Справа № 9101/105785/2011
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2012-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2012 р.справа № 1170/2а-2381/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Семененка Я.В.
Добродняк І.Ю

при секретарі судового засідання:
Шкуропадській В.М.

представників сторін:

позивача : - не з'явився;

відповідача: - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 19
липня 2011 р. у справі № 1170/2а-2381/11

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м.Олександрії
Кіровоградської області

про визнання незаконною та скасування
вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1, Підприємець) звернулась до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Олександрії Кіровоградської області
(далі -УПФУ в м.Олександрії), в якому
зазначила наступні вимоги:

- визнати відсутність повноважень у
суб'єкта владних повноважень,
управління Пенсійного фонду України в
м.Олександрії складати вимогу № Ф 212
від 22.03.11 без наявності у відповідача її
заяви, складеної за Додатком 28
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України встановленої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.03 № 21-1 та без наявності поданої
звітності пункту 2.1 розділу II
Порядку 2.2 від 05.11.09 № 26-1 "Про
порядок формування і представлення
страхувальниками звітів відносно
до сум нарахованих внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування органами Пенсійного фонду
України";

- визнати вимогу № Ф 212 від 22.03.11
Управління Пенсійного фонду України в
м.Олександрії незаконною та скасувати
її, як таку.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2011
р. у справі № 1170/2а-2381/11 (суддя Черниш О.
А.) у задоволенні вищевказаного
адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, доведено правомірність
вимоги про сплату боргу № Ф 212 від 22.03.2011
р. та наявність повноважень на
винесення даної вимоги. Відповідачем, у
зв'язку з несплатою позивачем у
встановлені строки сум страхових
внесків у розмірі не менше
мінімального страхового внеску, на
підставі даних картки її особового
рахунку правомірно сформовано вимогу
про сплату боргу та разом з
повідомленнями-розрахунками вручено
позивачу.

Не погодившись з постановою суду, ФОП
ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу,
згідно якої скаржник просить скасувати
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2011
р. у справі № 1170/2а-2381/11, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Скаржник вважає, що суд не звернув
уваги на винесення вимоги про сплату
боргу в порушення норм матеріального
права, що на момент складання вимоги не
скінчився базовий звітний період для
подання звітності. Також скаржник
зазначає про відсутність у відповідача
повноважень на складання вимоги про
сплату боргу, лише - недоїмки.

УПФУ в м.Олександрії проти задоволення
апеляційної скарги заперечує,
зазначаючи, що судом першої інстанції в
повній мірі та об'єктивно досліджено
всі матеріали даної справи та винесено
правильне рішення у відповідності до
вимог норм чинного законодавства
України.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники сторін. Відповідач, разом
з письмовими запереченнями на
апеляційну скаргу зазначив про
можливість розгляду скарги в
письмовому провадженні, без участі
представника фонду, від позивача
надійшло клопотання про розгляд
справи без участі заявника.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, та при викладених
обставинах, нез'явлення в судове
засідання представників не
перешкоджає розгляду скарги.

Фіксування судового засідання, в
зв'язку з неявкою представників сторін,
відповідно до ст. 41 КАС України, не
здійснювалось.

Фактичні обставини справи наступні:

Фізична особа - суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 перебуває на обліку
в управлінні, як фізична
особа-підприємець, яка обрала спрощену
систему оподаткування та є платником
страхових внесків до Пенсійного фонду
України.

УПФУ в м.Олександрії направлено
позивачу вимогу № Ф 212 від 22.03.2011 р. про
сплату боргу зі страхових внесків на
суму 1 732,80 грн. (а. с.17).

За результатами застосування
позивачем процедури узгодження
вказаної вимоги скарги Підприємця
залишені органами Пенсійного фонду
України без задоволення (а. с.8, 16, 13, 14). В
зв'язку з несплатою позивачем
визначених сум страхових внесків, на
підставі даних картки платника
сформовано вимогу про сплату боргу №
Ф 212 від 22.03.11 р. на суму 1732,80 грн. , яка
разом з неправомірними на думку
позивача діями управління пенсійного
фонду є предметом розгляду в даній
справі.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку про
правомірність та обґрунтованість
постанови Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2011
р. у даній справі, і про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги ФОП ОСОБА_1, виходячи з
наступного:

Згідно Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління ПФУ 19.12.2003 р. № 21-1 і
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16.01.2004 р. за № 64/8663 (далі -
Інструкція № 21-1) застрахована особа -
фізична особа, яка відповідно до Закону
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню і
сплачує (сплачувала) та/або за яку
сплачуються чи сплачувалися у
встановленому законом порядку
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші
особи, які відповідно до Закону
сплачують страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

страхові внески - кошти відрахувань на
соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до Закону.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»№ 1058 від 09.07.2003 р. (далі
-Закон № 1058) виключно цим законом
визначаються платники страхових
внесків, їх права та обов'язки, порядок
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками.

