Справа № 2-а/1412/975/12
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року м.
Київ К/800/40770/14

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді: Олексієнка М.М.
(доповідач),

суддів: Бутенка В.І.,

Весельської Т.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва (далі -
УПФ), департаменту праці та соціального
захисту населення Миколаївської
міської ради, відділу освіти
Миколаївської міської ради, третя
особа: орган опіки і піклування
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради про зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії і
виплатити допомогу дитині-сироті за
касаційною скаргою представника УПФ на
постанову Заводського районного суду
м. Миколаєва від 13 грудня 2012 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2014
року,

в с т а н о
в и л а :

У травні 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом, відповідно до якого просив
зобов'язати:

УПФ призначити йому за період з 10.10.2003
року по 12.10.2011 року пенсію як дитині -
сироті у розмірі двократної соціальної
пенсії та перерахувати і виплатити
різницю між розміром фактично
сплаченої пенсії по втраті
годувальника та розміром пенсії
дитині-сироті, починаючи з 10 жовтня 2003
року по 12 жовтня 2011 року;

Департамент праці та соціального
захисту населення Миколаївської
міської ради призначити і виплатити
щомісячну допомогу як на дитині, яка
перебувала під піклуванням, у розмірі,
що дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом для дитини відповідного віку
та середньомісячним розміром
одержуваних на дитину пенсій,
починаючи з 10 жовтня 2003 року по 12 жовтня
2006 року;

стягнути з відділу освіти
Миколаївської міської ради одноразову
допомогу, що виплачується
дітям-сиротам на день досягнення
повноліття у розмірі 795,00 грн.;

стягнути з відповідачів пропорційно
витрати на правову допомогу у розмірі
500,00 грн., судовий збір.

Постановою Заводського районного суду
м. Миколаєва від 13 грудня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 25 квітня 2014 року, позовні вимоги
задоволено. Зобов'язано УПФ: призначити
пенсію ОСОБА_2 як дитині-сироті за
період з 10 жовтня 2003 року по 12 жовтня 2011
року у розмірі двократної соціальної
пенсії за відповідний період; провести
за вказаний період перерахунок між
розміром фактично сплаченої пенсії
позивачу по втраті годувальника у
розмірі 50 % від прожиткового мінімуму
та розміром пенсії дитини-сироти у
двократному розмірі соціальної пенсії;
виплати різницю між пенсією виплаченою
по втраті годувальника та розміром
пенсії дитини-сироти у двократному
розмірі соціальної пенсії, починаючи з
10 жовтня 2003 року по 12 жовтня 2011 року.
Зобов'язано департамент праці та
соціального захисту населення
Миколаївської міської ради призначити
і виплатити ОСОБА_2 щомісячну допомогу,
як на дитину, яка перебувала під
піклуванням, у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом для
дитини відповідного віку та
середньомісячним розміром одержуваних
на дитину пенсій. Стягнуто з відділу
освіти Миколаївської міської ради на
користь ОСОБА_2 795 грн. одноразової
допомоги, що виплачується
дітям-сиротам на день досягнення
повноліття. Покладено обов'язок по
відшкодуванню судових витрат.

У касаційній скарзі представник УПФ, з
посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
допущені судами, просить попередні
судові рішення скасувати і ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.
Вказує на те, що всі виплати позивачу
здійснювалися на підставі документів,
які знаходилися у пенсійній справі.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
касаційної скарги частково з
урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, матір'ю ОСОБА_2 (позивача),
ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2. Батько записаний за
правилами статті 135 Сімейного кодексу
України.

Рішенням виконавчого комітету
Миколаївської міської ради від 28
жовтня 2005 року № 2070 призначено ОСОБА_4
призначено піклувальником над
неповнолітнім ОСОБА_2, та зазначено, що
померла мати мала статус
матері-одиначки.

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
УПФ із заявою про проведення
перерахунку, донарахування та виплати
раніше недоплаченої пенсії, як
дитині-сироті. Листом УПФ від 11 травня
2012 року № 206-К-7 відмовлено у здійсненні
перерахунку пенсії з тих підстав, що в
пенсійній справі відсутні документи
про встановлення йому статусу круглої
сироти, та особистого звернення про
виділення частки пенсії у зв'язку з
втратою годувальника. У цьому листі
зазначено, що позивач отримував пенсію
у наступних розмірах: з 09.10.2003 року - 91,80
грн.; з 01.01.2004 року -102,82 грн.; з 01.08.2004 року
- 117,82 грн.; з 01.09.2004 року - 142,35 грн.; з 12.01.2005
року - 173,51 грн.; з 01.01.2006 року -182,51 грн.; з
01.04.2006 року - 187,01 грн.; з 01.01.2006 року по
31.10.2006 року - 190,51 грн. Будь яких інших
виплат не отримував.

Із зазначеними виплатами позивач не
погодився, оскільки, на його
переконання, розмір не відповідає
вимогам чинного законодавства та
порушує його конституційні права на
соціальний захист, тому звернувся із
заявою про їх перерахунок.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
відповідачами допущено протиправну
бездіяльність, яка виявилася у
порушені права позивача, як
дитини-сироти на пенсійне забезпечення
та соціальну допомогу.

З урахуванням фактичних обставин
справи, рішення судів попередніх
інстанцій є помилковими у частині
визначення способу захисту порушеного
права.

Умови, норми і порядок пенсійного
забезпечення громадян України, із
числа дітей-сиріт, визначається
законами України від 9 липня 2003 року №
1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
1058-ІV), від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про
охорону дитинства», постановою
Кабінету Міністрів України від 5 квітня
1994 року №226 (зі змінами) «Про поліпшення
виховання, навчання, соціального
захисту та матеріального забезпечення
дітей-сиріт і дітей, позбавлених
батьківського піклування»,
постановами правління ПФУ.

Виходячи з положень, передбачених
частиною другою статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини першої статті 44
Закону № 1058-ІV заява про перерахунок
пенсії та необхідні документи
подаються до територіального органу
Пенсійного фонду особисто або через
представника.

Згідно з положеннями частини п'ятої
статті 45 Закону № 1058-ІV, документи про
призначення (перерахунок) пенсії
розглядає територіальний орган
Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з
дня їх надходження приймає рішення про
призначення (перерахунок) або про
відмову в призначенні (перерахунку)
пенсії.

Аналіз вказаних нормативних актів
свідчить про те, що за результатами
заяви та доданих до неї документів
пенсійний орган повинен ухвалити
рішення про призначення (перерахунок)
чи про відмову у призначенні
(перерахунку) раніше призначеної
пенсії.

Як свідчать фактичні обставини справи,
УПФ на підставі звернення ОСОБА_2 від
24.04.2012 року рішення про перерахунок чи
відмову у перерахунку раніше
призначеної пенсії не приймало, тому
суди попередніх інстанцій невірно
обрали спосіб захисту, зобов'язавши
призначити пенсію.

Виходячи зі змісту частини другої
статті 2 КАС України під діями суб'єкта
владних повноважень необхідно
розуміти активну поведінку цього
суб'єкта, яка може мати вплив на права,
свободи та інтереси фізичних чи
юридичних осіб.

Під бездіяльністю розуміється пасивна
поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
права, свободи чи інтереси фізичних або
юридичних осіб, в тому числі не
прийняття рішення у випадках, коди таке
рішення повинно бути прийнято
відповідно до вимог закону.

Отже, суд, в даному випадку, при обранні
способу захисту порушених права
позивача, повинен був визнати
протиправною бездіяльність УПФ щодо
неналежного розгляду заяви ОСОБА_2 про
призначення пенсії.

Крім того, повноваження суду при
вирішенні адміністративної справи
визначені статтею 162 КАС України.
Відповідно до пункту 2 частини першої
цієї норми у разі задоволення
адміністративного позову, суд може
ухвалити постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії. При
цьому, у випадку, коли закон встановлює
повноваження суб'єкта публічної влади
в імперативній формі, тобто його
діяльність чітко визначена законом, то
суд може зобов'язати відповідача
прийняти конкретне рішення чи вчинити
дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений
дискреційними повноваженнями, то суд
може лише вказати на виявлені
порушення, допущені при прийнятті
оскаржуваного рішення (дій), та
зазначити норму закону, яку відповідач
повинен застосувати при вчиненні
певної дії (прийнятті рішення) з
урахуванням встановлених судом
обставин.

Оскільки, як зазначалося вище, УПФ
рішення про призначення або відмову в
призначенні пенсії не приймало, тому
суд може лише зобов'язати відповідача у
відповідності до частини п'ятої статті
45 Закону № 1058-ІV розглянути заяву та
прийняти рішення з урахуванням
положень встановлених судом обставин.

На підставі встановлених обставин та
норм права, попередні судові рішення
підлягають зміні в частині визначення
способу захисту порушених прав
позивача, визначивши протиправною
бездіяльність УПФ щодо неналежного
розгляду заяви позивача та зобов'язати
в межах компетенції прийняти рішення з
приводу заяви про призначення пенсії.

Керуючись статтями 220, 222, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва задовольнити
частково.

Постанову Заводського районного суду
м. Миколаєва від 13 грудня 2012 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2014
року змінити в частині способу захисту
порушеного права ОСОБА_2.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва щодо
неналежного розгляду заяви ОСОБА_2 про
призначення пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі м.
Миколаєва розглянути заяву ОСОБА_2 про
призначення пенсії по втраті
годувальника та прийняти відповідне
рішення.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

Т.Ф. Весельська