Справа № 826/9921/14
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9921/14
Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є., Романчук О.М.

За участю секретаря судового
засідання: Коломійцевої А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01.10.14р. у справі №826/9921/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Робота плюс» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від
07.07.14р. №8 та №8.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.10.14р. адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якій просить суд скасувати постанову з
мотивів порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що
первинні документи підписані від імені
ТОВ «ГМФ» не можна вважати належно
оформленими та підписаними
повноважними особами звітними
документами, які посвідчують факт
придбання послуг, з огляду на те, що в
рамках кримінальної справи №1-324/12 за
обвинуваченням ОСОБА_2, який є
директором ТОВ «ГМФ», встановлено
непричетність останнього до
господарської діяльності зазначеного
підприємства.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, розглянувши
матеріали справи та апеляційну скаргу
відповідача, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Як свідчать обставини справи та
встановлено судом першої інстанції,
ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
відносин з ТОВ «ГМФ» за період з 01.04.11р.
по 31.12.11р., за результатами якої
складено акт від 16.06.14р. №520/26-55-22-08/33302178.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення - рішення від 07.07.14р.:

№8, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 30 666 грн., в т.ч. основний платіж - 30
666 грн., штрафні (фінансові) санкції - 0
грн.;

№8, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з ПДВ на суму 26 166 грн., в
т.ч. основний платіж - 20 933 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 5 233 грн.

Підставою для прийняття спірних
повідомлень - рішень слугували
встановлені перевіркою порушення
позивачем вимог: ст. 134, п.п.138.1.1 п.138.1,
п.138.2 ст. 138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.185.1 ст. 185,
п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України.

Такий висновок ґрунтується на тому, що
господарські операції позивача з ТОВ
«ГМФ» не спрямовані на настання
реальних правових наслідків, оскільки
вказане підприємство було створено за
грошову винагороду без мети ведення
фінансово-господарської діяльності, що
встановлено постановою Печерського
районного суду м. Києва від 09.07.12р. у
кримінальній справі №1-324/12 за
обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ст.ст.205 ч.1, 358 ч. 3
КК України.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що матеріалами справи
підтверджується реальне здійснення
господарських операцій з надання
рекламно-інформаційних послуг, оплата
вартості послуг, правомірність
формування даних податкового обліку
позивача на підставі податкових
накладних, актів приймання - передачі
та інших документів бухгалтерського
обліку.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" ( надалі - Закону N
996-XIV) визначено, що первинний документ -
це документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, податкові накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону N 996-XIV
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з, зокрема,
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України, не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону N 996-XIV).

Отже, наведені правові норми
дозволяють платнику податку формувати
податковий кредит та витрати у зв'язку
з реальним придбанням товарів (робіт,
послуг) та на підставі відповідних
розрахункових, платіжних та інших
документів, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

За правилами заповнення податкової
накладної, встановленими у пункті 16
Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України «Про затвердження форми
Податкової накладної та Порядку її
заповнення» № 969 від 21.12.2010 (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин (далі - Порядок), усі
складені примірники податкової
накладної підписуються особою,
уповноваженою платником податку
здійснювати поставку товарів (послуг),
та скріплюються печаткою такого
платника податку - продавця.

Отже, для надання податковій накладній
юридичної сили обов'язковим реквізитом
є підпис особи, уповноваженої
платником податку здійснювати
постачання товарів/послуг, та відтиск
печатки такого платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач у перевіряємий період мав
взаємовідносини з ТОВ «ГМФ» з
придбання рекламно-інформаційних
послуг на підставі договору №Вт-11/89 від
01.07.11р.

Первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку від імені ТОВ «ГМФ»
підписані директором - ОСОБА_2 ( договір,
додаткова угода № 1 до договору; акт
здачі-приймання робіт )(послуг);
податкова накладна № 440 від 29.07.2011р.)

