Справа № 808/5578/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2014 року 10 год. 55 хв. Справа №
808/5578/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Рибакової М.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Приазовської районної державної
адміністрації Запорізької області

про: визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся з
адміністративним позовом до
Приазовської районної державної
адміністрації Запорізької області
(далі - відповідач) про визнання
протиправним рішення про відмову у
затвердженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки зі зміною
її цільового призначення, викладеному
у листі № 74/05-12 від 16.07.2014, та про
зобов'язання затвердити такий проект
землеустрою.

Посилаючись на те, що нормами
Земельного та Водного кодексів України
не передбачено заборон та обмежень
щодо ведення садівництва та
городництва на землях в межах
водозахисних та прибережних захисних
смуг, а також на те, що належна позивачу
земельна ділянка знаходиться за межами
прибережної захисної смуги, ширина
якої затверджена рішеннями
Приморсько-Пасадської сільської ради
від 30.05.2002 та Приазовської районної
ради Запорізької області № 15 від 27.06.2002,
позивач вважає оскаржуване рішення
незаконним та необґрунтованим.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав у повному
обсязі, просив його задовольнити та
надав пояснення, аналогічні викладеним
у позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засіданні не прибув, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Відповідачем
подавалось клопотання, відповідно до
якого відповідач позов не визнає та
просить розглянути справу без участі
його представника, у зв'язку з чим
справу розглянуто без участі
представника відповідача (а.с. 67).

Вислухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши обставини справи
та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві
власності належить земельна ділянка
площею 1,0000 га на території
Приморсько-Посадської сільської ради
Приазовського району Запорізької
області з цільовим призначенням «для
ведення особистого селянського
господарства». Кадастровий номер
земельної ділянки :02:004:0570 (а.с. 25-28).

На замовлення позивача на підставі
договору від 10.04.2014 №104 фізичною
особо-підприємцем ОСОБА_3
(сертифікований
інженер-землевпорядник ) розроблено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки (зміна цільового
призначення), який погоджено відділом
містобудування та архітектури
Приазовської районної державної
адміністрації Запорізької області,
Відділом Держземагенства у
Приазовському районі Запорізької
області Головного управління
Держземагенства у Запорізькій області,
Департаментом екології та природних
ресурсів Запорізької обласної
державної адміністрації, Державним
підприємством «Науково-дослідний
центр «Охоронна археологічна служба
України» Інституту археології
Національної академії наук, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями проекту та висновків
зазначених погоджувальних організацій
(а.с. 11-54).

16.06.2014 позивач звернувся до
Приазовської районної державної
адміністрації Запорізької області із
заявою про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки зі зміною цільового
призначення з ведення особистого
селянського господарства на
індивідуальне садівництво, загальною
площею 1,0000 га на території
Приморсько-Посадської сільської ради,
кадастровий номер :02:004:0570.

Відповіддю від 16.07.2014 №74/05-12 відповідач
повідомив, що вздовж річок, морів і
навколо озер, водосховищ та інших
водойм, відповідно до вимог статей 60,61
Земельного кодексу України, статей 87, 88,
89 Водного кодексу України в межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги шириною не менше 2
кілометрів від урізу води з метою
охорони поверхневих водних об'єктів
від забруднення і засмічення та
збереження їх водності.
Вищезазначеними нормами законодавства
України передбачено обмеження
господарської діяльності при
використанні земельних ділянок
прибережних захисних смугах уздовж
річок, навколо водойм та островах, а
саме забороняється садівництво та
городництво. З урахуванням наведеного
заява позивача була залишена без
задоволення.

Не погоджуючись з відмовою у
затвердженні проекту відведення
позивачу зазначеної земельної ділянки,
позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини 1, 3 та 5 статті 20
Земельного кодексу України, віднесення
земель до тієї чи іншої категорії
здійснюється на підставі рішень
органів державної влади, Верховної
Ради Автономної Республіки Крим, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим
та органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок здійснюється за проектами
землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
здійснюється за ініціативою власників
земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
провадиться:

щодо земельних ділянок, розташованих у
межах населеного пункту, - сільською,
селищною, міською радою;

щодо земельних ділянок, розташованих
за межами населених пунктів, - районною
державною адміністрацією, а щодо
земельних ділянок, розташованих за
межами населених пунктів, що не входять
до території району, або в разі якщо
районна державна адміністрація не
утворена, - Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, обласною державною
адміністрацією.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки приватної власності,
цільове призначення якої змінюється,
розробляється на замовлення власника
земельної ділянки без надання дозволу
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органу виконавчої влади, органу
місцевого самоврядування на його
розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється в
порядку, встановленому законом.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1
цього Кодексу.

Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування у місячний
строк з дня отримання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, погодженого в порядку,
встановленому статтею 186-1 цього
Кодексу, приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та зміну
її цільового призначення.

Відмова Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, органу виконавчої
влади чи органу місцевого
самоврядування у зміні цільового
призначення земельної ділянки або
залишення клопотання без розгляду
можуть бути оскаржені до суду.

Види використання земельної ділянки в
межах певної категорії земель (крім
земель сільськогосподарського
призначення та земель оборони)
визначаються її власником або
користувачем самостійно в межах вимог,
встановлених законом до використання
земель цієї категорії, з урахуванням
містобудівної документації та
документації із землеустрою.

Земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
використовуються їх власниками або
користувачами виключно в межах вимог
щодо користування землями певного виду
використання, встановлених статтями 31,
33-37 цього Кодексу.

За приписами статті 186-1 Земельного
кодексу України проект землеустрою
щодо відведення земельних ділянок усіх
категорій та форм власності підлягає
обов'язковому погодженню з
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у межах населеного
пункту або земельної ділянки за межами
населеного пункту, на якій розташовано
об'єкт будівництва або планується
розташування такого об'єкта, подається
також на погодження до структурних
підрозділів районних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій у сфері містобудування
та архітектури, а якщо місто не входить
до території певного району, - до
виконавчого органу міської ради у
сфері містобудування та архітектури, а
в разі, якщо такий орган не утворений, -
до органу виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань
містобудування та архітектури чи
структурного підрозділу обласної
державної адміністрації з питань
містобудування та архітектури.

Розробник подає на погодження до
органу, визначеного в частині першій
цієї статті, за місцем розташування
земельної ділянки оригінал проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, а до органів, зазначених у
частинах другій і третій цієї статті, -
завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій -
третій цієї статті, зобов'язані
протягом десяти робочих днів з дня
одержання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або копії
такого проекту безоплатно надати або
надіслати рекомендованим листом з
повідомленням розробнику свої
висновки про його погодження або про
відмову в такому погодженні з
обов'язковим посиланням на закони та
прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Органам, зазначеним у частинах першій -
третій цієї статті, при погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки забороняється
вимагати:

додаткові матеріали та документи, не
включені до проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
відповідно до статті 50 Закону України
«Про землеустрій»;

надання погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки будь-якими іншими органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень,
експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
самостійно та незалежно від погодження
проекту іншими органами, зазначеними у
частинах першій - третій цієї статті, у
визначений законом строк.

Як вбачається зі змісту рішення
Приазовської районної державної
адміністрації Запорізької області,
викладеному в листі від 16.07.2014 № 74/05-12,
про відмову у затвердженні проекту
землеустрою щодо відведення ОСОБА_2
земельної ділянки зі зміною її
цільового призначення на «ведення
індивідуального садівництва» площею
1,000 га, воно прийнято з посиланням на
статті 60, 61 Земельного кодексу України,
статті 87, 88, 89 Водного кодексу України.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 60
Земельного кодексу України, вздовж
річок, морів і навколо озер, водосховищ
та інших водойм з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності встановлюються прибережні
захисні смуги.

Прибережні захисні смуги
встановлюються по берегах річок та
навколо водойм уздовж урізу води (у
меженний період) шириною:

а) для малих річок, струмків і потічків,
а також ставків площею менш як 3 гектари
- 25 метрів;

б) для середніх річок, водосховищ на
них, водойм, а також ставків площею
понад 3 гектари - 50 метрів;

в) для великих річок, водосховищ на них
та озер - 100 метрів.

При крутизні схилів більше трьох
градусів мінімальна ширина
прибережної захисної смуги
подвоюється.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 61
Земельного кодексу України, прибережні
захисні смуги є природоохоронною
територією з режимом обмеженої
господарської діяльності.

У прибережних захисних смугах уздовж
річок, навколо водойм та на островах
забороняється:

а) розорювання земель (крім підготовки
ґрунту для залуження і залісення), а
також садівництво та городництво;

б) зберігання та застосування
пестицидів і добрив;

в) влаштування літніх таборів для
худоби;

г) будівництво будь-яких споруд (крім
гідротехнічних, навігаційного
призначення, гідрометричних та
лінійних), у тому числі баз відпочинку,
дач, гаражів та стоянок автомобілів;

ґ) влаштування звалищ сміття,
гноєсховищ, накопичувачів рідких і
твердих відходів виробництва,
кладовищ, скотомогильників, полів
фільтрації тощо;

д) миття та обслуговування
транспортних засобів і техніки.

Об'єкти, що знаходяться у прибережній
захисній смузі, можуть
експлуатуватися, якщо при цьому не
порушується її режим. Не придатні для
експлуатації споруди, а також ті, що не
відповідають встановленим режимам
господарювання, підлягають винесенню з
прибережних захисних смуг.

Режим господарської діяльності на
земельних ділянках прибережних
захисних смуг уздовж річок, навколо
водойм та на островах встановлюється
законом.

Статтею 87 Водного кодексу України
визначено, що для створення
сприятливого режиму водних об'єктів,
попередження їх забруднення,
засмічення і вичерпання, знищення
навколоводних рослин і тварин, а також
зменшення коливань стоку вздовж річок,
морів та навколо озер, водосховищ і
інших водойм встановлюються
водоохоронні зони.

Водоохоронна зона є природоохоронною
територією господарської діяльності,
що регулюється.

На території водоохоронних зон
забороняється:

1) використання стійких та сильнодіючих
пестицидів;

2) влаштування кладовищ,
скотомогильників, звалищ, полів
фільтрації;

3) скидання неочищених стічних вод,
використовуючи рельєф місцевості
(балки, пониззя, кар'єри тощо), а також у
потічки.

Зовнішні межі водоохоронних зон
визначаються за спеціально
розробленими проектами.

Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Виконавчі комітети сільських,
селищних, міських рад зобов'язані
доводити до відома населення, всіх
заінтересованих організацій рішення
щодо меж водоохоронних зон і
прибережних захисних смуг, а також
водоохоронного режиму, який діє на цих
територіях.

Контроль за створенням водоохоронних
зон і прибережних захисних смуг, а
також за додержанням режиму
використання їх територій
здійснюється виконавчими комітетами
сільських, селищних, міських рад і
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

За приписами статті 88 Водного кодексу
України, з метою охорони поверхневих
водних об'єктів від забруднення і
засмічення та збереження їх водності
вздовж річок, морів і навколо озер,
водосховищ та інших водойм в межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги.

Прибережні захисні смуги
встановлюються по берегах річок та
навколо водойм уздовж урізу води (у
меженний період) шириною:

для малих річок, струмків і потічків, а
також ставків площею менше 3 гектарів -
25 метрів;

для середніх річок, водосховищ на них
та ставків площею більше 3 гектарів - 50
метрів;

для великих річок, водосховищ на них та
озер - 100 метрів.

Якщо крутизна схилів перевищує три
градуси, мінімальна ширина прибережної
захисної смуги подвоюється.

Прибережні захисні смуги
встановлюються на земельних ділянках
всіх категорій земель, крім земель
морського транспорту.

