Справа № 816/3253/14
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року м.
ПолтаваСправа № 816/3253/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Панькіної А.С.,

представників позивача - Кішко Д.О.,
Стадніченко О.М.,

представників відповідача - Сухомлин
Ю.В., Статкевич Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оржицький цукровий
завод" до Лубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про скасування
податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Оржицький цукровий
завод" /надалі - позивач; ТОВ "Оржицький
цукровий завод"/ звернулося до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області /надалі - відповідач; Лубенська
ОДПІ/ про скасування податкових
повідомлень-рішень від 29.04.2014 № ,
№ , № , № , № , №
, № та від 18.07.2014 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що підставою для прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень є акт перевірки від
15.04.2014 № 752/22-05463791, складений за
результатами проведеної
документальної планової виїзної
перевірки ТОВ "Оржицький цукровий
завод" з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.10.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2012 по
31.12.2013, та вважає помилковими висновки
акта перевірки про порушення вимог
Податкового кодексу України.

Щодо взаємовідносин з ТОВ "Центр
українсько - китайського
співробітництва" зазначає, що до
перевірки було надано первинні
документи, що підтверджують факт
реалізації товару - звіти комісіонера.
Пояснює, що у 2011 році сформовано резерв
сумнівних боргів та, з'ясувавши, що
18.04.2012 боржник ТОВ "Центр українсько -
китайського співробітництва" визнаний
банкрутом, заборгованість вказаної
особи була списана з балансу
підприємства 30.09.2013.

Щодо господарських операцій з ТОВ "ВКП
"Еталон" та ТОВ "Дон-Прес" зазначає, що
право на формування податкового
кредиту підтверджується податковими
накладними, первинними документами
бухгалтерського обліку та платіжними
документами. Господарські операції
носили реальний характер та повністю
відображені в бухгалтерському та
податковому обліку на підставі
первинних документів, оформлених у
відповідності до чинного
законодавства.

Щодо висновків перевірки про завищення
податкового кредиту по
взаємовідносинам зі СТОВ "Зоря"
зазначає, що акт перевірки не містить
інформації про те, що позивач взагалі
включав суму податкового кредиту по
вказаному контрагенту до складу
податкового кредиту, а відтак,
відсутні підстави для проведення
корегування у податковій звітності
позивача у зв'язку з поверненням суми
передплати за товар.

Стосовно невчасної здачі податкових
розрахунків земельного податку
пояснює, що невчасне подання звітів
пов'язане допущенням помилки при
зазначенні отримувача вказаних звітів.
Щодо встановленого перевіркою
порушення, що полягає у неподанні
податкового розрахунку збору у вигляді
цільової надбавки до діючого тарифу на
електричну і теплову енергію, крім
електроенергії, виробленої
кваліфікованими когенераційними
установками за грудень 2013 року вказує,
що позивачем отримано постанову
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики № 1416 від 07.11.2013 про
анулювання ліцензій з виробництва
електричної енергії та з постачання
електричної енергії за нерегульованим
тарифом, а відтак, позивач був
позбавлений обов'язку подавати
вказаний вище звіт за грудень 2013 року.

05 вересня 2014 року до суду надійшли
письмові заперечення проти позову, в
яких на підтвердження правомірності
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень відповідач
посилається на висновки акта перевірки
від 15.04.2014 № 752/22-05463791. Зазначає, що
перевіркою правомірності формування
витрат, які враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування,
встановлено їх завищення в податковій
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2013 рік на суму 8450690 грн.
Пояснює, що позивач не звертався до
суду з позовом про стягнення
дебіторської заборгованості як з
покупця, так із комісіонера або із
заявою про порушення справи про їх
банкрутство, відтак, у підприємства
відсутні підстави для списання
безнадійної дебіторської
заборгованості відповідно до приписів
п.п. 159.1.1 п. 159.1 ст. 159 Податкового кодексу
України. Зазначає, що у звітах
комісіонера ТОВ "Центр українсько -
китайського співробітництва" у
порушення вимог ч. 1 ст. 1022 Цивільного
кодексу України відсутні дані щодо
фактичного покупця продукції,
переданої по договорах комісії,
відомості про укладені договори та
реквізити первинних документів, що
підтверджують витрати, які понесені
комісіонером на виконання договору
комісії, що підлягають компенсації. До
перевірки позивачем не надано
документи, що підтверджували би
транспортування цукру, видаткових
документів на продукцію, договорів
зберігання товару, переданого згідно
актів приймання-передачі, хоча такі
документи запитувалися контролюючим
органом. Позивачем не було заявлено
вимог про погашення дебіторської
заборгованості в процесі банкрутства
боржника ТОВ "Центр українсько -
китайського співробітництва" та не
вчинено будь-яких заходів та дій щодо
стягнення дебіторської
заборгованості чи повернення
переданого на комісію цукру.

Щодо взаємовідносин між позивачем та
ТОВ "ВКП "Еталон", ТОВ "Дон-Прес"
зазначає, що до перевірки не надано
документів на підтвердження
транспортування товару, встановлено
дефекти змісту первинних документів, а
також до перевірки не надано
документів наявність яких передбачена
умовами договору, укладеного з ТОВ "ВКП
"Еталон". Крім того, посилається на
висновки акта перевірки ДПІ у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
02.10.2013 № 1092/2201/37078580 та акта перевірки
ДПІ у Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
08.11.2013 № 2204/26-55-22-07/31778085.

Зазначає, що позивачем не проведено
коригування податкового кредиту
декларації з податку на додану
вартість за вересень 2013 року на суму
поверненої СТОВ "Зоря" попередньої
оплати. Крім того, перевіркою
встановлено несвоєчасне подання
податкових розрахунків з земельного
податку на 2013 рік по Остапівській
сільській раді та по Духівській
сільській раді за 2013 рік за №№ ,
, а також неподання розрахунку
збору у вигляді цільової надбавки до
діючого тарифу на електричну і теплову
енергію, крім електроенергії,
виробленої кваліфікованими
когенераційними установками за
грудень 2013 року.

Представники позивача у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили їх задовольнити у повному
обсязі.

Представники відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечували,
просили відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, приходить
до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ТОВ
"Оржицький цукровий завод",
ідентифікаційний код 05463791, є юридичною
особою, перебуває на податковому
обліку в Лубенській ОДПІ з 21.06.2006 року,
та у перевіряємому періоді було
зареєстровано платником податку на
додану вартість, свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 06.05.2010 року № 100281604.

У термін з 12.03.2014 по 08.04.2014 посадовими
особами Лубенської ОДПІ проведено
документальну планову виїзну
перевірку ТОВ "Оржицький цукровий
завод" з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.10.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2012 по
31.12.2013, за результатами якої складено
акт від 15.04.2014 року № 752/22-05463791 /том 2 а.с.
116-149/.

За висновками перевірки встановлено
наступні порушення:

- п. 135.1 ст. 135, п. 138.3, п.п. "г" п.п. 138.10.6 п.
138.10 ст. 138, ст. 159 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток за 2013 рік в сумі
1261658 грн;

- п. 135.1 ст. 135, п. 138.3, п.п. "г" п.п. 138.10.6 п.
138.10 ст. 138, ст. 159 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
2013 рік в сумі 1845760 грн.;

- п.п. 192.1.1 п. 192.1, п. 192.3 ст. 192, п. 198.1, п. 198.2,
п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість у
перевіряємому періоді на суму 38703 грн.,
у тому числі: за листопад 2012 року в сумі
2139 грн. та за вересень 2013 року в сумі 36564
грн.;

- п. 49.1 ст. 49, п. 286.2 ст. 296 Податкового
кодексу України в частині
несвоєчасного подання податкового
розрахунку земельного податку до
Лубенської ОДПІ по Остапівській
сільській раді на 2013 рік;

- п. 49.1 ст. 49, п. 286.2 ст. 296 Податкового
кодексу України в частині
несвоєчасного подання податкового
розрахунку земельного податку до
Лубенської ОДПІ по Духівській
сільській раді на 2013 рік;

- п. 49.1, п. 49.2, п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 313.2 ст.
313 Податкового кодексу України в
частині не подання податкового
розрахунку збору у вигляді цільової
надбавки до діючого тарифу на
електричну і теплову енергію, крім
електроенергії, виробленої
кваліфікованими когенераційними
установками за грудень 2013 року.

