Справа № 826/16224/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року м. Київ
К/800/43670/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів:
Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 січня 2014 року

та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 липня 2014 року

у справі № 826/16224/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними

інвестиціями "Дока Україна Т.О.В."

до 1) Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,

2) Головного управління Державної
казначейської служби України в м. Києві

про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Дока Україна Т.О.В."(далі
по тексту ТОВ "Дока Україна Т.О.В.")
звернулось до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів (далі по тексту Київська
регіональна митниця), Головного
управління Державної казначейської
служби України в м. Києві, яким просило
визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів №100250000/2013/600620/2,
№100250000/2013/600621/2від 13 травня 2013 року та
№100250000/2013/600749/2від 27 травня 2013
року;скасувати картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
100250000/2013/00750, № 100250000/2013/00752від 13 травня
2013 року та № 100250000/2013/00888від 27 травня 2013
року; стягнути суму надміру сплачених
коштів у розмірі 98 203, 21 грн. (за митними
деклараціями від 13 травня 2013 року №
100250000/2013/056386 - 40 538, 84 грн., від 13 травня 2013
року № 100250000/2013/056389 - 36 480, 07 грн., від 27
травня 2013 року № 100250000/2013/058053 - 21 184, 30
грн.).

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 січня 2014 року у справі №826/16224/13-а,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 липня 2014 року, позов задоволено
частково. Визнано протиправними та
скасовано рішення про коригування
митної вартості товарів №
100250000/2013/600620/2,№ 100250000/2013/600621/2від 13
травня 2013 року та № 100250000/2013/600749/2від 27
травня 2013 року, скасовано картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
100250000/2013/00750, № 100250000/2013/00752від 13 травня
2013 року та № 100250000/2013/00888від 27 травня 2013
року. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
окружний та апеляційний
адміністративні суди виходили з
доведеності позивачем в частині своїх
вимог, оскільки Київська регіональна
митниця, відмовляючи ТОВ "Дока Україна
Т.О.В."в митному оформленні товару та
коригуючи його митну вартість
оскарженим рішенням, діяла з
порушенням вимог законодавства.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Київська
регіональна митниця звернулась до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального та матеріального права,
просить вищезазначені судові рішення
скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, а тому суд
переглядає рішення судів першої та
апеляційної інстанцій в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
щодо визнання протиправними та
скасування рішень про коригування
митної вартості товарів від 13 травня 2013
року № 100250000/2013/600620/2 і № 100250000/2013/600621/2,
від 27 травня 2013 року № 100250000/2013/600749/2, та
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від 13
травня 2013 року № 100250000/2013/00750 і №
100250000/2013/00752, від 27 травня 2013 року №
100250000/2013/00888.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на виконання умов
зовнішньоекономічного контракту
купівлі-продажу № ІМ-1/2013 від 18.01.2013
року, укладеного між підприємством
«Дока ІндастріГмбХ» (Австрія) та ТОВ
«ДОКА Україна Т.О.В.» і інвойсів № 080152878
від 07.05.2013 року, № 080152939 від 08.05.2013 року,
№ 080153634 від 24.05.2013 року, до Київської
міжрегіональної митниці позивачем
подано митні декларації (за кожним
інвойсом) № 100250000/2013/056246 від 13.05.2013 року;
№ 100250000/2013/056259 від 13.05.2013 року; №
100250000/2013/057947 від 27.05.2013 року та документи
з метою здійснення митного контролю та
митного оформлення товарів.

Митна вартість товару заявлена
позивачем за ціною договору
(контракту).

Для обґрунтування митної вартості
товару позивачем подано Митниці
наступні документи:
зовнішньоекономічний контракт
купівлі-продажу № ІМ-1/2013 від 18.01.2013
року; інвойси, міжнародні автомобільні
накладні (CMR); довідки про транспортні
витрати.

Під час консультацій, декларанта
зобов'язано надати (за наявності)
додаткові документи:транспортні
(перевізні) документи; виписку з
бухгалтерської документації;
прайс-лист виробника товару; висновок
про якісні характеристики товарів;
виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних або подібних
товарів на території України;
довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері ідентичних товарів;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Митним органом винесено рішення про
коригування митної вартості товару №
100250000/2013/600620/2, № 100250000/2013/600621/2від 13.05.
2013р. та № 100250000/2013/600749/2від 27.05.2013р.

Митницею оформлено картку відмови в
прийнятті митної декларації №
100250000/2013/00750, №100250000/2013/00752від 13.05.2013р. та
№ 100250000/2013/00888від 27.05.2013р.

Митна вартість визначена митним
органом за резервним методом.

ТОВ «ДОКА Україна Т.О.В.» подало нові
декларації митної вартості №
100250000/2013/056386, № 100250000/2013/056389 від
13.05.2013р.та № 100250000/2013/058053 від 27.05.2013р., в
яких задекларувало товар з урахуванням
рішень про коригування митної
вартості.

Також супровідними листами № 566 та №567
від 30.07.2013р. і № 628 від 13.08.2013р. позивачем
надіслано на адресу митного органу
витребувані документи.

Митний орган,одержавши вказані вище
документи, дійшов висновку про те, що
вони не містять всіх даних відповідно
до обраного методу визначення митної
вартості та містять розбіжності, тому
підстав для перегляду оскаржуваних
рішень про коригування митної вартості
немає.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно статті 49 Митного кодексу
України встановлено, що митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 52 Митного кодексу
України встановлено, що заявлена митна
вартість товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно із частинами 1, 2 статті 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи,
визначені цією ж статтею.

Частиною 4 статті 53 Митного кодексу
України визначено, що у разі якщо
митний орган має обґрунтовані підстави
вважати, що існуючий взаємозв'язок між
продавцем і покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартість,
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу митного органу, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно із частиною 1 статті 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55
Митного кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а)
за ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 57 Митного
кодексу України, метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Судами встановлено, що позивачем
надано відповідачу для митного
оформлення імпортованого товару
необхідні основні документи, що до
дотримання позивачем вимог статті 53
Кодексу та надання відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару відповідних документів, які
ідентифікують оцінюваний товар, не
містять розбіжностей та містять дані,
що піддаються обчисленню,
підтверджують ціну товарів.

Аналіз наведених норм дає підстави
дійти висновку, що митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Такою імперативною умовою є наявність
обґрунтованих сумнівів у правильності
зазначеної декларантом митної
вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей
зобов'язують митний орган зазначити
конкретні обставини, які викликали
відповідні сумніви, причини
неможливості їх перевірки на підставі
наданих декларантом документів, а
також обґрунтувати необхідність
перевірки спірних відомостей та
зазначити документи, надання яких
зможе усунути сумніви у їх
достовірності.

Враховуючи той факт, що для митного
оформлення товару позивач надав
митниці належні та допустимі докази в
підтвердження ціни договору, а
документи не містять розбіжності та
вказують, що їх данні піддаються
обчисленню, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
та апеляційної інстанцій що Київська
регіональна митниця прийняла рішення
про коригування митної вартості
товарів та оформила картки відмови в
прийнятті митних декларацій, митному
оформлені за відсутністю
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі без обґрунтування причин
того, що позивачем невірно визначено
митну вартість товарів. Тому митний
орган під час здійснення митного
контролю правильності визначення
позивачем митної вартості товарів і
митного оформлення діяв у спосіб, який
не відповідає вимогам Митного кодексу
України.

Із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 січня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 липня 2014
року у справі № 826/16224/13-а - залишити без
змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: