Справа № 826/13634/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 грудня 2014 року 08 год. 30 хв.
№ 826/13634/14

Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., суддів:
Добрівської Н.А., Катющенка В.П.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1до 1. Державної
міграційної служби України, 2.
Головного управління Державної
міграційної служби України в місті
Києвіпро визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач, ОСОБА_1) з позовом до Державної
міграційної служби України (далі по
тексту - відповідач 1, ДМС України) про
визнання протиправними дій щодо
відмови у видачі йому паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон та зобов'язання відповідача
оформити і видати паспорт громадянина
України для виїзду за кордон на
підставі поданої ним 01 листопада 2013
року заяви.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
зазначив, що оскаржуване рішення про
відмову є протиправним, оскільки на час
його прийняття підстави для тимчасової
відмови у видачі паспорта громадянина
України для виїзду за кордон,
передбачені статтею 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» були
відсутні.

У судовому засіданні 29 жовтня 2014 року
протокольною ухвалою суду до участі у
справі в якості відповідача залучено
Головне управління Державної
міграційної служби України в місті
Києві (далі по тексту - відповідач 2, ГУ
ДМС України в м. Києві).

Представник ДМС України проти
задоволення позову заперечував та
зауважив, що будь-яких рішень або дій
щодо розгляду заяви позивача про
видачу йому паспорта громадянина
України для виїзду за кордон ДМС
України не проводила та рішення за
наслідками такого розгляду - не
приймала, а тому відносин у сфері
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон безпосередньо між позивачем та
ДМС України не виникло.

Представник відповідача 2 проти
задоволення позову також заперечував з
огляду на те, що під час з'ясування
наявності чи відсутності в особи,
старшої 14 років, підстав для тимчасової
відмови у видачі паспорта, перелічених
у пункті 22 Правил оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, працівниками управління
було встановлено, що позивач станом на
04 листопада 2013 року є особою, яка з 30
вересня 2013 року Макарівським РВВС
Київської області притягується до
кримінальної відповідальності за
частиною 2 статті 367 Кримінального
кодексу України, що згідно з підпунктом
3 пункту 22 названих правил є підставою
для відмови у видачі паспорта.

У судовому засіданні представник
позивача наполягав на задоволенні
позову.

Представник відповідачів в судовому
засіданні заперечив проти позовних
вимог та просив відмовити в їх
задоволенні.

19 листопада 2014 року в судовому
засіданні судом було ухвалено перейти
до письмового провадження на підставі
ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з огляду на
таке.

В ході судового розгляду було
встановлено, що 01 листопада 2013 року до
відділу з централізованого оформлення
документів №17 Управління з питань
громадянства, реєстрації та роботи з
громадянами тимчасово окупованої
території України ГУ ДМС України в м.
Києві надійшла заява позивача про
оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон.

Працівником відділу на підставі
поданих заявником документів
проведено перевірку наявності чи
відсутності обставин, що обмежують
право громадянина на виїзд за кордон, в
ході якої відповідно до довідки
Департаменту
інформаційно-аналітичного
забезпечення №851-04112013/00999 було
встановлено, що за обліками МВС
громадин України ОСОБА_1 станом на 04
листопада 2013 року є особою, яка з 30
вересня 2013 року Макарівським РВВС
Київської області притягується до
кримінальної відповідальності за
частиною 2 статті 367 Кримінального
кодексу України, відомості про
результати розгляду провадження до МВС
не надходили.

За результатами проведеної перевірки
заступником начальника відділу з
централізованого оформлення
документів №17 ГУ ДМС України в м. Києві
складено висновок про те, що згідно
підпункту 3 пункту 22 Правил оформлення
і видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 березня 1995 року №231, порушення
кримінальної справи проти особи є
підставою для відмови у видачі
паспорта.

Зазначений висновок було погоджено
начальником відділу та 21 травня 2014 року
повідомлено позивача про відмову у
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон на підставі пункту
3 статті 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України».

Надаючи правову оцінку
вищезазначеному рішенню суд зазначає
наступне.

Спірні правовідносини виникли
стосовно проведення процедури прийому
та розгляду заяв про оформлення
паспортів громадянина України для
виїзду за кордон, а також прийняття за
ними рішень, відтак врегульовані
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21.01.1994р. №3857-ХІІ (далі по
тексту - Закон України від 21.01.1994р.
№3857-ХІІ), Правилами оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 31
березня 1995 року №231 (далі по тексту -
Правила) та Порядком провадження за
заявами про оформлення паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзних документів дитини,
затвердженим наказом МВС України від 21
грудня 2004 року №1603 (далі по тексту -
Порядок).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закон
України від 21.01.1994р. №3857-ХІІ оформлення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон провадиться
громадянам України, які постійно
проживають в Україні і досягли
18-річного віку, - за особистим
клопотанням про отримання паспорта або
через своїх законних представників до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
громадянства.

