Справа № 804/2789/14
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2014 рокусправа № 804/2789/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова
С.М. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року у справі № 804/2789/14 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вето» до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вето» звернулось до
суду з адміністративним позовом, в
якому просило визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Лівобережної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області від 11.09.2013 року № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в України товарів (робіт,
послуг) на суму 989 217,00 грн. (659 478,00 грн. -
за основним платежем; 329 739 - за
штрафними (фінансовими) санкціями). В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав про свою незгоду з висновками
податкового органу, викладеними в акті
перевірки, щодо відсутності
документального підтвердження
виконаних робіт ТОВ "Альянс - ІТС" і ТОВ
"Глас" та доказів використання
отриманих від цих контрагентів послуг
у власній господарській діяльності ТОВ
«Вето», що призвело до безпідставного
віднесення до податкового кредиту суми
податку на додану вартість, сплаченого
позивачем за договорами про надання
послуг.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
березня 2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з рішенням суду,
Лівобережна об'єднана державна
податкова інспекція м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області звернулась з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову у повному
обсязі. Апелянт зазначає, ТОВ "Вето"
безпідставно віднесено до складу
податкового кредиту за січень 2012 року
ПДВ в сумі 67 017 грн., за лютий 2012 року
ПДВ в сумі 67 017 грн., за березень 2012
року ПДВ в сумі 67 017 грн., за травень 2012
року ПДВ в сумі 143 367 грн. за червень 2012
року ПДВ в сумі 76 350 грн., за серпень 2012
року ПДВ в сумі 76 350 грн., за вересень
2012 року ПДВ в сумі 76 350 грн., за жовтень
2012 року ПДВ в сумі 86 010 грн., згідно до
актів виконаних робіт, які оформлені
неналежним чином, а саме: згідно
пред'явленого до перевірки паперового
носія (акту наданих послуг), в якому
відсутній конкретний зміст та обсяги
господарської операції не вказано
детально, які саме послуги було надано,
окрім вищенаведеного загального опису
послуг) та не зазначено конкретно місце
надання зазначених послуг, а також не
зазначено,як саме ТОВ "Альянс - Іст" та
ТОВ "Глас" з кількістю працівників - 1
чоловік може надавати надані послуги.
Відтак, відповідач вважає, що операції
з поставки ТОВ "Альянс - Іст" - ТОВ "Глас"-
ТОВ "Вето" не містять у суті своїй
розумних економічних або інших причин
(ділової мети) систематичного надання
послуг та не спричиняють реального
настання правових наслідків.

У судовому засіданні представник
позивача проти апеляційної скарги
заперечував.

Відповідач, належним чином
повідомлений про день, місце і час
розгляду апеляційної скарги, доказом
чого є повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, у судове засідання не
прибув, про причини неприбуття не
повідомив.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість оскарженого
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог, дійшла
висновку про наявність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з
20.08.2013 року по 27.08.2013 року фахівцями
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області проводилась документальна
позапланова виїзна перевірка ТОВ "Вето"
з питань взаємовідносин з ТОВ "Альянс -
ІТС", ТОВ "Глас" та відображення у
податковому обліку за період з 01.01.2012
року по 31.10.2012 року, за результатами
якої 28.08.2013 року складений Акт №
404/224/32653295 (а.с. 93-112). В ході перевірки
були встановлені порушення 198.2, п. 198.3
ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження
податку на додану вартість у січні,
лютому, березні, травні, червні, серпні,
вересні, жовтні 2012 року на суму 659 478,00
грн., у т.ч.: у січні 2012 року на суму 67 017,00
грн.; у лютому 2012 року на суму 67 017,00 грн.;
у березні 2012 року на суму 67 017,00 грн.; у
травні 2012 року на суму 143 367,00 грн.; у
червні 2012 року на суму 76 350,00 грн.; у
серпні 2012 року на суму 76 350,00 грн.; у
вересні 2012 року на суму 76 350,00 грн.; у
жовтні 2012 року на суму 86 010,00 грн. На
підставі вказаного Акту перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення - рішення від 11.09.2013 року №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в України
товарів (робіт, послуг) на суму 989 217,00
грн., з яких: 659 478,00 грн. - за основним
платежем; 329 739 - за штрафними
(фінансовими) санкціями (а.с.92).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
протиправність спірного податкового
повідомлення-рішення, яке прийнято на
підставі Акту перевірки, що містить
висновки щодо порушень позивачем
податкового законодавства, які
спростовані наданими позивачем
доказами. Апелянт, в свою чергу, вважає
висновки суду першої інстанції
помилковими, оскільки первинні
бухгалтерські документи та документи
податкової звітності складені без
реального здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами - ТОВ «Альянс-ІСТ» та ТОВ
«Глас».

