Справа № 814/3046/14
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

04 грудня 2014 року
Справа № 814/3046/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Желєзного І.В.
секретар судового засідання Зощак В.В.
розглянувши адміністративну справу

за позовомУправління Пенсійного фонду
України в м. Первомайську та
Первомайському районі Миколаївської
області, вул.Революції,36, Первомайськ,
Миколаївська область, 55213

доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

простягнення заборгованості зі сплати
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі
1747 гривень 80 копійок, ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Первомайську та Первомайському
районі Миколаївської області
звернулось до суду з позовом про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованості по сплаті
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 2010 рік в сумі 1747 гривень
80 копійок.

В обгрунтування вимог позивач
зазначив, що відповідач зареєстрований
в Управлінні Пенсійного фонду як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Первомайську та
Первомайському районі Миколаївської
області розраховано суму доплати до
мінімального страхового внеску з
урахуванням частки, яка надходила від
сплати відповідачем єдиного податку,
що підлягає сплаті за 2010 рік, що складає
- 1747 гривень 80 копійок. Враховуючи
викладене, позивачем відповідно до
вимог Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон №1058)
виставлена відповідачу вимога про
сплату недоїмки від 09.07.2012 року №Ф-1615-У
на суму 1747 гривень 80 копійок. Вимога
відповідачем до суду не оскаржена,
заборгованість не сплачена, у зв'язку з
чим позивач просив позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову
заперечувала, посилаючись на т, що вона
є платником єдиного податку та
звільнена від сплати страхових внесків
на підставі Указу Президента України
від 03.07.1998 №727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємства». Крім
того, на думку відповідача у Управління
Пенсійного фонду України в м.
Первомайську та Первомайському районі
Миколаївської області відсутні
повноваження щодо стягнення сум
страхових внесків.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши наявні в них фактичні дані,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позову і можливість
його задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідач зареєстрований в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Первомайську та Первомайському
районі Миколаївської області як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підтверджується
повідомленням про взяття на облік
фізичної особи-підприємця за №
7/1406.

Відповідно до підпункту 4 пункту 8
розділу XV Закону України № 1058 (в
редакції Закону № 2461-VІ від 08.07.2010)
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2
статті 17 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженою
Постановою правління Пенсійного фонду
України 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663 страхувальники (роботодавці та
інші особи, які відповідно до Закону
сплачують страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування) зобов'язані нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 6 ст. 20 Закону №
1058-ІV страхувальники зобов'язані
сплачувати страхові внески, нараховані
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше ніж через 20 календарних днів
із дня закінчення цього періоду.
Базовим звітним періодом для
страхувальників, зазначених у пункті 5
статті 14 цього Закону (фізичні
особи-суб'єкти підприємницької
діяльності, включаючи фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування), є квартал.

Відповідно до абз. 6-7 пункту 7 розділу VIII
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України від 08.07.2003 № 2464 -VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

На період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

На підставі досліджених доказів судом
встановлено, що відповідач є суб'єктом
підприємницької діяльності, та
зареєстрований в Управлінні
Пенсійного фонду України як платник
збору на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Як вбачається із матеріалів справи за
результатами господарської діяльності
за 2010 рік відповідач має
заборгованість по внесках на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, яка складає - 1747 гривень 80
копійок, що підтверджується
розрахунком заборгованості зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та вимогою про сплату
недоїмки.

Щодо посилання відповідача на
відсутність обов'язку сплачувати
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Статтею 5 Закону № 1058 встановлено, що
цей Закон регулює відносини, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону. Відповідно до п. 2 ст. 5 Закону №
1058, коло платників страхових внесків,
їх права та обов`язки, порядок
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками
визначаються виключно цим Законом.

Згідно з п. 1 ст. 7 Закону № 1058
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування здійснюється за
принципами законодавчого визначення
умов і порядку здійснення
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; обов'язковості
страхування осіб, які працюють на
умовах трудового договору (контракту)
та інших підставах, передбачених
законодавством, а також осіб, які
забезпечують себе роботою самостійно,
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності,
заінтересованості кожної працездатної
особи у власному матеріальному
забезпеченні після виходу на пенсію,
рівноправності застрахованих осіб
щодо отримання пенсійних виплат та
виконання обов'язків стосовно сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною 4 статті 18 Закону № 1058
страхові внески не включаються до
складу податків, інших обов`язкових
платежів, що складають систему
оподаткування. На страхові внески не
поширюється податкове законодавство.