Згідно пунктів 10, 11, 12 Порядку,
територіальні органи та територіальні
підрозділи, що прийняли заяву-анкету
про оформлення паспорта, вживають
заходів до з'ясування наявності чи
відсутності в осіб, старших 14 років,
підстав для тимчасової відмови у
видачі паспорта, перелічених у пункті 22
Правил.

Зокрема, перевірка наявності чи
відсутності обставин, що обмежують
право громадянина на виїзд за кордон
відповідно до підпунктів 3, 4 і 9 пункту 22
Правил (порушеної проти заявника
кримінальної справи; судимості за
вчинення злочину; перебування заявника
під адміністративним наглядом органів
внутрішніх справ), здійснюється
вказаними територіальними органами та
територіальними підрозділами через
відповідні управління (відділи)
інформаційних технологій ГУМВС, УМВС.
Відповідна інформація підрозділу
інформаційних технологій береться до
уваги протягом місяця з моменту її
надання та долучається до заяви-анкети.
Після закінчення перевірки прийняті
матеріали надсилаються за
підпорядкованістю територіальним
органам та територіальним підрозділам
вищого рівня, які уповноважені
приймати рішення щодо оформлення чи
відмови у видачі паспорта.

Підстави для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон визначені у статті 6 Закону
України від 21.01.1994р. №3857-ХІІ.

З аналізу наведених вище норм
законодавства, що регулюють процедуру
видачі оформлення паспорта для виїзду
за кордон вбачається, що територіальні
органи та територіальні підрозділи,
які прийняли заяву-анкету про
оформлення паспорта, здійснюють
перевірку особистих даних заявника, з
метою з'ясування наявності чи
відсутності в осіб обставин, що
обмежують право громадянина на виїзд
за кордон. Матеріали перевірки
направляються за підпорядкованістю
територіальним органам, які
уповноважені приймати рішення щодо
оформлення чи відмови у видачі
паспорта. Рішення про відмову в
оформленні уповноваженим органом
виноситься на підставі статті 6 Закону
України від 21.01.1994р. №3857-ХІІ.

З висновку про відмову у видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон громадянину України
ОСОБА_1 та повідомлення про відмову у
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон судом встановлено,
що підставою для відмови слугувала
інформація про те, що ОСОБА_1 з 30 вересня
2013 року є особою, яка Макарівським РВ ВС
Київської області притягується до
кримінальної відповідальності за
частиною 2 статті 367 Кримінального
кодексу України.

Однак, пунктом 3 частини 1 статті 6
Закону України від 21.01.1994р. №3857-ХІІ
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, зокрема у випадку, якщо
стосовно нього у порядку,
передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством,
застосовано запобіжний захід, за
умовами якого йому заборонено
виїжджати за кордон, - до закінчення
кримінального провадження або
скасування відповідних обмежень.

Тобто, Законом чітко визначено умови,
за яких громадянину може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
для виїзду за кордон - застосований
запобіжний захід, передбачений
кримінальним процесуальним
законодавством, за умовами якого йому
заборонено виїжджати за кордон.

З матеріалів справи вбачається, що до
позивача запобіжних заходів,
передбачених кримінальним
процесуальним законодавством
застосовано не було.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що у Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві були відсутні підстави для
відмови у видачі паспорта громадянина
України на підставі статті 6 Закону
України від 21.01.1994р. №3857-ХІІ.

За правилами частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 названої статті
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач 2, суб'єкт владних
повноважень, не довів належними та
допустимими доказами суду
обґрунтованість та правомірність
відмови у видачі паспорта громадянина
України для виїзду за кордон.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Оцінивши відмову у видачі паспорта
громадянина України ОСОБА_1 для виїзду
за кордон на предмет відповідності
частині 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку, що вона
винесена не на підставі, та не у спосіб,
що передбачені Конституцією та Законом
України від 21.01.1994р. №3857-ХІІ, а відтак є
протиправною.

Враховуючи той факт, що відмову у
видачі паспорта громадянина України
ОСОБА_1 для виїзду за кордон визнано
протиправною, з метою повного захисту
порушеного права, суд вважає за
необхідне на підставі ч. 2 ст. 11, п. 1, п. 2
ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного
судочинства України визнати
протиправною відмову ГУ ДМС України в
м. Києві у видачі паспорта для виїзду за
кордон громадянину України ОСОБА_1 та
зобов'язати ГУ ДМС України в м. Києві
видати паспорт громадянина України
ОСОБА_1 для виїзду за кордон.

Відповідно до частини 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України суд присуджує з Державного
бюджету України на користь позивача
фактично здійснені та документально
підтверджені судові витрати в розмірі
36, 54 грн.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94,
ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову
Головного управління Державної
міграційної служби України в місті
Києві у видачі паспорта для виїзду за
кордон громадянину України ОСОБА_1.

3. Зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
місті Києві видати паспорт громадянина
України ОСОБА_1 для виїзду за кордон.

4. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5. Присудити з Державного бюджету на
користь ОСОБА_1 (місце проживання:
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.
судового збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Головуючий суддя О.В.
Дегтярьова Судді:
Н.А. Добрівська В.П. Катющенко