Справа № 2а-11848/10/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/19239/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі міста Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 серпня 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року

у справі № 2а-11848/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арсенал Телекомбуд»

до Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Арсенал Телекомбуд»
(далі - позивач) звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
міста Києва (далі - відповідач) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 30
липня 2010 року № /0 та № /0.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 серпня 2010 року позов задоволено
повністю. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва від 30
липня 2010 року № /0. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва від 30
липня 2010 року № /0. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Арсенал Телекомбуд» 6,80 грн.
сплаченого судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 серпня 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 серпня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року і ухвалити нове судове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Солом'янському районі м. Києва
проведено невиїзну документальну
перевірку своєчасності сплати податку
на прибуток до бюджету ТОВ «Арсенал
Телекомбуд», за результатами якої був
складений акт № 10936/15-1-33740069 від 30 липня
2010 року.

За висновками акта перевірки позивачем
були порушені вимоги пункту 5.3 статті 3
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетом та державними цільовими
фондами», в результаті чого виявлено
несвоєчасну сплату платником
самостійно узгоджених податкових
зобов'язань з податку на прибуток.

Зокрема, в акті перевірки було
встановлено, що податкові зобов'язання
з податку на прибуток, самостійно
узгоджені товариством, були сплачені з
порушенням граничного терміну,
встановленого законодавством, згідно
платіжних доручень: № 78 від 23 лютого 2009
року на суму 79072,00 грн., № 3727 від 23 квітня
2009 року на суму 6983,75 грн., № 289 від 23
квітня 2010 року на суму 54000,00 грн.

30 липня 2010 року ДПІ у Солом'янському
районі м. Києва на підставі вказаного
акта перевірки прийняла рішення №
/0, яким на підставі підпункту 17.1.7
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетом та
державними цільовими фондами» за
затримку від 1 до 30 календарних днів
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання з
податку на прибуток в розмірі 79071,99 грн.
застосувала до ТОВ «Арсенал
Телекомбуд» штраф у розмірі 10% у сумі
7907,20 грн.

30 липня 2010 року ДПІ у Солом'янському
районі м. Києва на підставі вказаного
акта перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1
статті 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» за затримку від 30 до
55 календарних днів граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 61383,77 грн. застосувала до ТОВ
«Арсенал Телекомбуд» штраф у розмірі
20% у сумі 12276,75 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що податковим органом
було неправомірно притягнуто позивача
до відповідальності, передбаченої
підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами на державними цільовими
фондами», оскільки податкові
зобов'язання, самостійно узгоджені
платником податків у податковій
декларації за 2008 рік, були погашені ним
у порядку, у повному обсязі та у строк,
визначений абзацом 1 підпункту 5.3.1
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», що
підтверджено платіжними дорученнями з
відповідним призначенням платежу, які
містять відмітки банку про їх
одержання, з урахуванням того, що
обов'язок підприємства щодо сплати
податків і зорів вважається виконаним
в момент прийняття банком платіжних
документів на перерахування таких
коштів, а також зважаючи на те, що
платник податків звільняється від
відповідальності за несвоєчасне
зарахування коштів до державного
бюджету, якщо таке порушення сталося з
вини банку.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірні взаємовідносини щодо
застосування штрафних санкцій
податковим повідомленням-рішенням №
/0 від 30 липня 2010 року у розмірі
7907,20 грн. виникли у зв'язку з порушенням
позивачем граничного строку сплати
податку на прибуток за 2008 рік.

Зокрема, 09 лютого 2009 року ТОВ «Арсенал
Телекомбуд» подало до ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва
податкову декларацію з податку на
прибуток за 2008 рік, в якій
задекларувало до сплати суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток за 2008 рік у розмірі 185365,00 грн.

Зазначену суму податку на прибуток за
2008 рік позивач сплатив платіжними
дорученнями: № 3722 від 23 січня 2009 року на
суму 80000,00 грн. через філію Київського
регіонального управління ТОВ
«Укрпромбанк» (призначення платежу
податок на прибуток за 2008 рік) та № 77
від 19 лютого 2009 року на суму 105365,00 грн. (з
призначення платежу - податок на
прибуток за 2008 рік) через ВАТ «Ерсте
Банк».

Згідно довідки ТОВ «Укрпромбанк» від 10
серпня 2010 року № 11147 залишок коштів на
рахунку позивача станом на 23 лютого 2009
року складав 312821,79 грн., тобто суми
коштів вистачало для здійснення
зазначеного платежу.

Як вбачається з повідомлення про
невиконання розрахункових документів,
складеного В.о. керуючого Філією КРУ
ТОВ «Укрпромбанк» від 17 квітня 2009 року
за № 253, платіжне доручення № 3722 від 23
січня 2009 року на суму 80000,00 грн., яке
отримане банком 23 січня 2009 року, не було
виконано з причин недостатності коштів
на кореспондентському рахунку банку.
Крім того, банком було повідомлено, що
відповідно до постанови Національного
Банку України від 20 січня 2009 року за №
19/БТ введено тимчасову адміністрацію
строком на 1 рік та мораторій на
задоволення вимог кредиторів з 21 січня
2009 року по 21 липня 2010 року, про що
позивач листом № 24А від 25 лютого 2009
року проінформував податковий орган.

