Справа № 361/534/13-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Телепенько
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Броварах та Броварському районі
Київської області на постанову
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 14 лютого 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Богуславського районного
відділу (з обслуговування
Богуславського району та міста
Богуслав) Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області, Управління
Пенсійного фонду України у м. Броварах
та Броварському районі Київської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2) звернувся до Броварського
міськрайонного суду Київської області
з позовом до Богуславського районного
відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області (далі - Відповідач-1,
Богуславський РВ ГУ МВС України),
Управління Пенсійного фонду України у
м. Броварах та Броварському районі
Київської області (далі - Відповідач-2,
Управління) про: визнання
неправомірними дій Відповідача-1 щодо
надання довідок про заробітну плату
від 13.01.2014 року № 200 та від 10.01.2014 року №
158 за роботу в м. Прип'ять з 27.04.1986 року по
02.05.1986 року; зобов'язання
Богуславського РВ ГУ МВС України на
підставі розпорядження Ради Міністрів
СРСР від 17.05.1986 року № 964-рс, постанови
Ради Міністрів УРСР і Української Ради
професійних спілок від 10.06.1986 року № 207-7
включити в довідку про заробітну плату
за період з 27.04.1986 року по 02.05.1986 року
одноразову грошову винагороду в
розмірі 500 крб., заробітну плату в
розмірі 133 крб. 50 коп., добові в розмірі 3
крб. 50 коп., а також надати довідку з
урахуванням зазначених виплат;
зобов'язання Відповідача-2 здійснити
перерахунок пенсії з урахуванням
відомостей про заробітну плату під час
виконання Позивачем службових
обов'язків у третій зоні небезпечності
(зоні відчуження) м. Прип'ять по
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС за період з 27.04.1986 року по 02.05.1986 року
одноразову грошову винагороду в
розмірі 500 крб., заробітну плату в
розмірі 135 крб. з урахуванням
коефіцієнта 5 та добові в розмірі 3 крб.
50 коп. та здійснити відповідні виплати.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 14.02.2014 року адміністративний позов
задоволено частково: визнано
протиправними дії Відповідача-1 щодо
надання ОСОБА_2 довідки про заробітну
плату за роботу у третій зоні
небезпечності (зоні відчуження) м.
Прип'ять по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС за період
з 27.04.1986 року по 02.05.1986 року за № 200 від
13.01.2014 року без включення одноразової
грошової допомоги в розмірі 500 крб.,
заробітної плати в розмірі 135 крб. з
урахуванням коефіцієнта 5 і добових у
розмірі 3 крб. 50 коп.; зобов'язано
Богуславський РВ (з обслуговування
Богуславського району та міста
Богуслав) ГУ МВС України включити у
довідку про заробітну плату Позивача
за період з 27.04.1986 року по 02.05.1986 року
одноразову грошову винагороду в
розмірі 500 крб., заробітну плату в
розмірі 135 крб. з урахуванням
коефіцієнта 5 та добові у розмірі 3 крб.
50 коп. і надати довідку з урахуванням
зазначених виплат; зобов'язано
Управління здійснити перерахунок
пенсії ОСОБА_2 з урахуванням
вищезазначених відомостей про
заробітну плату під час виконання ним
обов'язків у третій зоні відчуження м.
Прип'ять по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС за період
з 27.04.1986 року по 02.05.1986 року. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено повністю. При цьому, суд
першої інстанції виходив з того, що
зазначені виплати протиправно не були
враховані у довідці про заробітну
плату, що стало перешкодою для
перерахунку пенсії Позивача згідно
чинного законодавства.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, Відповідач-2 подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати
постанову від 14.02.2014 року та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю. При
цьому звертав увагу на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що істотно
вплинуло на повноту з'ясування
фактичних обставин справи та призвело
до неправильного вирішення справи. У
скарзі зазначає, що одноразова грошова
винагорода не може бути виплачена,
оскільки остання не відображена в
первинних документах.

Вважаючи постанову від 14.02.2014 року
протиправною, Богуславським РВ ГУ МВС
України було подано апеляційну скаргу,
в якій Відповідач-1 просив скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове,
яким позовну заяву залишити без
розгляду у зв'язку з пропущенням
строків звернення до суду.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.06.2014 року
у відкритті апеляційного провадження
за скаргою Богуславського РВ ГУ МВС
України - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.06.2014 року
апеляційну скаргу Управління
задоволено частково: оскаржувану
постанову скасовано, а позовні вимоги
ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 23.10.2014 року скасовано
вищезазначену ухвалу та направлено
справу для продовження розгляду до
суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04.11.2014 року
справу було прийнято суддею Степанюком
А.Г. до свого провадження та призначено
до розгляду.