З 17 липня 2010 р. набув чинності Закон
України "Про внесення змін до законів
України "Про державний бюджет на 2010 рік"
та "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»далі (Закон).

Пунктом 2 зазначеного Закону внесено
зміни до підпункту 4 пункту 8 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Зокрема, фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності , які
обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеного цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах.

При цьому, сума страхового внеску з
урахуванням частини фіксованого або
єдиного податку, що перерахована до
Пенсійного фонду України, повинна
становити не менше мінімального
розміру страхового внеску за кожну
особу та не більше розміру страхового
внеску, обчисленого від максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників, грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Отже, зазначена норма підпункту 4
пункту 8 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" є обов'язковою для всіх
фізичних осіб-підприємців спрощеної
системи оподаткування і не передбачає
оформлення заяви про сплату.

Відповідно до положень вищевказаного
Закону сплата страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування фізичними
особами-суб'єктами підприємницької
діяльності, що обрали спрощену систему
оподаткування здійснюється у строки
визначені ст.20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Базовим звітним періодом
є квартал.

Враховуючи розмір мінімальної
заробітної плати у 2010 році, мінімальний
страховий внесок для зазначених осіб
становить у:

липні, серпні та вересні - 294,82 грн.;

жовтні, листопаді - 301,12 грн.;

грудні - 306,10 грн.

Суми несплачених страхових внесків
стягуються у порядку, встановленому
статтею 106 Закону № 1058.

Відповідно до п.3 ст.106 Закону № 1058
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом.

Узгодження вимоги органу Пенсійного
фонду здійснюється на підставі заяви
страхувальника, яка розглядається
органом Пенсійного фонду протягом
трьох робочих днів після її отримання,
та поданих страхувальником документів,
що свідчать про неправильність
обчислення сум недоїмки, зазначених у
вимозі.

У разі, якщо страхувальник, який
одержав вимогу територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і
протягом десяти робочих днів після її
отримання не сплатив зазначену у
вимозі суму, або не узгодив вимогу з
відповідним органом Пенсійного фонду,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби.

Отже, будь-яких виключень щодо
нарахування, обчислення та сплати в
установлені строки страхових внесків
суб'єктами підприємницької діяльності,
які обрали спрощену систему
оподаткування Законом не передбачено.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", який
набрав чинності з 1 січня 2011 року,
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

З наведеного вище випливає, що у період
з 17.07.2010 р. по 01.01.2011 р. для фізичних осіб
- суб'єктів підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок), та членів сімей
зазначених осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, запроваджено обов'язок
сплачувати страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у межах суми, яка з
урахуванням частини фіксованого або
єдиного податку, що перерахована до
Пенсійного фонду України, повинна
становити не менше мінімального
розміру страхового внеску за кожну
особу та не більше розміру страхового
внеску, обчисленого від максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників, грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески".

Згідно статті 1 Закону 1058 мінімальний
страховий внесок - це сума коштів, що
визначається розрахунково як добуток
мінімального розміру заробітної плати
на розмір страхового внеску,
встановлених законом на день отримання
заробітної плати (доходу).

Наведене свідчить, що заявник
апеляційної скарги , як фізична
особа-підприємець, яка обрала
особливий спосіб оподаткування за
фіксованим податком, зобов'язана була
сплатити страхові внески за ІІІ
квартал 2010 року у строк до 20 жовтня 2010
року, за IV квартал 2010 року - у строк до 20
січня 2011 року у розмірі, що з
урахуванням частини фіксованого
податку повинен становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, з якої сплачуються
страхові внески, а саме у III кварталі 2010
року - не менше 884,46 грн., у IV кварталі 2010
року - не менше 908,34 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що
від сплаченого фіксованого податку за
липень-грудень 2010 року на рахунок
відповідача органами Державного
казначейства згідно із Законом України
"Про внесення змін до Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий
податок з громадян" від 13.02.98 р.,
перераховано 10 відсотків від сум
фіксованого податку, які надійшли до
місцевого бюджету, що склало 18 грн. у III
кварталі 2010 року, 42 грн. - у IV кварталі 2010
року (а. с.37, 38).