29.04.2014 Лубенською ОДПІ на підставі акту
перевірки від 15.04.2014 № 752/22-05463791
винесено наступні податкові
повідомлення-рішення:

- № , яким ТОВ "Оржицький
цукровий завод" збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"податок на прибуток приватних
підприємств" в сумі 1577072 грн. 50 коп., у
тому числі: за основним платежем у
розмірі 1261658 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
розмірі 315414 грн. 50 коп. /том 1 а.с. 47/;

- № , яким ТОВ "Оржицький
цукровий завод" зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 1845760 грн. /том 1 а.с. 48/;

- № , яким ТОВ "Оржицький
цукровий завод" збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"податок на додану вартість" в розмірі
48378 грн. 75 коп., у тому числі: за основним
платежем у розмірі 38703 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 9675 грн. 75 коп. /том 1
а.с. 49/;

- № , яким ТОВ "Оржицький
цукровий завод" збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"земельний податок з юридичних осіб" в
розмірі 170 грн., у тому числі, за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 170 грн. /том 1 а.с. 50/;

- № , яким ТОВ "Оржицький
цукровий завод" збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"земельний податок з юридичних осіб" в
розмірі 170 грн., у тому числі за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 170 грн. /том 1 а.с. 51/;

- № , яким ТОВ "Оржицький
цукровий завод" збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"збір у вигляді цільової надбавки до
діючого тарифу на електричну та
теплову енергію, крім електроенергії,
виробленої кваліфікованими
когенераційними установками" в розмірі
170 грн., у тому числі за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
розмірі 170 грн. /том 1 а.с. 52/;

Позивач оскаржив дані податкові
повідомлення-рішення в
адміністративному порядку до
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від
09.07.2014 № 1418/10/16-31-10-04-12 про результати
розгляду скарги залишено без змін
податкові повідомлення рішення від
29.04.2014 № , № 1, № 1, №
1, № 1 та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 29.04.2014 №
в частині грошового зобов'язання
з податку на прибуток в загальній сумі
71830 грн., в тому числі: основного платежу
- 57464 грн. та штрафних санкцій - 14366 грн.,
в іншій частині залишено без змін /том 2
а.с. 154-162/.

На підставі акта перевірки від 15.04.2014 №
752/22-05463791 та рішення про результати
розгляду скарги від 09.07.2014 №
1418/10/16-31-10-04-12 Лубенською ОДПІ винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 18.07.2014, яким ТОВ "Оржицький
цукровий завод" збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"податок на прибуток приватних
підприємств" в розмірі 1505242 грн. 50 коп.,
у тому числі: за основним платежем у
розмірі 1204194 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
розмірі 301048 грн. 50 коп. /том 2 а.с. 153/.

Рішенням Державної фіскальної служби
України від 31.07.2014 № 674/6/99-99-10-01-02-15 про
результати розгляду скарги залишено
без змін податкові
повідомлення-рішення Лубенської ОДПІ
від 29.04.2014 № , № 1, № 1, №
1, № 1, № з урахуванням
рішення, прийнятого за розглядом
первинної скарги, а скаргу - без
задоволення /том 2 а.с. 163-166/.

Позивач не погодився з
зазначеними вище податковими
повідомленнями-рішеннями від 29.04.2014 №
, № , № , № , №
, № та від 18.07.2014 № , у
зв'язку з чим звернувся до суду з даним
позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Щодо позовної вимоги про скасування
податкового повідомлення-рішення від
29.04.2014 № , суд дійшов наступних
висновків.

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового
кодексу України рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.

Згідно з п.п. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60
Податкового кодексу України податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними, якщо
контролюючий орган зменшує нараховану
суму грошового зобов'язання раніше
прийнятого податкового
повідомлення-рішення або суму
податкового боргу, визначену в
податковій вимозі.

Пунктом 60.4 ст. 60 Податкового кодексу
України передбачено, що у випадках,
визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5
пункту 60.1 цієї статті, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними з дня
надходження до платника податків
податкового повідомлення-рішення або
податкової вимоги, які містять
зменшену суму грошового зобов'язання
або податкового боргу.

Судом встановлено, що рішенням
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області від 09.07.2014 №
1418/10/16-31-10-04-12 про результати розгляду
скарги залишено без змін податкові
повідомлення рішення від 29.04.2014 №
, № 1, № 1, № 1, №
1 та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 29.04.2014 №
в частині грошового зобов'язання
з податку на прибуток в загальній сумі
71830 грн., в тому числі: основного платежу
- 57464 грн. та штрафних санкцій - 14366 грн.,
в іншій частині залишено без змін /том 2
а.с. 154-162/.

На підставі акта перевірки від 15.04.2014 №
752/22-05463791 та рішення про результати
розгляду скарги від 09.07.2014 №
1418/10/16-31-10-04-12 Лубенською ОДПІ винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 18.07.2014, яким ТОВ "Оржицький
цукровий завод" збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"податок на прибуток приватних
підприємств" в розмірі 1505242 грн. 50 коп.,
у тому числі: за основним платежем у
розмірі 1204194 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
розмірі 301048 грн. 50 коп. /том 2 а.с. 153/.

Таким чином, оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 29.04.2014 №
вважається відкликаним та не тягне для
позивача жодних негативних правових
наслідків.

За таких обставин, позовна вимога про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 29.04.2014 №
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Надаючи оцінку податковим
повідомленням-рішенням від 29.04.2014 №
та № , суд дійшов наступних
висновків.

Перевіркою встановлено та зафіксовано
в акті перевірки від 15.04.2014 № 752/22-05463791,
що ТОВ "Оржицький цукровий завод" не
своєчасно подано податкові розрахунки
земельного податку до Лубенської ОДПІ
по Остапівській сільській раді та
Духівській сільській раді на 2013 рік
/том 2 а.с. 140/.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 Податкового
кодексу України податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 Податкового
кодексу України платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Судом встановлено, що позивачем у
порушення вимог п. 49.1 ст. 49 та п. 286.2 ст. 286
Податкового кодексу України подано до
Лубенської ОДПІ податкові декларації з
плати за землю (земельний податок
та/або орендна плата за земельні
ділянки державної або комунальної
власності) за 2013 рік № та №
- 21.02.2013, що підтверджується податковими
деклараціями ТОВ "Оржицький цукровий
завод" з плати за землю (земельний
податок та/або орендна плата за
земельні ділянки державної або
комунальної власності) за 2013 рік №
та № , у яких зазначено дату
їх заповнення 21.02.2013 /том 2 а.с. 70-72, 74-76/,
витягами з Аналітичної інформаційної
системи "Податковий блок", у яких
зафіксовано дату реєстрації вказаних
податкових декларацій - 21.02.2013 /том 2 а.с.
73, 77/ та витягом із журналу приймання
електронної звітності /том 1 а.с. 165/.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120
Податкового кодексу України неподання
або несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Таким чином, податкове
повідомлення - рішення № , яким
ТОВ "Оржицький цукровий завод"
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "земельний податок з
юридичних осіб" в розмірі 170 грн., у тому
числі, за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) у розмірі 170 грн.,
та податкове повідомлення-рішення №
, яким ТОВ "Оржицький цукровий
завод" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "земельний
податок з юридичних осіб" в розмірі 170
грн., у тому числі за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
розмірі 170 грн., - винесені Лубенською
ОДПІ на підставі, в межах повноважень,
у спосіб, що передбачені
законодавством України та з
врахуванням всіх обставин, необхідних
для прийняття рішень.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги про скасування податкових
повідомлень-рішень від 29.04.2014 №
та від 29.04.2014 № , - необґрунтовані
та задоволенню не підлягають.

Надаючи оцінку податковому
повідомленню-рішенню від 29.04.2014 №
, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з акту перевірки,
перевіряючими встановлено, що ТОВ
"Оржицький цукровий завод" не подано
розрахунок збору у вигляді цільової
надбавки до діючого тарифу на
електричну і теплову енергію, крім
електроенергії, виробленої
кваліфікованими когенераційними
установками за грудень 2013 року, у
зв'язку з чим податковим повідомленням
- рішенням від 29.04.2014 № позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "збір у вигляді цільової
надбавки до діючого тарифу на
електричну та теплову енергію, крім
електроенергії, виробленої
кваліфікованими когенераційними
установками" за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) в розмірі 170 грн.