Представник Відповідача-1 у судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав,
просив оскаржувану постанову
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Представник Позивача під час розгляду
справи в суді апеляційної інстанції
проти задоволення апеляційної скарги
заперечував та просив залишити
постанову від 14.02.2014 року без змін.

Апелянт, будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи в судове засідання не
з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню, виходячи з
наступного.

Як було встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи та
пенсіонером, який перебуває на обліку в
Управлінні та отримує пенсію як особа,
яка є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році
першої категорії (а.с. 6,7).

Зі змісту довідки від 18.12.1990 року
вбачається, що Позивач брав участь у
роботах по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році та має
право на пільги, визначені постановою
РМ СРСР і ЗЦРПС від 31.03.1990 року № 325 (а.с.
29).

Участь ОСОБА_2 у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у період з
07.04.1986 року по 02.05.1986 року
підтверджується також довідкою
Головного управління МВС України у
Київській області від 17.01.2014 року № 3/11-10
(а.с. 11).

Богуславським РВ ГУ МВС України видано
ОСОБА_2 довідку від 13.01.2014 року № 200 про
те, що останньому за роботу у м. Прип'ять
з 27.04.1986 року по 02.05.1986 року на посаді
міліціонера встановлено посадовий
оклад у розмірі 135,00 грн. з урахуванням
коефіцієнта 5.

При цьому, у відповідь на звернення
Позивача від 10.01.2014 року Відповідачем-1
повідомлено ОСОБА_2 про те, що
одноразову грошову винагороду в
розмірі 500 крб. за час його перебування
в зоні відчуження за період з 27.04.1986
року по 30.04.1986 року та з 01.05.1986 року по
02.05.1986 року не було виплачено та у
довідку від 15.12.2011 року № 6734 не включено
(а.с. 10).

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що Позивач звертався до
Відповідача-2 із заявою про перерахунок
пенсії з врахуванням одноразової
грошової винагороди за отриману
підвищену дозу радіоактивного
опромінення у розмірі 500 крб. У
задоволенні даної заяви Управлінням
було відмовлено листом від 10.02.2014 року
№ 1153/05, оскільки така допомога
виплачувалась за рахунок коштів
союзного бюджету, не була виплачена у
зазначений період та не відображена у
первинних документах.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з комплексного
аналізу ст. ст. 5, 8 Закону України «Про
захист людини від іонізуючого
випромінювання», ст. 15 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 233,
258 Кодексу законів про працю України,
розпорядження Кабінету Міністрів
України «Про оплату праці
військовослужбовців - учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС» від 25.11.1993 року №
1006-р, суд першої інстанції дійшов
висновку, по-перше, про неправомірність
дій Відповідача-1 щодо невключення до
довідки про заробітну плату Позивача
сум одноразової грошової винагороди,
заробітної плати з урахуванням
коефіцієнта 5 та добових виплат,
по-друге, про неправомірність відмови
Управління у здійсненні перерахунку
пенсії з урахуванням вищезазначених
виплат, оскільки ОСОБА_2 мав право на їх
отримання за участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, а відтак і право на перерахунок
пенсії з урахуванням відповідних сум.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна повністю погодитися
з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
захист людини від іонізуючого
випромінювання» основна дозова межа
індивідуального опромінення населення
не повинна перевищувати 1 мілізіверта*
ефективної дози опромінення за рік, при
цьому середньорічні ефективні дози
опромінення людини, віднесеної до
критичної групи, не повинні
перевищувати встановлених цією
статтею основних дозових меж
опромінення незалежно від умов та
шляхів формування цих доз.

Згідно примітки до даної норми
випливає, що 1 мілізіверт дорівнює 0,1
бер.

Як вбачається зі змісту картки обліку
доз радіоактивного опромінення (а.с. 30),
ОСОБА_2 за результатами роботи у період
з 27.04.1986 року по 02.05.1986 року отримав
опромінення у розмірі 26,6 бер (266
мілізівертів).