Разом з тим, в рамках кримінальної
справи №1-324/12 порушеної Печерським
районним судом м. Києва за
обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні
злочину, передбаченого ст.ст.205 ч.1, 358 ч. 3
КК України встановлено, що ОСОБА_2
визнав свою вину у вчиненні злочинів,
які йому інкримінуються та пояснив, що
ТОВ «ГМФ» зареєстрував за грошову
винагороду, без мети здіснення
фінансово-господарської діяльності;
договорів, документів фінансової
звітності та інших документів,
потрібних для забезпечення діяльності
підприємства не підписував; печатки
товариства ніколи не отримував та
взагалі не бачив; хто займався веденням
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «ГМФ» не знає; статутного фонду
товариства не формував, грошових
коштів та майна до статутного фонду не
вносив.

Постановою Печерського районного суду
від 09.07.12р. у кримінальній справі №1-324/12,
що набрала законної сили, ОСОБА_2
звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі п. «в» ст.
1 Закону України «Про амністію у 2011
році»; кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_2 за ст.ст. 205 ч.1, 358
ч.3 КК України закрито.

Частиною 4 ст. 72 КАС України
передбачено, що вирок суду у
кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Диспозиція наведеної правової норми
прямо вказує на те, що обов'язковими для
суду, який розглядає справу, є вирок
суду в кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок.

Така обов'язковість поширюється лише
на те питання, чи мало місце певне
діяння та чи вчинене воно особою, щодо
якої постановлено відповідний вирок
або прийнято постанову.

Отже, обов'язковими для врахування
адміністративним судом є факти,
наведені у вироку в кримінальній
справі чи постанові щодо часу, місця та
об'єктивного характеру відповідного
діяння тієї особи, правові наслідки,
дій чи бездіяльності якої є предметом
розгляду в адміністративній справі.

Позивачем не спростовано належними
доказами доводи податкового органу
щодо відсутності фактичного
здійснення вказаних господарських
операцій, не доведено ким саме
здійснювались господарські операції, з
врахуванням того, що особа, якою від
імені ТОВ «ГМФ» складено такі
документи заперечує свою участь у
діяльності цього товариства, а відтак,
з урахуванням вказаних обставин
первинні документи, якими оформлені
такі операції не можна вважати належно
оформленими та підписаними
повноважними особами звітними
документами, які посвідчують факт
придбання робіт чи послуг.

Така правова позиція узгоджується з
позицією Верховного Суду України,
викладеною у постанові від 05.03.2012 року,
у якій ВСУ зазначено, що сама лише
наявність у платника податків
податкових накладних, виписаних від
імені його контрагентів, не є
достатньою підставою для включення сум
ПДВ до податкового кредиту, якщо особи,
від імені яких складено такі документи
заперечують свою участь у створенні та
діяльності цих товариств, зокрема, й у
підписанні будь-яких первинних
документів, отже, виписані від їх імені
податкові накладні не можна вважати
належно оформленими та підписаними
повноважними особами звітними
документами, які посвідчують факт
придбання товарів, робіт чи послуг, а
тому віднесення відображених у них сум
ПДВ до податкового кредиту є
безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України,
суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Відповідно до пунктів 1, 4 ч.1 ст. 202 КАС
України, підставами для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суду
дійшла висновку про скасування
постанови Окружного адміністративного
суду м. Києва від 01.10.14р. у справі
№826/9921/14 та ухвалення нової постанови
про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.195, 196, 202, 205, 207 КАС
України, Київський апеляційний
адміністративний суд

П О С Т А Н
О В И В:

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01.10.14р. у справі №826/9921/14 -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 01.10.14р. у справі
№826/9921/14 скасувати та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Робота плюс» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча суддя
Шелест С.Б.

Судді :
Романчук О.М.

Пилипенко О.Є.

Повний текст постанови складений:
04.12.14р.

Головуючий суддя

Шелест С.Б.

Судді:

Романчук О.М

Пилипенко О.Є.