Указ Президента України від 03.07.1998 №
727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб`єктів малого підприємництва" (в
редакції Указу Президента України №
746/99 від 28.06.1999) являє собою нормативний
акт, сфера дії якого розповсюджується
на податкові правовідносини.

Виходячи з вищенаведеного, посилання
відповідача на Указ Президента України
від 03.07.1998 № 727/98 є безпідставними,
оскільки питання щодо кола платників
страхових внесків, їх права та
обов`язки, порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками врегульоване саме
Законом № 1058. З цього випливає, що Указ
Президента вступає всупереч з вимогами
цього Закону. При колізії положень,
зазначених у законі та підзаконних
нормативних актах, яким в даному
випадку є Указ Президента,
застосовується закон, як такий, що має
вищу юридичну силу.

Закон України "Про систему
оподаткування" від 25.06.1991 № 1251-XII є
спеціальним законом з питань
оподаткування, який не
розповсюджуються на законодавство в
сфері загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування.
Тому посилання на норми Закону № 1251-ХІІ
є недоречним.

Підстав для застосування до спірних
правовідносин норм, передбачених
Господарським кодексом України немає,
оскільки питання нарахування,
обчислення та сплати страхових внесків
в системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування
повністю врегульовано нормами Закону
№ 1058.

Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону № 1058
особами, що підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню
(застрахованими особами) визначені
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності.

Пунктом 5 статті 14 Закону № 1058
застраховані особи, зазначені в п. 3 та 4
ст. 11 цього Закону є страхувальниками, а
згідно з ч. 1 ст. 15 Закону № 1058 -
платниками страхових внесків.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058 ці
страхувальники зобов`язані
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону
№ 1058 встановлено, що особи, зазначені в
пунктах 3 і 4 статті 11 сплачують
страхові внески, що перераховуються до
солідарної системи на умовах і в
порядку, визначених цим Законом та в
розмірах, передбачених для платників
збору (юридичних та фізичних осіб)
Законом України "Про збір на
обов`язкове державне пенсійне
страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі -
Закон № 400), але не менше мінімального
страхового внеску.

Фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом. Сума
страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Статтею 4 Закону № 400 для суб`єктів
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, встановлена ставка
внесків на загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 33,2 відсотки від фактичних
витрат на оплату праці.

Згідно статті 19 Закону № 1058 для осіб,
зазначених у п. 5 ст. 14 цього Закону
страхові внески до солідарної системи
нараховуються на суми доходу
(прибутку), отриманого від відповідної
діяльності, що підлягає оподаткуванню
податком на доходи фізичних осіб.

Тобто, питання щодо порядку
нарахування та сплати внесків на
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування суб`єктами
підприємницької діяльності - фізичними
особами, які обрали спрощену систему
оподаткування (сплату єдиного податку),
повністю врегульовано нормами Закону
№ 1058.

Відповідно до ст. 20 Закону № 1058
страхові внески обчислюються
територіальним органом Пенсійного
фонду на підставі складених актів
перевірки правильності нарахування та
сплати страхових внесків, звітності, що
подається страхувальником,
бухгалтерських та інших документів, що
підтверджують суму заробітної плати
(доходу), на які відповідно до цього
закону нараховуються страхові внески.

На підставі пункту 6 статті 20 Закону №
1058 страхувальники зобов`язані
сплачувати страхові внески, нараховані
за відповідний базовий період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду. При
цьому, у відповідності до п. 12 ст. 20
Закону № 1058, страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків.

У відповідності з п. 2 ст. 106 Закону № 1058
суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, вважаються
простроченою заборгованістю із сплати
страхових внесків (недоїмкою).

Територіальні органи Пенсійного фонду
України на підставі ст. 106 Закону № 1058
та п. 8 Інструкції № 21-1 надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату.