Згідно пунктів 1.2, 1.3 статті 1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податкове зобов'язання - це
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України;
податковий борг (недоїмка) - це
податкове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгоджене платником
податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Відповідно до положень підпункту 16.5.1
пункту 16.5 статті 16 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) за порушення
строків перерахування податків, зборів
(обов'язкових платежів) до бюджетів або
державних цільових фондів,
встановлених Законом України «Про
платіжні системи та переказ грошей в
Україні» банк сплачує пеню за кожний
день прострочення, включаючи день
сплати, у розмірах, встановлених
підпунктом 16.4.1 пункту 16.4 статті 16, та
штрафні санкції, встановлені
підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 цього
Закону, а також несе іншу
відповідальність, встановлену цим
Законом, за порушення порядку
своєчасного та повного внесення
податку, збору (обов'язкового платежу)
до бюджету або державного цільового
фонду. При цьому платник податків,
зборів (обов'язкових платежів)
звільняється від відповідальності за
несвоєчасне або неповне зарахування
таких платежів до бюджетів та
державних цільових фондів, включаючи
нараховану пеню або штрафні санкції.

Визначальним у змісті даної норми є те,
з чиєї вини відбулося неповне внесення
податку, збору (обов'язкового платежу)
до бюджету або державного цільового
фонду. Отже, якщо неперерахування
податку, збору не є наслідком винних
дій платника податку, то до нього не
можуть бути застосовані штрафні
санкції, пеня або пред'явлена вимога
про повне перерахування податкових
платежів до бюджетів та державних
цільових фондів.

Підпунктом 16.5.2 пункту 16.5 статті 16
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що днем подання до установ
банків платіжного доручення за всіма
видами податкових платежів вважається
день його реєстрації у цих установах.

Згідно підпунктом 16.3.1 пункту 16.3 статті
16 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) нарахування пені
закінчується у день прийняття банком,
обслуговуючим платника податків,
платіжного доручення на сплату суми
податкового боргу. У разі часткової
сплати суми податкового боргу
нарахування пені зупиняється на таку
сплачену частку.

Системний аналіз наведених норм дає
підстави для висновку про те, що
порушення порядку зарахування до
бюджету та державних цільових фондів
податків і зборів при пред'явленні
платником податків до установи банку
платіжних доручень у встановлений
строк є виною банку.

Викладене свідчить про відсутність з
боку позивача порушення щодо
перерахування до бюджету податкових
зобов'язань з податку на прибуток за 2008
рік у строк, встановлений законом, та у
сумі, самостійно узгодженій у
відповідній податковій декларації.

Згідно пункту 1.5 статті 1 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) штрафна санкція
(штраф) - плата у фіксованій сумі або у
вигляді відсотків від суми податкового
зобов'язання (без урахування пені та
штрафних санкцій), яка справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним правил оподаткування,
визначених відповідними законами.

Порядок узгодження сум податкових
зобов'язань, оскарження рішень
контролюючих органів та визначення
податкового боргу встановлений
статтею 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин).

Згідно абзацу 1 пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 5.3.1
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 статті 7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що джерелами самостійної
сплати податкових зобов'язань або
податкового боргу платника податку є
будь-які власні кошти такого платника
податку. Отже, грошовий платіж є єдиною
формою сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону
України «Про Національний банк
України» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року № 22 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), кошти з
рахунків клієнтів банки списують лише
за дорученнями власників цих рахунків
(включаючи договірне списання коштів
згідно з главою 6 цієї Інструкції) або
на підставі платіжних вимог стягувачів
у разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції. При
цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної
Інструкції реквізит «Призначення
платежу» платіжного доручення
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Колегія суддів відзначає, що право
визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин),
який є спеціальним законом з питань
оподаткування і установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до
платників податків, визначено
вичерпний перелік заходів, які
вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, згідно графи
«призначення платежу» платіжного
доручення № 589 від 23 квітня 2009 року
позивач сплатив 54000,00 грн. в рахунок
погашення поточних податкових
зобов'язань з податку на прибуток за 1
квартал 2009 року. Згідно графи
«призначення платежу» платіжного
доручення № 78 від 23 лютого 2009 року
позивач сплатив 80040,00 грн. в рахунок
погашення донарахованих податковим
органом податкових зобов'язань з
податку на прибуток згідно акта
перевірки № 1298/23-02/33740069 від 16 лютого 2009
року (податкове повідомлення-рішення №
000057/2302/0 від 17 лютого 2009 року, яке не
оскаржувалось позивачем).

Разом з цим, перераховані позивачем
згідно вказаних платіжних доручень
грошові кошти були скеровані позивачем
в рахунок погашення податкового боргу
ТОВ «Арсенал Телекомбуд» з податку на
прибуток за 2008 рік, який виник у зв'язку
з ненадходженням до бюджету грошових
коштів, сплачених згідно платіжного
доручення № 3722 від 23 січня 2009 року на
суму 80000,00 грн.

З огляду на те, що самостійне
зарахування податковим органом
сплачених платником податку сум
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним,
суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Солом'янському районі м.
Києва підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 серпня 2010 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 серпня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна