Справа № 9101/70933/2012
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2013-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2013 р. справа № 2А-0470/14481/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Юхименка О.В.
Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Рязанова А.О.

позивача - ОСОБА_1, представника
відповідача - Антоненко Т.С. (
довіреність від 13.02.2013)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
грудня 2011 року у справі № 2а/0470/14481/11 за
адміністративним позовом приватного
підприємця ОСОБА_1 до прокурора
Бабушкінського району
м.Дніпропетровська, Бабушкінської
районної санітарно-епідеміологічної
станції м.Дніпропетровська про
визнання повноважень та скасування
рішення,-

в с т а н о в и в:

03 листопада 2011 року приватний
підприємець ОСОБА_1 звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до прокурора
Бабушкінського району
м.Дніпропетровська та Бабушкінської
районної санітарно-епідеміологічної
станції м.Дніпропетровська , в якому, з
урахуванням уточнених вимог ( а.с. 12-14),
просив визнати відсутність
повноважень прокурора Бабушкінського
району м.Дніпропетровська на винесення
Вимоги № 973 С від 25.10.2011 року та визнання
протиправною і скасування постанови
про накладення штрафу від 31.10.2011 року за
№ 655.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
грудня 2011 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Постанова суду обґрунтована тим, що при
винесенні оскаржуваної Вимоги
прокурор діяв на виконання положень
статті 19 та до пункту 3 частини 1 статті
20 Закону України «Про прокуратуру», що
є правомірним. Щодо позовної вимоги про
скасування постанови Бабушкінської
райСЕС про накладення штрафу, суд
дійшов висновку, що дана постанова
винесена Бабушкінською райСЕС також
обґрунтовано, з урахуванням
встановлених перевіркою порушень
Позивачем Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення».
Обставин, які б спростовували факт
допущених порушень, встановлено не
було проти чого не заперечував і сам
Позивач.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, відповідно до якої, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просив скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2011
року та задовольнити його вимоги у
повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що після внесення
змін у Закон України « Про прокуратуру»
стаття 5 цього Закону не містить такої
функції прокуратури, як нагляд за
дотриманням законодавства
підприємствами, установами
організаціями і прокурор не підміняє
органи відомчого управління у
виконанні покладених на них функцій та
може діяти лише у межах наданих йому
повноважень. Оскільки оскаржувана
Вимога прокурора є неправомірною то і
перевірка, проведена на підставі такої
Вимоги, а як наслідок - постанова про
накладення адміністративного
стягнення за результатами перевірки
також є неправомірними.

Заперечень на апеляційну скаргу
до суду не надходило.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_1 вимоги апеляційної
скарги підтримав та просив її
задовольнити, із підстав, у ній
зазначених. Не заперечуючи, що
підставою для видання оскаржуваної
Вимоги стало звернення в прокуратуру
СДПЧ-19 про нібито допущене ним
порушення законодавства, просив
врахувати, що при розгляді його
звернення щодо з'ясування
правомірності дій виконуючого
обов'язки начальника Служби з питань
наглядово-профілактичної діяльності
СДПЧ-19 Говоруна С.В. встановлено факт
перевищення ним повноважень. Вказані
обставини свідчать про
безпідставність та протиправність
видання прокурором оскаржуваної
Вимоги.

Представник прокуратури проти вимог
апеляційної скарги заперечував,
зазначаючись про безпідставність
указаних у ній обґрунтувань.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 25 жовтня 2011року
прокурором Бабушкінського району була
винесена Вимога № 973 c.ll щодо виділення
спеціалістів для проведення спільної
перевірки додержання чинного
законодавства підприємствами,
установами та організаціями ( а.с.5).

У судовому засіданні встановлено та
сторонами не заперечувалось, що
підставою для прийняття Вимоги № 973 с. 11
слугувала інформація служби з питань
наглядово-профілактичної діяльності
СДПЧ- 19 Бабушкінського району м.
Дніпропетровська про порушення
чинного законодавства України
керівником ПАБ «Червоний Лев» ОСОБА_1, а
саме - його відмова від отримання копії
посвідчення на перевірку та
безпідставне недопущення останнім
фахівця СДПЧ-19 до проведення планової
перевірки.

За результатами перевірки, проведеної
26.10.2011 року Бабушкінською райСЕС на
підставі вищевказаної Вимоги та
направлення на перевірку від 25.10.2011
року, складено акт про встановлені
порушення, які у подальшому слугували
підставою для прийняття головним
державним санітарним лікарем
Бабушкінского району для винесення
постанови про накладення штрафу на
позивача за правопорушення,
передбачене статтею 42 КУпАП України (
а.с. 7, 22-24).

Щодо встановлених судом обставин
справи заперечень у сторін не виникало.

Визнання наявності чи відсутності
повноважень прокурора щодо винесення
вищевказаної Вимоги та оскарження
постанови про притягнення Позивача до
адміністративної відповідальності і
було предметом судового спору.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що при винесенні оскаржуваної
Вимоги прокурор діяв правомірно, з
дотриманням положень статей 19 та 20
Закону України «Про прокурату». Крім
того, суд зазначив, що, виходячи зі
змісту позовної заяви щодо визнання
відсутності повноважень прокурора на
винесення Вимоги № 973 С від 25.10.2011 року,
Позивач не є суб'єктом владних
повноважень, тобто, Позивач не є
суб'єктом, який наділений правом
оскарження компетенції чи повноважень
Відповідача.

Погоджуючись з висновком суду першої
інстанції щодо відсутності підстав для
задоволення вимоги Позивача про
визнання відсутності повноважень
прокурора на винесення Вимоги № 973 С
від 25.10.2011 року, колегія суддів вважає
за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 19 Закону
України « Про прокуратуру» визначені
функції органів прокуратури, до яких ,
зокрема, віднесено здійснення нагляду
за додержанням законів, що стосуються
економічних, міжнаціональних відносин,
охорони навколишнього середовища,
митниці та зовнішньоекономічної
діяльності. Перевірка виконання
законів проводиться за заявами та
іншими повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
20 Закону України «Про прокурату», при
здійсненні прокурорського нагляду за
додержанням і застосуванням законів
прокурор має право вимагати від
керівників та колегіальних органів
проведення перевірок, ревізій
діяльності підпорядкованих і
підконтрольних підприємств, установ,
організацій та інших структур
незалежно від форм власності, а також
виділення спеціалістів для проведення
перевірок, відомчих і позавідомчих
експертиз.

Сторонами не заперечувалось, що Вимоги
№ 973 с. 11 винесена прокурором у зв'язку з
направленим у прокуратуру
повідомленням служби з питань
наглядово-профілактичної діяльності
СДПЧ- 19 Бабушкінського району м.
Дніпропетровська про порушення
чинного законодавства України
керівником ПАБ «Червоний Лев» ОСОБА_1,
яке потребувало прокурорського
реагування шляхом проведення
відповідної перевірки.

За таких обставин суд дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
у прокурора повноважень на винесення
Вимоги № 973 c.ll щодо виділення
спеціалістів для проведення спільної
перевірки додержання чинного
законодавства підприємствами,
установами та організаціями.

Посилання заявника апеляційної скарги
на те, що після внесення змін у Закон
України « Про прокуратуру» стаття 5
цього Закону не містить такої функції
прокуратури, як нагляд за дотриманням
законодавства підприємствами,
установами організаціями і прокурор не
підміняє органи відомчого управління у
виконанні покладених на них функцій та
може діяти лише у межах наданих йому
повноважень, визнається колегією
суддів помилковим та таким, що
спростовується положеннями статей 19 та
20 Закону України « Про прокурату».

Крім того, посилання ОСОБА_1 як на
безпідставність винесення
оскаржуваної Вимоги, на те, що саме по
собі звернення СДПЧ-19 до прокуратури
про нібито допущені ним порушення
стосовно посадових осіб СДПЧ-19 при
недопущенні на перевірку є
необґрунтованим, оскільки встановлено
перевищення повноважень виконуючого
обов'язки начальника Служби з питань
наглядово-профілактичної діяльності
СДПЧ-19 Говоруна С.В., також визнається
колегією суддів безпідставним, так як
положення статей 19 та 20 Закону України
« Про прокурату» зобов'язують
прокуратуру реагувати на направленні
до них заяви про порушення
законодавства, у тому числі, і шляхом
перевірки, і уже при цьому привішувати,
є такі заяви обґрунтованими, чи ні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
суду першої інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому в межах апеляційної скарги
підстави для скасування або зміни
судового рішення відсутні.

Щодо вимог апеляційної скарги у
частині скасування рішення суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову про скасування Постанови про
накладення штрафу від 31.10.2011 року за №
655 за правопорушення, передбачене
статтею 42 КУпАП України, колегія суддів
зазначає, що у цій частині апеляційне
провадження слід закрити, оскільки,
відповідно до положень статті 171-2 КАС
України, рішення, прийняті судом першої
інстанції у справах про
адміністративні правопорушення є
остаточними і оскарженню не
підлягають.

Керуючись п.1 та ч.1 ст. 198, ст. 200,
205,206 КАС України, статтею 288 КУпАП
України суд,-

ухвалив :

Апеляційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
грудня 2011 року у справі № 2а/0470/14481/11 в
частині відмови у задоволенні
адміністративного позову до прокурора
Бабушкінського району
м.Дніпропетровська щодо визнання
відсутності повноважень на винесення
вимоги № 973 С від 25.10.2011 року - залишити
без змін.

Апеляційне провадження у справі №
2а/0470/14481/11 в частині відмови у
задоволенні адміністративного позову
приватного підприємця ОСОБА_1 до
Бабушкінської районної
санітарно-епідеміологічної станції
м.Дніпропетровська про визнання
протиправною і скасування постанови
про накладення штрафу від 31.10.2011 року за
№ 655 - закрити, ак помилково відкрите.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі.

Повний текст ухвали складено 15
лютого 2013 року.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
Д.В. Чепурнов