В зв'язку з порушенням відповідачем
законодавства у сфері
загальнообов'язкового державного
страхування шляхом несвоєчасної
сплати внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
позивачем відповідно до вимог Закону
№1058 була надіслана за юридичною
адресою відповідача вимога про сплату
про сплату недоїмки від 09.07.2012 № Ф-1615-У в
сумі 1747 гривень 80 копійок, однак вимога
повернулась з відміткою поштової
установи про невручення.

Відповідно до пп.8.3 п. 8 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України №21-1 від19.12.2003
року, затвердженою Постановою
Правління Пенсійного фонду України,
якщо страхувальник на день надсилання
йому органом Пенсійного фонду вимоги
не повідомив у встановленому законом
порядку про зміну його
місцезнаходження (місця проживання),
вимога вважається належним чином
врученою навіть у разі її повернення як
такої, що не знайшла адресата. Сума, яка
зазначена в вимозі відповідачем не
оскаржена та вважається узгодженою.

Відповідно до пунктів 3 та 14 статті 106
Закону №1058-ІV страхувальник протягом
десяти робочих днів із дня одержання
вимоги про сплату недоїмки
зобов'язаний сплатити суми боргу, що
зазначені у вимозі. У разі якщо
страхувальник, який одержав вимогу про
сплату недоїмки і протягом десяти
робочих днів після її отримання не
сплатив зазначену суму, орган
Пенсійного фонду має право звернутися
до суду з позовом про стягнення боргу.

Враховуючи те, що відповідачем вимога
про сплату недоїмки в судовому порядку
не оскаржувалась, строк на її
оскарження сплив, вимога є узгодженою.

Судом встановлено, управління ПФУ
правомірно у межах своїх повноважень
на підставі даних особового рахунку
платника визначено відповідачу
заборгованість зі сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 2010 рік в сумі 1747 гривень
80 копійок, яка є доплатою до
мінімального страхового внеску з
урахуванням частки, яка надходила від
сплати відповідачем єдиного податку та
правомірно склало вимогу.

Щодо посилання відповідача на
правомірність діяльності Управління,
як державної установи та відсутність
повноважень щодо стягнення сум
страхових внесків.

Згідно Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах, районах у містах, а також містах
та районах, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
30.04.2002 № 8-2 (з наступними змінами та
доповненнями) Управління є юридичною
особою, має самостійний баланс, рахунки
в органах Державної казначейської
служби України та уповноважених
банках, печатку із зображенням
Державного Герба України та своїм
найменуванням. Штатний розпис та
кошторис видатків на утримання
Управління затверджуються начальником
відповідного регіонального управління
Фонду. Управління очолює начальник,
який призначається на посаду і
звільняється з неї начальником
відповідного регіонального управління
Фонду за погодженням з головою
відповідної місцевої державної
адміністрації та Пенсійним фондом
України.

Згідно норм Цивільного кодексу
України юридичні особи, залежно від
порядку їх створення, поділяються на
юридичних осіб приватного права та
юридичних осіб публічного права.

Юридична особа публічного права
створюється розпорядчим актом
Президента України, органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування

Порядок утворення та правовий статус
юридичних осіб публічного права
встановлюються Конституцією України
та законом.

Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра соціальної політики України.
Положення про Пенсійний фонд України
затверджено Указом Президента від
06.04.2011 № 384/2011 (далі - Положення). Згідно
пункту 7 Положення про Пенсійний фонд
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи. Затвердження положення про
територіальні органи Пенсійного фонду
України є компетенцією Пенсійного
фонду України, що зазначено у п. 11 п.п. 5
Положення.

Установчими документами відповідно до
чинного законодавства є рішення про
утворення юридичної особи або
засновницький договір, а у випадках,
передбачених законом, статут
(положення).

Так, постановою правління Пенсійного
фонду України від 30.04.2002 № 8-2
затверджено Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах, районах у містах а також містах
та районах (далі - Положення), на
підставі якого і діє Управління.

Підсумовуючи, посилання
відповідача на відсутність обов'язку
про сплаті внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування є безпідставними та
спростовуються фактичними даними
наявними у матеріалах справи.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
належить задовольнити.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86,
159-163, 167, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Первомайську та
Первомайському районі Миколаївської
області 1747 гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів в порядку ст. 186
КАС України.

Суддя
І. В. Желєзний