Відповідно до п. 49.2 ст. 49
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний за кожний
встановлений цим Кодексом звітний
період подавати податкові декларації
щодо кожного окремого податку,
платником якого він є, відповідно до
цього Кодексу незалежно від того, чи
провадив такий платник податку
господарську діяльність у звітному
періоді.

Згідно з п. 313.1 ст. 313 Податкового
кодексу України базовий податковий
(звітний) період для збору дорівнює
календарному місяцю.

Відповідно до п. 313.2 ст. 313
Податкового кодексу України податкові
декларації збору подаються платниками
збору контролюючим органам у строки,
визначені для місячного податкового
(звітного) періоду, за місцем
податкової реєстрації.

Згідно п.п. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49
Податкового кодексу України податкові
декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному місяцю (у тому
числі в разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця.

При цьому, згідно з пунктом 310.1 ст.
310 Податкового кодексу України
платниками збору є оптовий
постачальник електричної енергії та
виробники електричної енергії, які
мають ліцензію на право здійснення
підприємницької діяльності з
виробництва електричної енергії і
продають її поза оптовим ринком
електричної енергії, та теплової
енергії (далі - юридичні особи).

Разом з тим, постановою
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики № 1416 від 07.11.2013 "Про
анулювання ліцензій з виробництва
електричної енергії та з постачання
електричної енергії за нерегульованим
тарифом, виданих ТОВ "Оржицький
цукровий завод" анульовано на підставі
заяв ліцензіата ліцензії АВ № 507783 на
право провадження діяльності з
виробництва електричної енергії та АВ
№ 507784

на право провадження діяльності з
постачання електричної енергії за
нерегульованим тарифом, видані ТОВ
"Оржицький цукровий завод" /том 2 а.с. 213/.

Таким чином, ТОВ "Оржицький
цукровий завод" у грудні 2013 року не
було платником збору у вигляді
цільової надбавки до діючого тарифу на
електричну і теплову енергію, крім
електроенергії, виробленої
кваліфікованими когенераційними
установками у розумінні пункту 310.1 ст.
310 Податкового кодексу України, а
відтак, не мало обов'язку подавати до
контролюючого органу податкову
декларацію збору у вигляді цільової
надбавки до діючого тарифу на
електричну і теплову енергію, крім
електроенергії, виробленої
кваліфікованими когенераційними
установками за грудень 2013 року.

З огляду на вищевикладене,
висновки Лубенської ОДПІ про
порушення позивачем вимог п. 49.1, п. 49.2,
п.п. 49.18 ст. 49, п. 313.2 ст.313 Податкового
кодексу України в частині не подання
розрахунку збору у вигляді цільової
надбавки до діючого тарифу на
електричну і теплову енергію, крім
електроенергії, виробленої
кваліфікованими когенераційними
установками за грудень 2013 року є
помилковими.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку, що податкове
повідомлення - рішення від 29.04.2014 №
, винесене Лубенською ОДПІ без
урахування всіх обставин, необхідних
для прийняття рішення.

Зважаючи на те, що податкове
повідомлення-рішення є правовим актом
індивідуальної дії, та згідно з
частиною 2 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі його неправомірності,
визнається судом протиправним і
скасовується, суд вважає за необхідне
згідно частини 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
вийти за межі позовних вимог про
скасування податкового повідомлення -
рішення від 29.04.2014 № , натомість
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 29 квітня 2014 року № ,
яким Товариству з обмеженою
відповідальністю "Оржицький цукровий
завод" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "збір у
вигляді цільової надбавки до діючого
тарифу на електричну та теплову
енергію, крім електроенергії,
виробленої кваліфікованими
когенераційними установками" за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в розмірі 170 грн.

Надаючи оцінку податковому
повідомленню-рішенню від 29.04.2014 №
, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з розрахунку
Лубенської ОДПІ /том 2 а.с. 28/ та акту
перевірки /том 2 а.с. 135/, позивачем двічі
включено до складу податкового кредиту
жовтня 2012 року суму податку на додану
вартість а розмірі 583 грн. на підставі
податкової накладної № 42 від 31.10.2012,
отриманої від ТОВ "Дон-Прес".

Крім того, у акті перевірки
зафіксовано, що відповідно до даних
детальної інформації по платнику
податку на додану вартість АІС
"Полатковий блок" Перегляд результатів
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів по взаємовідносинах ТОІ
"Оржицький цукровий завод" з ТОВ
"Дон-Прес" за жовтень 2012 року наявне
відхилення по податковому кредиту
декларації з податку на додану
вартість за жовтень 2012 року в сумі 583
грн.

З огляду на вищевикладене,
контролюючий орган дійшов висновку про
завищення позивачем суми податкового
кредиту за жовтень 2012 року на 583 грн. по
взаємовідносинах з ТОВ "Дон-Прес".

При цьому контролюючий орган не
ставить під сумнів реальність
господарського операції по податковій
накладній, виписаній ТОВ "Дон-Прес" № 42
від 31.10.2012.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
встановлено, що податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до підпункту " а"
пункту 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України /у редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин/
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно пункту 201.6 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Матеріалами справи підтверджено,
що позивачем двічі включено до реєстру
отриманих податкових накладних за
жовтень 2012 року за № 117 та за № 124 одну й
ту ж саму податкову накладну, виписану
ТОВ "Дон-Прес" № 42 від 31.10.2012 на суму 3500
грн., у тому числі ПДВ - 583,33 грн. /том 3 а.с.
107-108/, та як наслідок включено до
складу податкового кредиту жовтня 2012
року суму податку на додану вартість по
ТОВ "Дон-Прес" у подвійному розмірі
1166,67 грн. замість 583,33 грн. /том 3 а.с. 102-103/.

Відтак, суд погоджується з
висновками Лубенської ОДПІ про
порушення позивачем вимог п. 198.1, 198.3, 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України, що
полягає у завищенні ТОВ "Оржицький
цукровий завод" суми податкового
кредиту декларації з податку на додану
вартість за жовтень 2012 року на суму 583
грн. по взаємовідносинам з ТОВ
"Дон-Прес".

За результатами перевірки
відповідачем встановлено, що
позивачем включено до складу
податкового кредиту січня 2013 року суму
податку на додану вартість в розмірі
2858,33 грн. на підставі податкової
накладної № 12 від 06.09.2012, виписаної ТОВ
"Дон-прес". Оскільки позивачем до
перевірки не надано документів на
підтвердження переміщення товару від
ТОВ "Дон-Прес" до ТОВ "Оржицький
цукровий завод", відповідач зазначає
про неможливість встановлення місця
навантаження та місця розвантаження
товару, неможливість встановлення
автомобіля, що здійснював перевезення,
осіб, які здійснювали приймання товару
та відповідали за його зберігання.
Зазначає, що позивачем до перевірки не
надано сертифікатів на продукцію. Крім
того, посилається на акт перевірки ДПІ
у Печерському районі Головного
управління Мндоходів у м. Києві №
230/7/16-18-22-01-16 від 17.03.2014, зазначаючи, що
господарська діяльність ТОВ "Дон-Прес"
має ознаки нереальності здійснення
господарських операцій.

Відтак, відповідач дійшов висновку
про порушення позивачем вимог п. 198.1, п.
198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України та завищення
податкового кредиту декларації з
податку на додану вартість в сумі 2858
грн. по взаємовідносинам із ТОВ
"Дон-Прес", в тому числі, за січень 2013
року в сумі 2858 грн. /том 2 а.с. 135/.

Крім того, перевіркою встановлено,
що позивачем включено до складу
податкового кредиту жовтня 2012 року
суму податку на додану вартість в
розмірі 1085 грн. на підставі податкової
накладної № 31 від 31.10.2012, виписаної ТОВ
"Виробничо-комерційне підприємство
"Еталон", а також включено до складу
податкового кредиту листопада 2012 року
суму податку на додану вартість в
розмірі 470,84 грн. на підставі податкової
накладної № 4 від 02.11.2012, виписаної ТОВ
"Виробничо-комерційне підприємство
"Еталон".

У акті перевірки зафіксовано, що
позивачем не надано до перевірки
документів на підтвердження
переміщення товару від ТОВ
"Виробничо-комерційне підприємство
"Еталон" до ТОВ "Оржицький цукровий
завод", тому неможливо встановити
місце навантаження та місце
розвантаження товару, неможливо
встановити автомобіль, що здійснював
перевезення, осіб, які здійснювали
приймання товару та відповідали за
його зберігання; позивачем до
перевірки не надано сертифікатів на
продукцію.

Контролюючий орган зазначає про
відсутність у позивача документів, які
достовірно засвідчують фактичне
отримання труб: товарно-транспортних
накладних, які свідчать про фактичну
передачу товару та фактичне
перевезення товарно-матеріальних
цінностей; документів, з яких можливо
встановити місце відвантаження товару,
осіб, які здійснювали приймання та
відвантаження цього товару, не
підтверджено реальність проведення
господарських операцій, які можуть
бути об'єктом оподаткування ПДВ. Крім
того, посилається на акт перевірки ДПІ
у Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
02.10.2013 № 1092/2201/37078580, зазначаючи, що
перевіркою ТОВ "Виробничо-комерційне
підприємство "Еталон" встановлено
неможливість підтвердження фактичного
здійснення, отримання,
приймання-передачі, оприбуткування
товарно-матеріальних цінностей до ТОВ
"Оржицький цукровий завод".

Відтак, відповідач дійшов
висновку про порушення позивачем
вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198
Податкового кодексу України та
завищення податкового кредиту
декларації з податку на додану
вартість в сумі 1556 грн. по
взаємовідносинам із ТОВ
"Виробничо-комерційне підприємство
"Еталон", у тому числі: за жовтень 2012
року в сумі 1085 грн. та за листопад 2012
року в сумі 471 грн. /том 2 а.с. 133/.

Згідно п.п. "а" п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України /надалі -
ПК України/ право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
визначено, що Податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

При цьому, відповідно до п.п. 14.1.36 п.
14.1 ст. 14 ПК України господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України
визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Пунктом 201.8 статті 201 ПК України
передбачено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна відповідно до
пункту 201.10 статті 201 ПК України
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені положення
Податкового кодексу України, для
отримання права сформувати податковий
кредит із сум податку на додану
вартість, сплачених в ціні придбаного
товару (робіт, послуг), платник податку
на додану вартість повинен мати
належно оформлені податкові накладні,
видані на реально отриманий товар
(роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Це підтверджується також правовою
позицією Верховного Суду України,
викладеною у справах, пов'язаних з
визначенням податкових зобов'язань з
ПДВ та бюджетним відшкодуванням ПДВ, в
яких Верховний Суд України звертає
увагу на необхідність з'ясування
судами при розгляді справ на те, чи
мали операції з придбання та
реалізації товарів (послуг) реальний
характер, як перевозились і
зберігались товари (чиїм транспортом,
за чий рахунок, яким є розмір витрат,
якою особою виконувались роботи чи
надавались послуги, які матеріали
використовувалися для виконання
робіт), чи були такі операції взагалі
можливі з урахуванням оперативності їх
проведення та інше.

Позивачем надано до суду копію
податкової накладної № 12 від 06.09.2012,
виписаної ТОВ "Дон-Прес" на товар
"ярлики 5х9 з нумерацією" на суму 17150 грн.,
у тому числі ПДВ - 2858,33 грн. /том 2 а.с. 203/
на підставі договору поставки від
31.08.2012 № 184.

Однак, позивачем не надано
договору поставки від 31.08.2012 № 184,
реквізити якого зазначено у податковій
накладній. Представник позивача
пояснив, що у письмовій формі договір
не складався.

На підтвердження здійснення
господарської операції щодо придбання
у ТОВ "Дон-Прес" товару, зазначеного у
податковій накладній № 12 від 06.09.2012,
позивачем надано до суду копії
наступних документів: рахунку-фактури
від 31.08.2014 № ДП-00184; видаткової
накладної від 17.09.2012 № ДП-0000154;
прибуткового ордеру від 17.09.2012;
подорожнього листа службового
легкового автомобіля № 389 від 17-23.09.2012;
банківської виписки /том 2 а.с. 204-206, 210/.

Також, позивачем надано до суду
копію витягу з картки рахунку 204 за
вересень 2012-грудень 2012 та копію витягу
з журналу реєстрації ввоза-вивоза
майна /том 2 а.с. 207-209, 211-212/.

ТОВ "Дон-Прес" зареєстровано як
юридична особа 23.11.2001 /том 2 а.с. 14-16/.

Згідно письмової інформації,
наданої відповідачем щодо реєстрації
платниками ПДВ суб'єктів
господарювання згідно АІС "Податковий
блок" свідоцтво платника ПДВ ТОВ
"Дон-Прес" № 37580885 від 10.12.2001 було
анульовано 24.01.2014 /том 2 а.с. 29/.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Надана позивачем копія видаткової
накладної № ДП-0000154 від 17.09.2012 у
порушення вимог ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" не містить посади
особи, відповідальної за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення від отримувача.

Позивачем не надано суду доказів
того, що підприємством взагалі
видавалася довіреність на отримання
товару за вказаною видатковою
накладною будь-якій особі.

На підтвердження факту
перевезення товару від ТОВ "Дон-Прес" до
ТОВ "Оржицький цукровий завод"
позивачем надано до суду копію
подорожнього листа № 389 від 17-23.09.2012 /том
2 а.с. 210/.

У даному подорожньому листі у
розділі особливі відмітки зазначено:
Лубни, Лубни, Полтава, Лубни, Духове,
Лубни, Лубни. Однак, місцезнаходженням
ТОВ "Дон-Прес" є м. Київ, вул.
Лютеранська, 20 /том 2 а.с. 14/, яке вказано
також і у видатковій накладній.

Таким чином, позивачем не надано
до перевірки та до суду доказів на
підтвердження факту перевезення
товару від ТОВ "Дон-Прес" /м. Київ/ до ТОВ
"Оржицький цукровий завод".

Згідно наданої позивачем до суду
копії витягу з Журналу реєстрації
ввозу-вивозу майна товарно-матеріальні
цінності автомобілем, зазначеним у
подорожньому листі, ввезено на
територію заводу 18.09.2012 17:59 /том 2 а.с. 208/.

Однак, як вбачається з копії
прибуткового ордеру /том 2 а.с. 205/ та
витягу з картки рахунку 204 /том 2 а.с. 211/,
товар "ярлики" від ТОВ "Дон-Прес"
оприбуткований позивачем 17.09.2012, тобто
за день до дати ввезення товару на
територію заводу /18.09.2012/, що зазначена
у Журналі.

Суд зазначає, що згідно статті 11
Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України № 363 від 14.10.1997 р.,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20.02.1998р. за №128/2568 /у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, далі - Правила
перевезення/, визначено, що основними
документами на перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.

Підпунктом 11.5. Правил перевезення
передбачено, що товарно-транспортну
накладну на перевезення вантажів
автомобільним транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник 4 засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом).

Підпунктом 11.7. Правил перевезення
передбачено, що перший примірник
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземплярі-засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом) передається
Перевізнику.

Крім того, підпунктом 10.5. Правил
перевезення передбачено, що місце
фактичної здачі приймання вантажу
точно зазначається в договорі з
наступним уточненням у заявці.

Позивачем не надано до перевірки
та до суду доказів на підтвердження
перевезення товарно-матеріальних
цінностей від ТОВ "Дон-Прес", а саме
товарно-транспортних накладних або
дорожніх листів.

Суд зазначає, що правові наслідки у
вигляді виникнення права платника
податку на віднесення до податкового
кредиту сум витрачених на придбання
товарно-матеріальних цінностей можуть
створювати лише реально вчинені
господарські операції з придбання
товарів, що пов'язані з рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу, та відповідають економічному
змісту, відображеному в укладених
платником податку договорах, а не лише
оформлення відповідних документів або
рух грошових коштів на рахунках
платників податку.

Позивач не надав суду належних
доказів реальності постачання товару
від ТОВ "Дон-Прес" за податковою
накладною № 12 від 06.09.2012.

Про відсутність реального
характеру відповідної операції
свідчать також доводи податкового
органу з посиланням на акт ДПІ у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
08.11.2013 № 2204/26-55-22-07/31778085, за висновками
якого за результатами зустрічної
звірки встановлено відсутність
реального здійснення операцій ТОВ
"Дон-Прес" в результаті взаємовідносин
з контрагентами-постачальниками - ТОВ
"Вергус" та контрагентами-покупцями, у
період з 01.09.2012 по 30.09.2012, а також
відсутність факту передачі ТМЦ (робіт,
послуг) від контрагентів
постачальників - ТОВ "Вергус" в
результаті взаємовідносин з
контрагентами - постачальниками - ТОВ
"Вергус" та контрагентами-покупцями у
період з 01.09.2012 по 30.09.2012 /том 1 а.с. 143-147/.