Приписами абз. 2 Розпорядження
Ради міністрів СРСР «Про виділення
Міненерго СРСР додаткового фонду
заробітної плати» від 17.05.1986 року № 964
рс (далі - Розпорядження № 964 рс)
визначено, що у тих випадках, коли
працівник отримує гранично допустиму
дозу радіації і в зв'язку з цим не
допускається для подальшої роботи в
зазначених зонах небезпеки, йому
виплачується одноразова винагорода у
розмірі п'ятикратної місячної тарифної
ставки (посадового окладу), а особам
офіцерського складу військових частин,
офіцерського та начальницького складу
органів КДБ СРСР і внутрішніх справ -
трьох місячних окладів грошового
утримання за посадою та військовим чи
спеціальним званням, прапорщикам,
мічманам і військовослужбовцям
надстрокової служби, особам молодшого
начальницького і рядового складу
органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500
руб., військовослужбовцям строкової
служби і військовим будівельникам - 300
руб.

Положеннями абз. 1 Розпорядження № 964 рс
дозволено керівникам міністерств і
відомств, що беруть участь у ліквідації
аварії, за погодженням з головою
урядової комісії здійснювати у
виняткових випадках оплату праці
працівників, зайнятих на зазначених
роботах в III зоні небезпеки, в
п'ятикратному розмірі в порівнянні з
встановленими чинним законодавством
нормами, в II зоні - в чотириразовому
розмірі та в I зоні - у трикратному
розмірі.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР
«Про оплату праці військовослужбовців
- учасників ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС» від 23.05.1986 року № 1031-рс
вищезазначені норми оплати праці в
зонах небезпеки поширені на осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ СРСР, які були
задіяні на роботах по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Отже, враховуючи те, що Позивач у період
з 27.04.1986 року по 02.05.1986 року відносився
до осіб молодшого начальницького
складу органів внутрішніх справ,
виконував свої службові обов'язки по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та отримав
опромінення, що перевищує гранично
допустиму межу (266 мілізіверт), останній
мав право на отримання 500 руб.
одноразової винагороди.

Приписами п. 2 Розпорядження Кабінету
Міністрів України від 25.11.1993 року № 1006-р
закріплено, що з метою соціального
захисту колишніх співробітників
апарату МВС - учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, віднесених до першої категорії, а
також тих, які отримали в 1986-1987 роках
дозу опромінення в 25 бер і більше,
дозволити МВС перерахувати їх грошове
утримання за період роботи в зоні
відчуження із розрахунку посадових
окладів і окладів за спеціальними
званнями, що діяли в період роботи в
зоні Чорнобильської АЕС, у кратних
розмірах відповідно до зон
небезпечності, де вони несли службу.
Перерахунок провести в межах фонду
заробітної плати МВС.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
розрахунок грошового утримання
Позивача повинен бути здійснений із
застосуванням коефіцієнта 5. При цьому
необхідно зауважити, що даний
коефіцієнт було застосовано
Відповідачем-1, що впливає з Довідки про
заробітну плату.

Крім того, надаючи оцінку
обґрунтованості висновку Броварського
міськрайонного суду Київської області
про включення до Довідки про заробітну
плату сум добових у розмірі 3 крб. 50 коп.,
колегія суддів зазначає наступне.

Приписами п. 1 постанови ЦК КПРС
Президії Верховної Ради СРСР Ради
Міністрів СРСР і ЗЦКПС «Про умови
оплати праці і матеріального
забезпечення працівників підприємств
і організацій зони атомної
Чорнобильської електростанції» від
07.05.1986 року № 524-156 зазначено, що особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам і військовослужбовцям
надстрокової служби, начальницькому і
рядовому складу органів внутрішніх
справ виплачувати крім того добові та
забезпечувати їх безкоштовним
харчуванням.

Положеннями пп. 3 п. 1 постанови Ради
Міністрів УРСР та Української РРПС
«Про умови оплати праці та
матеріального забезпечення
працівників підприємств, організацій
та установ, зайнятих на роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та
запобігання забрудненню навколишнього
середовища» від 10.06.1986 року № 207-7,
дозволено міністерствам і відомствам
виплачувати працівникам, у тому числі
військовослужбовцям військових частин
і органів Комітету державної безпеки
СРСР, військовозобов'язаним, призваним
на збори, а також особам начальницького
і рядового складу органів внутрішніх
справ, спрямованим на роботи, зазначені
в пункті 1 постанови Ради Міністрів
СРСР і ВЦРПС, добові у розмірі 3 рублів 50
копійок, а також забезпечувати їх
безкоштовним триразовим гарячим
харчуванням (з розрахунку 2 рубля 85
копійок на добу) і безкоштовним житлом.