Землі прибережних захисних смуг
перебувають у державній та комунальній
власності та можуть надаватися в
користування лише для цілей,
визначених цим Кодексом.

У межах існуючих населених пунктів
прибережна захисна смуга
встановлюється з урахуванням
містобудівної документації.

Прибережні захисні смуги
встановлюються за окремими проектами
землеустрою.

Проекти землеустрою щодо встановлення
меж прибережних захисних смуг (з
установленою в них пляжною зоною)
розробляються в порядку, передбаченому
законом.

Уздовж морів та навколо морських заток
і лиманів встановлюється прибережна
захисна смуга шириною не менше двох
кілометрів від урізу води.

Відповідно до статті 89 Водного кодексу
України, прибережні захисні смуги є
природоохоронною територією з режимом
обмеженої господарської діяльності.

У прибережних захисних смугах уздовж
річок, навколо водойм та на островах
забороняється:

1) розорювання земель (крім підготовки
грунту для залуження і залісення), а
також садівництво та городництво;

2) зберігання та застосування
пестицидів і добрив;

3) влаштування літніх таборів для
худоби;

4) будівництво будь-яких споруд (крім
гідротехнічних, навігаційного
призначення, гідрометричних та
лінійних), у тому числі баз відпочинку,
дач, гаражів та стоянок автомобілів;

5) миття та обслуговування транспортних
засобів і техніки;

6) влаштування звалищ сміття,
гноєсховищ, накопичувачів рідких і
твердих відходів виробництва,
кладовищ, скотомогильників, полів
фільтрації тощо.

Об'єкти, що знаходяться у прибережній
захисній смузі, можуть
експлуатуватись, якщо при цьому не
порушується її режим. Не придатні для
експлуатації споруди, а також ті, що не
відповідають встановленим режимам
господарювання, підлягають винесенню з
прибережних захисних смуг.

Зазначеними нормами чинного
законодавства України не встановлено
заборони щодо здійснення садівництва
та городництва при використанні
земельних ділянок прибережних
захисних смугах уздовж річок, навколо
водойм та островах, що спростовує
доводи відповідача, які викладені в
оскаржуваному рішенні.

Окрім того, Рішенням Приазовської
районної ради Запорізької області від
27.06.2002 №15 було затверджено розмір площі
прибережної захисної смуги вздовж
берегу Азовського моря для
Приморсько-Посадської сільської ради
довжиною 3447 м, шириною 50 м, площею 11,68
га.(а.с. 49-50).

Рішенням Приморсько-Посадської
сільської ради від 30.05.2002 №14 про
затвердження розміру і площі
прибережної захисної смуги вздовж
берега Азовського моря було
затверджено прибережну захисну смугу
довжиною 3447 м, шириною 50 м від урізу
води, загальною площею 11,68 га.(а.с. 47)

Відповідно до акту встановлення меж
ділянки в натурі, межі прибережної
захисної смуги встановлені в натурі
27.06.2012 (а.с. 48).

Рішенням Господарського суду
Запорізької області від 10.06.2013 у справі
№908/1719/13, залишеним без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 03.09.2013 та
постановою Вищого господарського суду
України від 07.11.2013, відмовлено у
задоволенні позовної заяви Прокурора
Приазовського району Запорізької
області в інтересах держави в особі
Державної інспекції сільського
господарства в Запорізькій області
щодо визнання недійсним рішення
Приазовської районної ради від 27.06.2002
№15.(а.с. 70-77).

Підставою для відмови у задоволенні
позову стали встановлені судом
обставини, що ширина прибережної
захисної смуги в 50 метрів від урізу
води, встановлена виходячи з
конкретних умов планування та забудови
Приазовського району. Для встановлення
меж прибережної захисної смуги в
натурі була створена комісія, за
результатами роботи якої складені
відповідні акти. Згідно цих актів, при
встановлені меж прибережної захисної
смуги в натурі ніяких зауважень з боку
зацікавлених осіб не надходило, в актах
зафіксовано, що земельна ділянка може
використовуватись тільки за цільовим
призначенням.

