБА_1 у проведенні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
виходячи з грошового утримання судді,
працюючого на відповідній посаді,
згідно довідки Територіального
управління Державної судової
адміністрації в Донецькій області
№08-23/608, починаючи з 28.07.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова провести ОСОБА_1 перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці в розмірі 70
% грошового утримання працюючого судді
на відповідній посаді згідно довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Донецькій
області №08-23/608, починаючи з 28.07.2014
року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) витрати
зі сплати судового збору у розмірі 38,54
грн. (тридцять вісім грн. 54 коп.)

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.