Отже, крім одноразової винагороди у
розмірі 500 руб. ОСОБА_2 мав право на
отримання 3 руб. 50 коп. добових.

Поряд з іншим, необхідно звернути
увагу, що відповідно до ст. 1 Закону
України «Про оплату праці» заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором роботодавець
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату
праці» до структури заробітної плати
входить основна заробітна плата,
додаткова та інші заохочувальні та
компенсаційні виплати. Основна
заробітна плата. Це - винагорода за
виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу,
виробітку, обслуговування, посадові
обов'язки). Вона встановлюється у
вигляді тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок для робітників та
посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата. Це -
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій. Інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати. До них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм
та обставин, судова колегія зауважує,
що Позивач мав право на отримання суми
добових та одноразової винагороди, які
повинні були бути включені до
заробітної плати ОСОБА_2

Однак, суд апеляційної інстанції
вважає неправомірним висновок суду
першої інстанції про задоволення
позовних вимог в частині, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Відповідно до пп. 4 п. 3 Порядку
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011
року № 1210, в разі коли особа
пропрацювала у зоні відчуження менше
календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за
її бажанням пенсія може обчислюватися
виходячи із заробітної плати,
одержаної за роботу у зоні відчуження,
за весь фактично відпрацьований час, в
одному із неповних календарних місяців
роботи протягом цих років, без
додавання суми заробітної плати за
період роботи за межами зони
відчуження. У такому разі заробітна
плата за весь фактично відпрацьований
час ділиться на число відпрацьованих
днів, а одержана сума множиться на 25,4.
Якщо дні роботи припали на вихідні і
святкові дні, розрахунок заробітної
плати проводиться у такому ж порядку,
як і за роботу у робочі дні, а доплата за
вихідні і святкові дні, нарахована за
фактично відпрацьований час, з
урахуванням установленої кратності
додається до суми обчисленої
заробітної плати.

Таким чином, розмір пенсії по
інвалідності ставиться в залежність
від заробітку, фактично отриманого
особою у період її роботи в зоні
відчуження.

Зі змісту позовної заяви та відповіді
Богуславського РВ ГУ МВС України від
10.01.2014 року № 158 на звернення Позивача
(а.с. 3-4, 10) вбачається, що одноразова
грошова допомога не була включена до
заробітної плати ОСОБА_2 та не
виплачена останньому. Позивачем також
не надано доказів отримання сум
добових за вищезазначений період його
роботи у зоні відчуження.

Отже, вирішуючи спір, Броварським
міськрайонним судом Київської області
не було надано оцінку тому, чи були
фактично отримані ОСОБА_2 суми
одноразової винагороди та добових та
якими первинними документами це
підтверджується (розрахунковим листом,
табелем обліку робочого часу тощо).

Беручи до уваги вищезазначене, судова
колегія вважає, що підстави для
включення до Довідки про заробітну
плату сум коштів, фактичне отримання
яких не доведено Позивачем, відсутні, а
відтак відмова Управління у здійсненні
перерахунку пенсії є правомірною.

Аналогічна позиція викладена у
рішеннях Вищого адміністративного
суду України від 23.10.2014 року у справі №
К/800/66355/13 та від 18.07.2013 року у справі №
К/9991/58143/12.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з твердженням суду першої
інстанції про відсутність підстав для
визнання протиправними дій
Богуславського РВ ГУ МВС України щодо
надання Позивачу довідок про заробітну
плату № № 200, 158, оскільки приписами ст.
15 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» прямо передбачено
повноваження підприємств, установ та
організацій на видачу відповідних
довідок. За таких умов особа може
звертатися лише з позовом про визнання
неправомірними дій щодо наявності та
правомірності конкретних даних таких
довідок.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що судом першої інстанції
було ухвалено судове рішення з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції має
право скасувати її та прийняти нову
постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні питання про
наявність підстав для включення до
Довідки про заробітну плату
вищезазначених сум та здійснення
Управлінням на її підставі перерахунку
пенсії допущено порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим вважає за необхідне
апеляційну скаргу Відповідача-2
задовольнити повністю, а постанову
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 211,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Броварах
та Броварському районі Київської
області - задовольнити повністю.

Постанову Броварського міськрайонного
суду Київської області від 14 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Богуславського
районного відділу (з обслуговування
Богуславського району та міста
Богуслав) Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області, Управління
Пенсійного фонду України у м. Броварах
та Броварському районі Київської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії - скасувати
та ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається у
порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.