Таким чином, розмір доплати до
мінімального страхового внеску
упродовж III кварталу 2010 року мав
становити 866, 46 грн. (884, 46 грн. -18 грн.),
упродовж IV кварталу 2010 року - 866, 34 грн.
(908, 34 грн. - 42 грн.)

Між тим, станом на 20 жовтня 2010 року та 20
січня 2011 року вказані суми позивачем до
Пенсійного фонду України сплачені не
були, у зв'язку з чим утворилася
недоїмка у розмірі 1732,80 грн.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що оскаржена позивачем вимога УПФУ в
м.Олександрії № Ф 212 від 22.03.2011 р. про
сплату боргу зі страхових внесків на
суму 1 732,80 грн. є правомірною та
винесена з урахуванням вимог чинного
законодавства.

Скаржник в обґрунтування апеляційної
скарги посилається на те, що не писала
заяви згідно Додатку 28 Інструкції № 21-1.

Тобто заяви ФОП ОСОБА_1 згідно Додатку 28
Інструкції № 21-1 взагалі не існує і
посилання скаржника на незабезпечення
судом першої інстанції доказів (даної
заяви), колегією суддів відхиляються,
оскільки така заява згідно Додатку 28
вказаної Інструкції заповнюється на
підставі норми ч.3 ст.24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», і передбачає
право застрахованої особи, а не
платника страхових внесків
(страхувальника), здійснювати доплату
до мінімального розміру страхового
внеску за бажанням.

До того ж скаржником не зазначено яким
чином наявність чи відсутність такої
заяви впливає на наявну у позивача
недоїмки зі сплати страхових внесків.

Також скаржник посилається на те, що
спірна вимога про сплату боргу
винесена в порушення матеріальних норм
п.6 п.8.2 Інструкції № 21-1, якою
встановлено, що вимога про сплату
недоїмки складається, якщо
страхувальник має на кінець звітного
базового періоду недоїмку із сплати
страхових внесків, а згідно п.2.2.
Порядку формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованих внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування органам Пенсійного фонду
України, затвердженого постановою
Пенсійного фонду України від 05.11.2009 р.
№ 26-1 (далі - Порядок № 26-1) базовий
звітний період за 2010 р. скінчився
тільки 01.04.2011 р., тому вимогу про сплату
боргу складено в порушення п.2.2 Порядку
№ 26-1.

Так, згідно п.2.2. Порядку № 26-1 ФО - СПД, у
тому числі ті, які обрали ОСО, самі за
себе і за членів сім'ї, які беруть
участь у здійсненні підприємницької
діяльності; особи, які забезпечують
себе роботою самостійно - займаються
адвокатською, нотаріальною, творчою та
іншою діяльністю, пов'язаною з
отриманням доходу безпосередньо від
цієї діяльності, самі за себе формують
та подають до органів Пенсійного фонду
звіт один раз на рік до 1 квітня року,
наступного за звітним періодом.

Водночас, як зазначено вище відповідно
до п.п.4 п.8 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону № 1058 фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок), та члени сімей
зазначених осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом.

Згідно ч.4 ст.9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Посилання скаржника на те, що УПФУ у
м.Олександрії склало документ «вимогу
про сплату боргу», що суперечить п.8.2
Інструкції № 21-1, якою встановлено
повноваження виносити інший документ -
вимоги про сплату недоїмки, є
обґрунтованими.

Так, і в Законі 1058 (ч.3 ст.106), і в
Інструкції № 21-1 (п.8.2) визначено, що
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату; вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом.

Однак, враховуючи те, що форма
прийнятого органом пенсійного фонду
рішення про сплату заборгованості, не
впливає на суть даної вимоги, яка
полягає у наявності у страхувальника
(позивача) недоїмки на суму 1732,80 грн., не
спростованої останнім відповідно до
вимог ч.1 ст.71 КАС України, які
передбачають обов'язок кожної сторони
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги, не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують правового
обґрунтування, покладеного в основу
судового рішення, тому не можуть бути
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції.

Керуючись ст.196, п.1.ч.1 ст.198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.206 КАС України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2011
р. у справі № 1170/2а-2381/11 залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2011р.
у справі № 1170/2а-2381/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко

Суддя:
І.Ю. Добродняк