Зазначене вище у своїй сукупності
дає підстави для висновку про
відсутність фактичних господарських
відносин між позивачем та ТОВ "Дон-Прес"
за податковою накладною № 12 від 06.09.2012,
тобто про безтоварність даної
господарської операції, та свідчить
про правомірність висновків
контролюючого органу щодо завищення
позивачем суми податкового кредиту за
січень 2013 року та відповідно заниження
позивачем податку на додану вартість
за січень 2013 року на суму 2858 грн. /том 2
а.с. 28/.

На підтвердження здійснення
господарських операцій з придбання
труб у ТОВ "Виробничо-комерційне
підприємство "Еталон" позивачем надано
копію договору поставки № 00005/1-110 від
07.05.2012 /том 2 а.с. 186-187/, за умовами якого
постачальник /ТОВ
"Виробничо-комерційне підприємство
"Еталон"/ зобов'язується передати у
власність покупця /ТОВ "Оржицький
цукровий завод"/ для використання його
у виробничій господарській діяльності,
а покупець зобов'язується прийняти
вказаний товар та сплатити за нього
грошові кошти на умовах договору.

Позивачем надано до суду копії
податкових накладних, виписаних ТОВ
"Виробничо-комерційне підприємство
"Еталон": № 4 від 02.11.2012 на товар "труба 89
х 3,5 ГОСТ 8732-78" на загальну суму 2825,04 грн.,
у тому числі ПДВ - 470,84 грн. та № 31 від
31.10.2012 на товар "труба 89 х 3,5 ГОСТ 8732-78" на
загальну суму 6510 грн., у тому числі ПДВ -
1085 грн. /том 2 а.с. 201-202/.

ТОВ "Виробничо-комерційне
підприємство "Еталон" зареєстровано як
юридична особа 29.04.2010 /том 2 а.с. 17-19/,

Згідно письмової інформації,
наданої відповідачем щодо реєстрації
платниками ПДВ суб'єктів
господарювання згідно АІС "Податковий
блок" свідоцтво платника ПДВ ТОВ
"Виробничо-комерційне підприємство
"Еталон" № 100286851 від 07.06.2010 є діючим /том
2 а.с. 29/.

На підтвердження факту
здійснення господарських операцій за
вказаним договором поставки позивач
надав до суду копії специфікацій,
копію видаткової накладної, копію
прибуткового ордеру, копію рахунку на
оплату, копії банківських виписок,
копію витягу з Журналу реєстрації
ввозу-вивозу майна та копію картки
рахунку 201 за листопад 2012 /том 2 а.с. 188-200/.

Згідно пункту 3.5 договору поставки №
0005/1-110 від 07.05.2012 постачальник
зобов'язаний надати покупцю разом з
товаром наступні документи: податкова
накладна; товарно-транспортна
накладна, сертифікат відповідності,
санітарно-гігієнічний висновок на
товар; сертифікат якості /том 2 а.с. 186/.

При цьому, відповідно до п. 2.3
договору якість товару
підтверджується сертифікатом якості
(відповідності), який передається
одночасно з товаром.

Однак, позивачем не надано до
перевірки та до суду
товарно-транспортної накладної,
сертифікату відповідності,
санітарно-гігієнічного висновку на
товар, сертифікату якості, обов'язкова
наявність яких передбачена умовами
договору поставки.

Позивачем не надано до перевірки
та до суду доказів на підтвердження
перевезення товарно-матеріальних
цінностей від ТОВ
"Виробничо-комерційне підприємство
"Еталон" /м. Київ/ до ТОВ "Оржицький
цукровий завод", а саме
товарно-транспортних накладних або
дорожніх листів.

На підтвердження факту
перевезення товару згідно накладної №
90 на територію заводу позивачем надано
до суду копію витягу з Журналу
реєстрації ввозу-вивозу майна, у якому
зазначено дату ввезення 03.11.2012 та час
12:58/13:07 /том 2 а.с. 191/.

Однак, згідно наданої копії
прибуткового ордеру № 90 та витягу з
карти рахунку 201 за листопад 2012 року
товарно-матеріальні цінності
оприбутковані 02.11.2012, тобто на день
раніше від зазначеної у Журналі дати
ввезення товару на територію заводу.

Згідно п.п.1.2 п.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.95
за №168/704 /надалі - Положення/
встановлено, що записи в облікових
регістрах провадяться на підставі
первинних документів.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення
первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Згідно з п.п. 2.4 п.2 Положення первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Відповідно до п.п. 2.16 п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку /у редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин/ забороняється приймати
до виконання первинні документи на
операції, що суперечать
нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам. Такі документи
повинні бути передані керівнику
підприємства, установи для прийняття
рішення.

Суд зазначає, що первинні документи,
які складені суб'єктами господарської
діяльності на операції, що суперечать
законодавчим і нормативним актам, та
такі що не відповідають сутності і не
несуть доказовості відносно змісту
здійсненної операції не є документами,
які можуть бути підставою для
відображення в облікових регістрах
бухгалтерського та податкового обліку.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позивачем не надано
доказів фактичного виконання договору
поставки № 00005/1-110 від 07.05.2012 в частині
поставки ТОВ "Виробничо-комерційне
підприємство "Еталон" товарів,
зазначених у податкових накладних,
виписаних ТОВ "Виробничо-комерційне
підприємство "Еталон" № 4 від 02.11.2012 та №
31 від 31.10.2012.

Крім того, у акті ДПІ у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
02.10.2013 № 1092/22-01/37078580 зафіксовано, що ТОВ
"Виробничо-комерційне підприємство
"Еталон" здійснювало діяльність,
спрямовану на здійснення операцій,
пов'язаних з наданням податкової
вигоди третім особам, за висновками
вказаного акту перевіркою встановлено
відсутність об'єктів оподаткування при
придбанні та продажу товарів (послуг)
ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство
"Еталон" за період з 23.07.2012 по 21.06.2013, які
підпадають під визначення п.п. 48.5.1 п. 48.5,
п. 48 ст. 48, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188
Податкового кодексу України /том 1 а.с.
148-162/.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
погоджується з висновками
контролюючого органу щодо порушення
позивачем вимог статті 198 Податкового
кодексу України, що полягає у завищенні
суми податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ
"Виробничо-комерційне підприємство
"Еталон" за жовтень 2012 року на суму 1085
грн. та за листопад 2012 року на суму 471
грн. та відповідно заниження суми
податку на додану вартість за жовтень
2012 року на суму 1085 грн. та за листопад 2012
року на суму 471 грн.

Перевіркою встановлено та
зафіксовано в акті перевірки, що у
вересні 2013 року СТОВ "Зоря" здійснено
повернення ТОВ "Оржицький цукровий
завод" суми попередньої оплати у
розмірі 202235,82 грн., у тому числі ПДВ -
33707,97 грн. відповідно до платіжного
доручення № 1685 від 12.09.2013. ТОВ
"Оржицький цукровий завод" не проведено
коригування податкового кредиту
декларації з ПДВ за вересень 2013 року на
суму поверненої попередньої оплати, у
тому числі ПДВ - 33705,97 грн. Коригування
податкового кредиту по даній операції
не проводилося й в наступних звітних
(податкових) періодах та уточнюючих
розрахунках до них.

З огляду на викладене, відповідач
дійшов висновку про порушення
позивачем п.п. 192.1.1 п. 192.1, п. 192.3 ст. 192
Податкового кодексу України та
завищення суми податкового кредиту
декларації з податку на додану
вартість на суму 33706 грн., у тому числі
за вересень 2013 року на суму 33706 грн.

Матеріалами справи підтверджено,
що 12.09.2013 СТОВ "Зоря" перераховано
позивачу кошти в розмірі 202235,82 грн. із
призначенням платежу "повернення
оплати по договору б/н від 01.01.2007, у тому
числі ПДВ 20% - 33705,97 грн." /том 3 а.с. 143/.

Відповідно до п. 192.1 ст. 192
Податкового кодексу України, якщо
після постачання товарів/послуг
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
наступний за постачанням перегляд цін,
перерахунок у випадках повернення
товарів/послуг особі, яка їх надала, або
при поверненні постачальником суми
попередньої оплати товарів/послуг,
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та
отримувача підлягають відповідному
коригуванню.

Підпунктом 192.1.1 п. 192.1 ст. 192
Податкового кодексу України визначено,
що якщо внаслідок такого перерахунку
відбувається зменшення суми
компенсації на користь платника
податку - постачальника, то: а)
постачальник відповідно зменшує суму
податкових зобов'язань за результатами
податкового періоду, протягом якого
був проведений такий перерахунок, та
надсилає отримувачу розрахунок
коригування податку; б) отримувач
відповідно зменшує суму податкового
кредиту за результатами такого
податкового періоду в разі, якщо він
зареєстрований як платник податку на
дату проведення коригування, а також
збільшив податковий кредит у зв'язку з
отриманням таких товарів/послуг.

Згідно з п. 192.3 ст. 193 Податкового
кодексу України результат перерахунку
податкових зобов'язань і податкового
кредиту постачальника та отримувача
відображається у складі податкової
декларації за звітний податковий
період у порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

При цьому, відповідно до п. 198.2 ст. 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" /чинного до 01.01.2011/ податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається: дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Таким чином, у платника податків
виникає право, а не обов'язок включити
суму ПДВ до складу податкового кредиту,
зокрема, у разі списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг).

Представник позивача у судовому
засіданні пояснив, що позивач не
включав до складу податкового кредиту
суму податку на додану вартість в
розмірі 33705,97 грн. по взаємовідносинам з
СТОВ "Зоря" у період з 01.01.2007 по
вересень 2013 та не збільшував
податковий кредит на суму ПДВ 33705,97 грн.
у зв'язку з перерахування коштів СТОВ
"Зоря".

У свою чергу відповідачем під час
перевірки не встановлено та у ході
судового розгляду справи не надано
суду будь-яких доказів того, що позивач
включав суму ПДВ у розмірі 33705,97 грн. до
складу свого податкового кредиту у
зв'язку зі списанням коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг).

З огляду на частину 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якої в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, суд
приходить до висновку, що відповідачем
не доведено факт порушення позивачем
п.п. 192.1.1 п. 192.1, п. 192.3 ст. 192 Податкового
кодексу України та завищення суми
податкового кредиту декларації з
податку на додану вартість на суму 33706
грн., у тому числі за вересень 2013 року на
суму 33706 грн.

Зважаючи на те, що оскаржуваний
висновок є правовим актом
індивідуальної дії, та згідно частини 2
статті 162 Кодексу адміністративного
судочинства України, у разі його
неправомірності, визнається судом
протиправним і скасовується, суд
вважає за необхідне згідно частини 2
статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України вийти за межі
позовних вимог про скасування
податкового повідомлення-рішення,
натомість, визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Лубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області від 29 квітня 2014
року № в частині збільшення
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Оржицький цукровий
завод" суми грошового зобов'язання за
платежем "податок на додану вартість" в
розмірі 42132 грн. 50 коп., у тому числі: за
основним платежем - в сумі 33706 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - в сумі 8426 грн. 50 коп. (25%).

Разом з тим, податкове
повідомлення-рішення Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 29
квітня 2014 року № в частині
збільшення Товариству з обмеженою
відповідальністю "Оржицький цукровий
завод" суми грошового зобов'язання за
платежем "податок на додану вартість" в
розмірі 6246 грн. 25 коп., у тому числі: за
основним платежем - в сумі 4997 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - в сумі 1249 грн. 25 коп. (25%), -
винесене на підставі, в межах
повноважень, у спосіб, що передбачені
законодавством України та з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення .

Надаючи оцінку податковим
повідомленням-рішенням від 29.04.2014 №
та від 18.07.2014 № , суд дійшов
наступних висновків.

Як вбачається з письмових
пояснень відповідача /том 3 а.с. 75/
перевіркою встановлено, що позивачем
на порушення п. 138.3, абз. "г" п.п. 138.10.6 п.
138.10 ст. 138, ст. 159 Податкового кодексу
України включено до складу інших
витрат (інших витрат звичайної
діяльності та інших операційних
витрат) суму списаної безнадійної
дебіторської заборгованості в 2013 році
в розмірі 8450690 грн., що виникла по
господарських операціях, проведених у
2010 році, та включених до складу витрат
платника податків в попередніх
податкових періодах.

Перевіркою встановлено та
зафіксовано в акті, що сума
дебіторської заборгованості ТОВ
"Оржицький цукровий завод" виникла у 2010
році на підставі реалізації продукції
(цукру-піску та мішків) відповідно до
укладених з ТОВ "Центр українсько -
китайського співробітництва"
договорів комісії від 01.02.2010 № С/10/К-01/2
та від 30.04.2010 № КС 2003/2010 на суму 10140828,52
грн., у тому числі ПДВ - 1690138,09 грн.

Встановлене порушення контролюючий
орган обґрунтовує тим, що позивач не
звертався до суду з позовом про
стягнення дебіторської заборгованості
як з покупця, так із комісіонера або із
заявою про порушення справи про їх
банкрутство, відтак, у підприємства
відсутні підстави для списання
безнадійної дебіторської
заборгованості відповідно до приписів
п.п. 159.1.1 п. 159.1 ст. 159 Податкового кодексу
України. Зазначає, що у звітах
комісіонера ТОВ "Центр українсько -
китайського співробітництва" у
порушення вимог ч. 1 ст. 1022 Цивільного
кодексу України відсутні дані щодо
фактичного покупця продукції,
переданої по договорах комісії,
відомості про укладені договори та
реквізити первинних документів, що
підтверджують витрати, які понесені
комісіонером на виконання договору
комісії, що підлягають компенсації. До
перевірки позивачем не надано
документи, що підтверджували би
транспортування цукру, видаткових
документів на продукцію, договорів
зберігання товару, переданого згідно
актів приймання-передачі, хоча такі
документи запитувалися контролюючим
органом. Позивачем не було заявлено
вимог про погашення дебіторської
заборгованості в процесі банкрутства
боржника ТОВ "Центр українсько -
китайського співробітництва" та не
вчинено будь-яких заходів та дій щодо
стягнення дебіторської
заборгованості чи повернення
переданого на комісію цукру.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.02.2010 між ВАТ "Оржицький цукровий
завод" /комітент/ та ТОВ "Центр
українсько-китайського
співробітництва" /комісіонер/ укладено
договір комісії № С/10/К-01/2, за умовами
якого комітент доручає, а комісіонер
зобов'язується від свого імені та за
рахунок комітента за винагороду
заключати договори на реалізацію
цукру-піску в мішках по 50 кг, в
кількості 1607,450 тн. по ціні 4593 грн. 42 коп.
за 1 тону без ПДВ на суму 7383692 грн. 98 коп.
без ПДВ та мішки п/п в кількості 32147
штук за ціною 2 грн. 05 коп. без ПДВ на
загальну суму 65905 грн. 45 коп. без ПДВ.
Загальна сума даного договору
становить 8939518 грн. 12 коп., в т.ч. ПДВ -
1489919 грн. 69 коп. /том 2 а.с. 89/.

За змістом акту № 1 від 01.02.2010
приймання-передачі до договору
комісії від 01.02.2010 №С/10/К-01/2 в смт.
Новооржицьке ВАТ "Оржицький цукровий
завод" передало, а ТОВ "Центр
українсько-китайського
співробітництва" прийняло для
реалізації цукор - пісок в мішках по 50
кг в кількості і по ціні, наведеній у
таблиці /том 2 а.с. 90/.

За змістом акту № 2 від 02.02.2010
приймання-передачі до договору
комісії від 01.02.2010 №С/10/К-01/2 в смт.
Новооржицьке ВАТ "Оржицький цукровий
завод" передало, а ТОВ "Центр
українсько-китайського
співробітництва" прийняло для
реалізації цукор - пісок в мішках по 50
кг в кількості і по ціні, наведеній у
таблиці /том 2 а.с. 91/.

У вказаних актах приймання -
передачі зазначено, що товар
знаходиться на складі ВАТ "Оржицький
цукровий завод" (Полтавська область.
Оржицький р-н, смт. Новооржицьке).

Крім того, 30.04.2010 між ТОВ
"Оржицький цукровий завод" /комітент/ та
ТОВ "Центр українсько-китайського
співробітництва" /комісіонер/ укладено
договір комісії № КС 2003/2010, за умовами
якого комітент доручає, а комісіонер
зобов'язується від свого імені та за
рахунок комітента за винагороду
укласти провочини на реалізацію
товару в асортименті, кількості та по
ціні, зазначеній у заявці - дорученні,
яка видається комітентом комісіонеру
та є невід'ємною частиною договору /том
2 а.с. 93/.

Позивачем не надано до перевірки
та до суду заяви - доручення, що є
невід'ємною частиною вказаного вище
договору.

За змістом акта № 1 від 30.04.2010
приймання-передачі до договору
комісії № КС 2003/2010 від 30.04.2014 в с.
Вознесенське-1 ТОВ "Оржицький
цукровий завод" передало, а ТОВ "Центр
українсько-китайського
співробітництва" прийняло цукор -
пісок білий в кількості і по ціні,
наведеній у таблиці /том 2 а.с. 94/.

У вказаному акті приймання -
передачі зазначено, що товар
знаходиться на складі за адресою с.
Вознесенське-1, Золотоношський район,
Черкаська область, ВАТ "Пальмирський
цукровий завод".

Відповідно до ч. 1 ст. 1022
Цивільного кодексу України після
вчинення правочину за дорученням
комітента комісіонер повинен надати
комітентові звіт і передати йому все
одержане за договором комісії.

Позивачем надано до перевірки
копії звітів комітенту № 2 від 02.02.2010 до
договору № С/10/К-01/2 від 01.02.2010 на суму
8939518,12 грн., у тому числі, ПДВ - 1489919,69
грн. та № 7 від 12.07.2010 до договору № КС
2003/2010 від 30.04.2010 на суму 1201310,4 грн., у
тому числі, ПДВ - 200218,40 грн. /том 2 а.с. 92,
95/.

Листом ТОВ "Оржицький цукровий
завод" № 17 від 21.03.2014 на запит
контролюючого органу від 18.03.2014 №
1391/10/16-18-22-01-12 /том 2 а.с. 87/ повідомлено, що
під час інвентаризації дебіторської
заборгованості згідно ПСБО на її суму
створено резерв сумнівних боргів
станом на 30.12.2011, а при аналізі
заборгованостей Дт та Кт станом на
30.09.2013, звернувшись з запитом до ЄДР
виявлено інформацію, що підприємство
визнано банкрутом станом на 25.10.2012.
Згідно норм ст. 159 та п. 14.1.11 ПК України
вказана заборгованість відображена в
декларації на прибуток за 2013 рік /том 2
а.с. 88/.

Згідно п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
безнадійна заборгованість -
заборгованість, що відповідає одній з
таких ознак: а) заборгованість за
зобов'язаннями, щодо яких минув строк
позовної давності; б) прострочена
заборгованість, що не погашена
внаслідок недостатності майна
фізичної особи, за умови, що дії
кредитора, спрямовані на примусове
стягнення майна боржника, не призвели
до повного погашення заборгованості; в)
заборгованість суб'єктів
господарювання, визнаних банкрутами у
встановленому законом порядку або
припинених як юридичні особи у зв'язку
з їх ліквідацією; г) заборгованість, яка
виявилася непогашеною внаслідок
недостатності коштів, одержаних після
звернення кредитором стягнення на
заставлене майно відповідно до закону
та договору, за умови, що інші дії
кредитора щодо примусового стягнення
іншого майна позичальника, визначені
нормативно-правовими актами, не
призвели до повного покриття
заборгованості; ґ) заборгованість,
стягнення якої стало неможливим у
зв'язку з дією обставин непереборної
сили, стихійного лиха (форс-мажорних
обставин), підтверджених у порядку,
передбаченому законодавством; д)
прострочена заборгованість померлих
фізичних осіб, а також осіб, які у
судовому порядку визнані безвісно
відсутніми, недієздатними або
оголошені померлими, а також
прострочена заборгованість фізичних
осіб, засуджених до позбавлення волі.

До набрання чинності Податкового
кодексу України врегулювання
безнадійної заборгованості
здійснювалося відповідно до вимог ст. 12
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств".

Порядок урегулювання безнадійної
та сумнівної заборгованості
встановлено статтею 159 Податкового
кодексу України.

Відповідно до п.п. 159.1.1 п. 159.1 ст. 159
Податкового кодексу України платник
податку - продавець товарів, робіт,
послуг має право зменшити суму доходу
звітного періоду на вартість
відвантажених товарів, виконаних
робіт, наданих послуг у поточному або
попередніх звітних податкових
періодах у разі, якщо покупець таких
товарів, робіт, послуг затримує без
погодження з таким платником податку
оплату їх вартості (надання інших видів
компенсації їх вартості). Таке право на
зменшення суми доходу виникає, якщо
протягом звітного періоду
відбувається будь-яка з таких подій:

а) платник податку звертається до
суду з позовом (заявою) про стягнення
заборгованості з такого покупця або
про порушення справи про його
банкрутство чи стягнення заставленого
ним майна;

б) за поданням продавця нотаріус
вчиняє виконавчий напис про стягнення
заборгованості з покупця або стягнення
заставленого майна (крім податкового
боргу).

Платник податку - продавець, який
зменшив суму доходу звітного періоду
на вартість відвантажених товарів,
виконаних робіт, наданих послуг,
відповідно до абзацу першого цього
підпункту зобов'язаний одночасно
зменшити суму витрат цього звітного
періоду на собівартість таких товарів,
робіт, послуг.

Згідно п.п. 159.1.2 п. 159.1 ст. 159
Податкового кодексу України платник
податку - покупець зобов'язаний
зменшити витрати на вартість
заборгованості, визнану судом чи за
виконавчим написом нотаріуса, у
податковому періоді, на який припадає
день набрання законної сили рішення
суду про визнання (стягнення) такої
заборгованості (її частини) або
вчинення нотаріусом виконавчого
напису.

Платник податку - продавець у разі
якщо суд не задовольняє позов (заяву)
такого продавця або задовольняє його
частково чи не приймає позов (заяву) до
провадження (розгляду) або задовольняє
позов (заяву) покупця про визнання
недійсними вимог щодо погашення
заборгованості або її частини (крім
припинення судом провадження у справі
повністю або частково, у зв'язку з
погашенням покупцем заборгованості
або її частини після подання продавцем
позову (заяви)), зобов'язаний збільшити:

дохід відповідного податкового
періоду на суму заборгованості (її
частини), попередньо віднесеної ним до
зменшення доходу згідно з підпунктом
159.1.1 цього пункту;

витрати відповідного податкового
періоду на собівартість (її частину,
визначену пропорційно сумі
заборгованості, включеної до доходу
відповідно до цього підпункту) товарів,
робіт, послуг, за якими виникла така
заборгованість, попередньо віднесену
ним до зменшення витрат згідно з
підпунктом 159.1.1 цього пункту.

Пунктом 5 підрозділу 4 розділу ХХ
Перехідні положення Податкового
кодексу України визначено, що норми
пункту 159.1 статті 159 цього Кодексу не
поширюються на заборгованість, що
виникла у зв'язку із затримкою в оплаті
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, якщо заходи щодо стягнення
таких боргів здійснювалися до набрання
чинності розділом III цього Кодексу. З
метою оподаткування відображення в
обліку продавця та покупця такої
заборгованості здійснюється до
повного погашення чи визнання такої
заборгованості безнадійною у такому
порядку: порядок урегулювання
сумнівної заборгованості, щодо якої
заходи із стягнення розпочато до
набрання чинності розділом III цього
Кодексу.

Платник податку - продавець
зобов'язаний збільшити дохід
відповідного податкового періоду на
суму заборгованості (її частини),
попередньо віднесеної ним до складу
витрат або відшкодованої за рахунок
страхового резерву і у разі, якщо
протягом такого податкового періоду
відбувається будь-яка з таких подій:

а) суд не задовольняє позову (заяви)
продавця або задовольняє його частково
чи не приймає позову (заяви) до
провадження (розгляду) або задовольняє
позов (заяву) покупця про визнання
недійсними вимог щодо погашення цієї
заборгованості або її частини;

б) сторони договору досягають згоди
щодо продовження строків погашення
заборгованості чи списання всієї суми
заборгованості або її частини (крім
випадків укладення мирової угоди в
межах процедур відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом, визначених
законом);

в) продавець, який не отримав
відповіді на претензію протягом
строків, визначених законом, або
отримав від покупця відповідь про
визнання наданої претензії, але не
отримує оплати (інших видів
компенсацій у рахунок погашення
заборгованості) протягом визначених у
такій претензії строків та при цьому
протягом наступних 90 днів не
звертається до суду (господарського
суду) із заявою про стягнення
заборгованості або про порушення
справи про його банкрутство чи
стягнення заставленого ним майна.

Витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців щодо ТОВ "Центр
українсько-китайського
співробітництва" підтверджено, що до
ЄДР 08.05.2012 було внесено судове рішення
про визнання юридичної особи банкрутом
і відкриття ліквідаційної процедури, а
25.10.2012 до ЄДР внесено запис про
припинення ТОВ "Центр
українсько-китайського
співробітництва" за судовим рішенням
про припинення юридичної особи у
зв'язку з визнанням її банкрутом від
09.10.2012 № 15/165-б, господарський суд м.
Києва /том 2 а.с. 20-23/.

ТОВ "Оржицький цукровий завод" не
звертався до суду з позовом про
стягнення заборгованості з ТОВ "Центр
українсько-китайського
співробітництва" або покупця або із
заявою про порушення справи про їх
банкрутство .

Позивачем не здійснювалися
будь-які заходи щодо стягнення такого
боргу і до набрання чинності розділом
III цього Кодексу.

Позивачем також не надано суду
доказів того, що ним зменшувалася сума
доходів у порядку, встановленому
статтею 159 Податкового кодексу
України.

Суд відхиляє доводи позивача про
те, що для відображення витрат згідно
абз. "г" п.п. 138.10.6 п. 138.10 ст. 138 Податкового
кодексу України не потрібно
здійснювати заходи із стягнення
боргів, виходячи з наступного.

Відповідно до положень абз. "г" п.п.
138.10.6 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу
України інші витрати звичайної
діяльності (крім фінансових витрат), не
пов'язані безпосередньо з виробництвом
та/або реалізацією товарів, виконанням
робіт, наданням послуг, зокрема,
витрати на створення резерву сумнівної
заборгованості визнаються витратами з
метою оподаткування в сумі безнадійної
дебіторської заборгованості з
урахуванням підпункту 14.1.11 пункту 14.1
статті 14 цього Кодексу.

Однак, сам порядок урегулювання
безнадійної та сумнівної
заборгованості визначено статтею 159
Податкового кодексу України та
пунктом 5 підрозділу 4 розділу ХХ
Перехідних положень Податкового
кодексу України, які є спеціальними
нормами.

Відповідно до п.п. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" датою збільшення
валових витрат виробництва (обігу)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата списання
коштів з банківських рахунків платника
податку на оплату товарів (робіт,
послуг), а в разі їх придбання за
готівку - день їх видачі з каси платника
податку; або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт
(послуг). Згідно з п.п. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" датою збільшення
валового доходу вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
зарахування коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), що підлягають продажу, у
разі продажу товарів (робіт, послуг) за
готівку - дата її оприбуткування в касі
платника податку, а за відсутності
такої - дата інкасації готівки у
банківській установі, що обслуговує
платника податку; або дата
відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного надання
результатів робіт (послуг) платником
податку.

Із письмових пояснень
представника відповідача встановлено,
що позивачем до складу валових доходів
у 2010 році віднесено дохід від продажу
товарів, реалізованих відповідно до
договорів комісії від 01.02.2010 № С/10/К-01/2
та від 30.04.2010 № КС 2003/2010 у 1 та 3 кварталах
2010 року та до складу валових витрат
віднесено витрати по виготовленню
готової продукції цукру-піску і мішків,
які реалізовано відповідно до
договорів комісії в попередніх
податкових періодах по даті їх
виникнення /том 3 а.с. 76/.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Пунктом 138.3 ст. 138 Податкового
кодексу України передбачено, що у
цілях цього розділу суми, відображені у
складі витрат платника податку, у тому
числі в частині амортизації
необоротних активів, не підлягають
повторному включенню до складу його
витрат.

Таким чином, оскільки ТОВ
"Оржицький цукровий завод" по
господарській операції з реалізації
продукції згідно договорів комісії від
01.02.2010 № С/10/К-01/2 та від 30.04.2010 № КС 2003/2010
включено як дохід від продажу товарів,
так і понесені витрати, тому суми,
відображені у складі витрат платника
податку не підлягають повторному
включенню до складу його витрат.

Крім того, слід зазначити, що у
звітах комітенту взагалі відсутні
дані щодо фактичного покупця
продукції, переданої по договорах
комісії, та відомості про укладені
договори.

Позивачем не надано до перевірки та
до суду документів, що свідчили би про
повідомлення комісіонером комітента
про порушення контрагентами умов
договорів, пов'язаних зі строками та
порядком проведення розрахунків, хоча
умовами договорів комісії передбачено
обов'язок комісіонера відразу
повідомити комітента про порушення
контрагентами умов виконання
договорів, пов'язаних зі строками та
порядком проведення розрахунків. Більш
того, пунктами 2.3.3 вказаних договорів
комісії встановлено обов'язок
комісіонера у випадку порушення
контрагентами умов договорів поставки,
пов'язаних зі строками і порядком
проведення розрахунків, передати
комітенту по першій його вимозі усі
права по таким договорам.

Однак, позивачем не надано суду
доказів заявлення вимог ТОВ "Центр
українсько - китайського
співробітництва" про передачу йому
прав по договорам поставки.

Позивачем не заявлено вимог про
погашення дебіторської заборгованості
в процесі банкрутства боржника ТОВ
"Центр українсько - китайського
співробітництва" та не вчинено
будь-яких заходів та дій щодо стягнення
дебіторської заборгованості чи
повернення переданого на комісію
цукру.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
погоджується з висновками про
порушення позивачем п. 138.3 абз. "г" п.п.
138.10.6 п. 138.10 ст. 138, ст. 159 Податкового
кодексу України та завищення у рядку
06.4 податкової декларації про податок
на прибуток підприємства "Інші витрати
звичайної діяльності та інші
операційні витрати" показників в сумі
8450690 грн., внаслідок чого підприємством
занижено податок на прибуток за 2013 рік
на суму 1204194 грн. та завищено від'ємне
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток за 2013 рік в сумі
1845760 грн.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123
Податкового кодексу України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що податкові повідомлення-рішення від
29.04.2014 № та від 18.07.2014 № , -
винесені Лубенською ОДПІ на підставі,
в межах повноважень, у спосіб, що
передбачені законодавством України та
з врахуванням всіх обставин,
необхідних для прийняття рішень.

Відтак, позовні вимоги про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 29.04.2014 №
та від 18.07.2014 № , - необґрунтовані
та задоволенню не підлягають.

Таким чином позов підлягає
задоволенню частково.

Відповідно до частини 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини 2
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" розмір судового збору за подання
позовних заяв майнового характеру
становить 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

При зверненні до суду з даним позовом
позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 487 грн. 20 коп., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 618 від 13.08.2014 /том 1 а.с. 2/.

Враховуючи вищевикладене,
стягненню з ТОВ "Оржицький цукровий
завод" на користь Державного бюджету
України підлягає решта суми судового
збору у розмірі 4343 грн. 39 коп.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Оржицький
цукровий завод" до Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
скасування податкових повідомлень -
рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 29 квітня 2014 року № ,
яким Товариству з обмеженою
відповідальністю "Оржицький цукровий
завод" збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем "збір у
вигляді цільової надбавки до діючого
тарифу на електричну та теплову
енергію, крім електроенергії,
виробленої кваліфікованими
когенераційними установками" за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в розмірі 170 грн. (сто
сімдесят гривень).

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 29 квітня 2014 року № , в
частині збільшення Товариству з
обмеженою відповідальністю "Оржицький
цукровий завод" суми грошового
зобов'язання за платежем "податок на
додану вартість" в розмірі 42132 грн. 50
коп. (сорок дві тисячі сто тридцять дві
гривні п'ятдесят копійок), у тому числі:
за основним платежем - в сумі 33706 грн.
(тридцять три тисячі сімсот шість
гривень) та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - в сумі 8426 грн. 50
коп. (вісім тисяч чотириста двадцять
шість гривень п'ятдесят копійок).

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оржицький цукровий
завод" (ідентифікаційний код 05463791, пошт.
інд. 37714, Полтавська область, Оржицький
район, смт. Новооржицьке, вул. Леніна, 2)
на користь Державного бюджету України
решту суми судового збору в розмірі 4343
грн. 39 коп. (чотири тисячі триста сорок
три гривні тридцять дев'ять копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 01
грудня 2014 року.

Суддя
С.С. Сич