Колегія суддів вважає, що перевірка
висновків податкового органу щодо
порушення позивачем податкового
законодавства має відбуватись шляхом
встановлення обставин реальності
здійснення господарських операцій
через дослідження наявних належних та
допустимих доказів.

Як вбачається зі змісту оскарженої
постанови, судом першої інстанції
встановлено, що 30.04.2012 року між
позивачем та ТОВ «Альянс-ІСТ» був
укладений договір № 43005, а 31.12.2012 року -
договір № 123102 з ТОВ «Глас».

Однак, в матеріалах справи зазначені
договори або їх копії, засвідчені
належним чином вірності оригіналу,
відсутні.

За приписами статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
наявність або відсутність обставин
встановлюється судом на підставі
належних та допустимих доказів, якими є
пояснення сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показання свідків,
письмові і речові докази, висновки
експертів. Статтею 159 цього ж Кодексу
передбачено, що судове рішення повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами , які були
досліджені в судовому засіданні.

Відсутність посилання судом першої
інстанції в оскарженому рішенні на
докази, які були досліджені ним і на
підставі яких встановлені зазначені
вище обставини, свідчить про його
необґрунтованість. Крім того, у справі
відсутні будь-які документи, складені
на підтвердження виконання договору №
43005.

У судовому засіданні представник
позивача пояснив колегії суддів, що між
позивачем та ТОВ «Альянс-ІСТ» був
укладений інший договір - № 43006.
Досліджений під час розгляду
апеляційної скарги Акт перевірки №
404/224/32653295 від 28.08.2013 року містить
інформацію щодо договорів, які були
надані на перевірку - договір поставки
№ 43006 від 30.04.2012 року, укладений між
позивачем та ТОВ «Альянс-ІСТ» та
договір поставки № 123102 від 31.12.2011 року,
укладений між позивачем та ТОВ «Глас»
(а.с.97, 100).

Зважаючи на те, що за своєю правовою
природою Акт перевірки є носієм
інформації, яка була отримана під час
перевірки податковим органом, колегія
суддів дійшла висновку, що останній має
розглядатись як належний та допустимий
доказ при встановленні обставин
укладення господарських договорів та
їх змісту, відтвореного безпосередньо
в цьому Акті.

Так, за умовами договору № 43006 від 30.04.2012
року ТОВ «Альянс-ІСТ» прийняв на себе
зобов'язання з пошуку замовників
охоронних послуг, підготовки та
узгодження договорів, проведення
переговорів стосовно виконання умов
договорів, оформлення технічної
документації, узгодження проектів та
схем монтажу систем безпеки та відео
нагляду об'єктів. Вартість наданих
послуг складає - 458100 грн. у місяць,
загальна сума договору складає - 3700000
грн. Термін дії договору - з 30.04.2012 року
по 31.12.2012 року або до повного виконання
сторонами своїх обов'язків (п.1.1., п. 4.1.,
п.6.1. Договору). Згідно Додаткової угоди
№ 1 від 01.10.2012 року, вартість наданих
послуг складає 516060 грн., у т.ч. ПДВ - 86010
грн.

Слід зазначити, що договором не
визначена вартість однієї послуги,
внаслідок чого неможливо встановити,
яку кількість замовників охоронних
послуг був зобов'язаний підшукати
виконавець - ТОВ «Альянс-ІСТ» в межах
дії договору, та з чого складається
загальна сума угоди.

На виконання умов договору були
складені Акти від 30.09.2012 року та № 103110
від 31.10.2012 року, від 30.06.2012 року, № 53118 від
31.05.2012 року (а.с.31,32, 34, 35 ), виписані
податкові накладні № 663 від 31.10.2012 року
(а.с.36), № 846 від 30.09. 2012 року (а.с.37), № 766
від 31.08.2012 року (а.с.38), № 332 від 31.05.2012
року (а.с.39), № 441 від 30.06.2012 року (а.с.40). На
підтвердження оплати послуг за
договором надані платіжні доручення №
817 від 14.06.2012 року на суму 36648 грн., № 954
від 16.07.2012 року на суму 36648 грн., № 1070 від
03.08.2012 року на суму 200000 грн., № 1209 від
30.08.2012 року на суму 402102 грн., № 1303 від
14.09.2012 року на суму 200000 грн., № 1384 від
04.10.2012 року на суму 498902 грн., № 1458 від
18.10.2012 року на суму 36648 грн. ( а.с. 154-160).