Статтею 124 Конституції України
закріплено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до положень частини 1 статті
72 Кодексу адміністративного
судочинства України, обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, твердження відповідача
щодо межі прибережної захисної смуги
уздовж морів та навколо морських заток
і лиманів у два кілометри від урізу
води не відповідає вимогам
законодавства, оскільки відповідно до
законодавства, в населених пунктах
прибережна захисна смуга може
встановлюватися лише з урахуванням
того, як була здійснена забудова на
момент встановлення захисної смуги.

Судовим рішенням, яке набрало законної
сили, встановлено правомірність
встановлення Приазовською районною
радою ширини прибережної захисної
смуги в 50 метрів від урізу води.

Відповідно до схеми розташування
земельної ділянки, загальною площею
1,0000 га, яка розташована на території
Приморсько-Посадської сільської ради,
вбачається, що відстань від земельної
ділянки до урізу води Азовського моря
становить - 421 м. (а.с. 54)

Враховуючи, що належна позивачу
земельна ділянка не знаходиться у
межах затвердженої 50-ти метрової
прибережної захисної смуги, суд
приходить до висновку, що посилання
відповідача в обґрунтування
оскаржуваної відмови на положення
статей 60, 61 Земельного кодексу України,
статей 87, 88, 89 Водного кодексу України є
необґрунтованими та безпідставними.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

За вказаних обставин суд доходить
висновку про протиправність рішення
відповідача про відмову у затвердженні
проекту відведення позивачу земельної
ділянки площею 1,0000 га (кадастровий №
:02:004:0570) на території
Приморсько-Посадської сільської ради
Приазовського району Запорізької
області, що було викладено у листі
№74/05-12 від 16.07.2014, у зв'язку з чим позовні
вимоги про визнання його протиправним
та скасування підлягають задоволенню.

Заявлені позивачем вимоги про
зобов'язання відповідача затвердити
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 1,0000 га
(кадастровий №:02:004:0570) на
території Приморсько-Посадської
сільської ради Приазовського району
Запорізької області зі зміною її
цільового призначення суд вважає
такими, що не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 20 Земельного
кодексу України, питання про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
розташованої за межами населеного
пункту, та зміну її цільового
призначення належать до виключної
компетенції районної державної
адміністрації.

Статтею 6 Конституції України
закріплено, що державна влада в Україні
здійснюється на засадах її поділу на
законодавчу, виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Таким чином суд не може брати на себе
повноваження, що належать до виключної
компетенції органу виконавчої влади, а
отже в задоволені позовних вимог
позивача про зобов'язання відповідача
затвердити проект землеустрою щодо
відведення позивачу земельної ділянки
площею 1,0000 га (кадастровий
№:02:004:0570) на території
Приморсько-Посадської сільської ради
Приазовського району Запорізької
області слід відмовити.

Разом з тим, для захисту прав позивача у
спірних правовідносинах, суд вважає за
необхідне зобов'язати відповідача
провести повторний розгляд заяви
позивача від 16.06.2014.

З урахуванням викладеного, суд
доходить висновку про необхідність
часткового задоволення вимог позивача.

Відповідно до частини 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, присудженню на користь
позивача підлягають понесенні ним
судові витрати пропорційно до
задоволених вимог (а.с. 2).

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 159-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Приазовської районної
державної адміністрації Запорізької
області, викладене в листі від 16.07.2014 №
74/05-12, про відмову у затвердженні
проекту землеустрою щодо відведення
ОСОБА_2 земельної ділянки зі зміною її
цільового призначення на «ведення
індивідуального садівництва» площею
1,000 га (кадастровий номер :02:004:0570)
на території Приморсько-Посадської
сільської ради Приазовського району
Запорізької області

Зобов'язати Приазовську районну
державну адміністрацію Запорізької
області повторно розглянути заяву
ОСОБА_2 від 16.06.2014.

У решті позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 судові витрати у
розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М Каракуша