Справа № 592/9553/14-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 р.Справа № 592/9553/14-аКолегія суддів
Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Ковпаківського районного суду м. Суми
від 22.09.2014р. по справі № 592/9553/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах

про визнання дій протиправними,
зобов'язання до перерахунку пенсії та
проведення нарахування,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах, в якому просив
визнати протиправними дії відповідача
при призначенні пенсії та її
перерахунку; зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
провести нарахування пенсії на
підставі ч.1 ст.50-1 Закону України «Про
прокуратуру» (в редакції що діяла у 2010
році) з 05.03.2010 року в розмірі 88%
місячного заробітку, наданого
Прокуратурою Сумської області для
призначення пенсії, та виплату в
зазначених вище розмірах з урахуванням
раніше виплачених сум; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії з 01.07.2012 року в розмірі 88%
місячного заробітку, визначеного в
довідці прокуратури Сумської області
від 18.07.2012 року №18-3 та виплату в
зазначених вище розмірах з урахуванням
раніше виплачених сум; зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах здійснити перерахунок пенсії з
12.03.2014 року в розмірі 88% місячного
заробітку, визначеного в довідці
Національної академії прокуратури
України від 11.03.2014 року №31/1/37 вих.14 та
виплату з урахуванням раніше
виплачених сум.

Ухвалою Ковпаківського районного суду
м. Суми від 22.09.2014р. по справі № 592/9553/14-а
адміністративний позов в частині
позовних вимог за період з 05.03.2010 року
по 04.03.2014 - залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить її змінити в
частині застосування строків.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України фіксування судового засідання
25.11.2014 року за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши ухвалу суду першої
інстанції, та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції
України частиною національного
законодавства України є Конвенція про
захист прав і основних свобод людини 1950
року, ратифікована Верховною Радою
України (Закон України від 17.07.97 №
475/97-ВР) /далі Конвенція/. Юрисдикція
Європейського суду з прав людини є
обов'язковою в усіх питаннях, що
стосуються тлумачення та застосування
Конвенції.

Колегія суддів також бере до уваги, що
п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції гарантує кожному
право на звернення до суду. Таким чином,
ця стаття проголошує "право на суд",
одним з аспектів якого є право на
доступ, тобто право подати до суду
позов.

Отже, ст. 6 Конвенції детально описує
процесуальні гарантії, які надаються
сторонам у спорі при розгляді позову в
національному суді, а саме:
справедливий, публічний і швидкий
розгляд незалежним і безстороннім
судом, створеним відповідно до закону.

Стаття 13 Конвенції визначає, що кожна
людина, права і свободи якої, викладені
у цій Конвенції, порушуються, має
ефективний засіб захисту у
відповідному національному органі
незалежно від того, що порушення було
вчинене особами, які діяли в офіційній
якості.

Колегія суддів бере до уваги та
наголошує, що відповідно до ст. 8
Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права. Звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Статтею 55 Основного Закону
регламентовано, що права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом. Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Кожен має
право будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань.

Також, слід відзначити, що ст. 129
Конституції України регламентовано, що
судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише закону.
Правосуддя здійснюється судовими
органами на підставі процесуального
законодавства, яке регламентує
процедуру розгляду та вирішення справ.

Порядок розгляду та вирішення справ
адміністративним судом визначений КАС
України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 6 КАС України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Водночас, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції, залишаючи позов в
частині без розгляду, в порушення вимог
статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства України не звернув увагу
та не надав належної юридичної оцінки
обставині щодо пропуску позивачем
строку звернення до суду,
встановленого статтею 99 КАС.

Згідно із положенням ч. 1 ст. 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод, чи інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який обчислюється з дня коли
особа дізналась або повинна була
дізнатись про порушення своїх прав,
свобод та інтересів.

З урахуванням наведеного, для
вирішення питання про правильність
застосування судом строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи слід з'ясувати яким
саме рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
права цієї особи, коли розпочався
перебіг цього строку.

Між тим, судом не досліджено питання
про те, чи надавались позивачу
відомості про розмір її пенсії, коли
позивач отримала такі відомості.

На вказані обставини суд належної
уваги не звернув, та виніс ухвалу з
помилковим застосуванням норм
процесуального права, фактично
обмеживши позивача у здійсненні прав,
передбачених ст. 55 Конституції України.

Колегія суддів вважає доводи
апеляційної скарги щодо неповноти
з'ясування обставин у справі і
порушення судом при постановленні
ухвали норм процесуального права
обґрунтованими.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.204 КАС України
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199,
ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду
м. Суми від 22.09.2014р. по справі №
592/9553/14-а скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах про
визнання дій протиправними,
зобов'язання до перерахунку пенсії та
проведення нарахування направити до
суду 1 інстанції для продовження
розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Бегунц А.О. Подобайло З.Г.