В Актах проведеної перевірки зазначено
про те, що позивачу станом на 30.09.2012 року
були надані послуги: - з пошуку
замовників охоронних послуг у
кількості 55 на суму 86200 грн.; - з
підготовки та узгодження договорів у
кількості 55 шт. на суму 55000 грн.; - з
проведення переговорів стосовно
виконання умов договорів у кількості 55
шт. на суму 29040 грн.; - з оформлення
технічної документації, узгодження
проектів та схем монтажу систем
безпеки та відео нагляду на суму 211510
грн. (а.с.31).

Таким чином, загальна вартість наданих
послуг за актом від 30.09.2012 року складає
458100 грн., у т.ч. ПДВ - 76350 грн. Вартість
однієї послуги станом на 30.09.2012 року
складає - 6940,90 грн.

В акті № 103110 від 31.10.2012 року зазначено
про виконання послуг щодо 62 замовників
на загальну суму 516060 грн., у т.ч. ПДВ - 86010
грн. Вартість однієї послуги складає
вже - 8323,54 грн. (а.с.32), а за актом № 83116
від 31.08.2012 року виконано послуг щодо 25
замовників на загальну суму 458100 грн.,
вартість однієї послуги - 18324 грн. (а.с.33).

При цьому, перелік замовників, які були
знайдені для подальшого оформлення
договорів з охорони об'єктів,
відсутній. Послуга з ведення
переговорів та узгодження умов
договорів передбачає і подальшу
реалізацію цих договорів з метою
отримання позивачем прибутку у своїй
господарській діяльності. Проте,
документи на підтвердження цих
обставин відсутні. Не надано також і
документів на підтвердження
оформлення технічної документації, її
перелік за кожним об'єктом охорони,
зважаючи на персоніфікований характер
послуг з охорони. За документами, які
були надані позивачем до суду, загальні
витрати ТОВ «Вето» на послуги з пошуку
замовників за договором № 43006 від
30.04.2012 року ТОВ «Альянс-ІСТ» склали 1432260
грн., однак докази використання у
власній господарській діяльності цих
послуг - відсутні.

В Акті перевірки № 404/224/32653295 також
зазначено про відсутність
документального підтвердження
використання цих послуг у
господарській діяльності позивача
(а.с.102).

Залишено поза увагою суду першої
інстанції і та обставина, що податкові
накладні виписані за актами приймання
послуг, які не були надані та не
досліджувались судом - від 31.05.2012 року
на суму 458100 грн., від 31.08.2012 року на суму
458100 грн. За висновками, викладеними в
Акті перевірки № 404/224/32653295 всього за
договором № 43006 від 30.04.2012 року витрати
ТОВ «Вето» на послуги ТОВ «Альянс-ІСТ»
склали 2348460 грн., у т.ч. ПДВ 391419 грн.
(а.с.101).

Колегія суддів також дослідила
письмові докази на підтвердження
реальності здійсненої господарської
операції - договору № 123102 від 31.12.2011
року, укладеному з ТОВ «Глас».

В матеріалах справи оригінал або
засвідчена належним чином вірності
оригіналу копія договору - відсутні. За
даними, зафіксованими в Акті перевірки
№ 404/224/32653295, між позивачем та ТОВ «Глас»
31.12.2011 року укладений договір поставки,
за умовами якого ТОВ «Глас» прийняло на
себе зобов'язання з пошуку об'єктів для
охорони, монтажу охоронних систем та
(або) відео спостереження (п.1.1.
Договору). Згідно п. 3.2. Договору пошук
об'єктів стосується фізичної охорони,
супроводу вантажів чи фізичних осіб,
охорона за допомогою службових собак,
охорона групами реагування, технічна
охорона та інші види охорони, а також
монтажу сучасних видів сигналізації та
відео спостереження. Вартість наданих
послуг визначена сторонами у розмірі
402102 грн. у місяць. Загальна сума
договору складає 1206306 грн., у т.ч. ПДВ -
201051 грн. Термін дії договору - з 01.01.2012 по
31.03.2012 року (п. 6.1. Договору).

Надані позивачем до суду акти
здачі-прийняття робіт на цим договором
(№ОУ-012002 від 20.01.2012 року, № ОУ-012302 від
23.01.2012 року, № ОУ-012403 від 24.01.2012 року, №
ОУ-12505 від 25.01.2012 року, № ОУ-12603 від 26.01.2012
року, № ОУ-12703 від 27.01.2012 року, № ОУ-13003
від 30.01.2012 року, № ОУ-021401 від 14.02.2012 року)
на загальну суму 337799,90 грн. не містять
жодного переліку передбачених
Договором № 123102 послуг. Не наведені в
актах і об'єкти, знайдені ТОВ «Глас» для
охорони ТОВ «Вето», відсутні відомості
з монтажу охоронних систем та (або)
відео спостереження (а.с. 81-87, 91). В актах
№ ОУ-013109 від 31.01.2012 року та № ОУ-020702 від
07.02.2014 року зазначені послуги, не
передбачені Договором № 123102, у тому
числі, підготовка документів для
участі у 3 конкурсних торгах з надання
охоронних послуг (монтаж магазину
«Фуршет», Кисневий завод, ДФА,
Нікопольводоканал, ИнФиз, ДВМ) - (а.с.89,90).
Інформація щодо переліку документів,
підготовлених ТОВ «Глас» для участі
ТОВ «Вето» в торгах - відсутня.

Позивачем на підтвердження отримання
цих послуг надані листи ООО «Інтерпайп
Україна» № 7165 від 01.06.2012 року -
запрошення на тендер (а.с.149), проте,
по-перше, цей лист складений поза
межами дії договору № 123102, по-друге,
запрошення адресовано безпосередньо
ТОВ «Вето», по-третє, з його змісту не
вбачається будь-яка участь ТОВ «Глас» в
наданні послуг. Лист Комунального
підприємства «Нікопольське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» № 6-0127/813 від 27.02.2012 року
(а.с.150) також спрямований безпосередньо
на адресу ТОВ «Вето» і свідчить лише
про участь у тендері на закупівлю
охоронних послуг, а не про підготовку
документів ТОВ «Глас». Лист ПАТ «МК
«Азовсталь» взагалі не є належним
доказом по справі, оскільки надання
послуг в підготовки тендера по цьому
підприємству не передбачено ні
договором, ні актом приймання-передачі
послуг (а.с.151), як і лист ТОВ «Інтерпайп
нікотьюб» (а.с.152). Надані позивачем
договори на централізовану охорону
об'єкту (а.с.163-188) не можна
ідентифікувати як такі, що укладені за
допомогою посередницьких послуг ТОВ
«Глас» або ТОВ «Альянс-ІСТ» через
відсутність в актах приймання-передачі
послуг переліку об'єктів охорони та
замовників послуг з охорони.

З метою повного та всебічного
з'ясування обставин по справі, колегією
суддів на підставі статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
було запропоновано представнику ТОВ
«Вето» у судовому засіданні, яке
відбулось 04.11.2014 року, надати додаткові
докази на підтвердження реального
виконання зазначених договорів та
використання отриманих послуг у
власній господарській діяльності.

18 листопада 2014 року представник
позивача надав суду бухгалтерську
довідку № 369 про перерахування
грошових коштів по зареєстрованим
договорам 2012 року, проте зазначений
документ жодним чином не підтверджує
укладання у 2012 році договорів за
допомогою посередницьких послуг ТОВ
«Глас» або ТОВ «Альянс-ІСТ» через
відсутність в актах приймання-передачі
послуг переліку об'єктів охорони та
замовників послуг з охорони.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством. Для підтвердження
даних податкового обліку можуть
братися до уваги лише ті первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Зазначеним вище Законом дано
визначення господарської операції.
Так, господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Отже, необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

За відсутності факту придбання послуг
або в разі якщо придбані послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Зазначені законодавчі вимоги залишені
судом першої інстанції поза увагою, що
призвело до ухвалення незаконного та
необґрунтованого рішення. Висновки
суду першої інстанції щодо
протиправності спірного податкового
повідомлення-рішення ґрунтуються на
поверхневому дослідженні письмових
доказів, без належної оцінки їх на
предмет належності та допустимості.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням наведеного, апеляційна
скарга Лівобережної об'єднаної
державної податкової інспекції
м.Дніпропетровська Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області підлягає
задоволенню, оскаржена постанова суду
першої інстанції - скасуванню. У
задоволенні адміністративного позову
ТОВ «Вето» слід відмовити з огляду на
відсутність належних та допустимих
доказів протиправності спірного
податкового повідомлення-рішення і
спростування висновків, викладених
податковим органом в Акті перевірки №
404/224/32653295.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И
В:

Апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
12 березня 2014 року у справі №804/2789/14 -
скасувати.

У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вето» - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко