Справа № 2-а-26/12/2401
Суддя: Кириляк А. Ю.
Дата ухвалення: 2012-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-26/12/2401
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2012

Вижницький районний суд Чернівецької
області в складі головуючого судді
Кнриляк А.Ю. при секретарі Матейчук Л.Ю.
за участю сторін , представників
позивача ОСОБА_1, представника третьої
особи ОСОБА_2 розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради . треті
особи : ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання нечинним та скасування
рішення виконкому ОСОБА_4 сільської
ради від 7 березня 2012 року № 14 в частині
відмови в оформленні права власності
на 1/4 частки житлового будннку та
зобов'язання прийняти рішення щодо
оформлення права власності на 14 частки
житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з
позовом ОСОБА_4 сільської ради . треті
особи : ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання нечинним та скасування
рішення виконкому ОСОБА_4 сільської
ради від 7 березня 2012 року № 14 в частині
відмови в оформленні права власності
на 1/4 частки житлового будннку та
зобов'язання прийняти рішення щодо
оформлення права власності на 14 частки
житлового будинку.

В позові вказує, що народився та виріс в
господарстві, розташованому по вул.
Підгірна в с. Чорногузи Вижницького
району. Влітку 2008 року внаслідок
стихійного лиха – зсуву ґрунту
житловий будинок разом з
господарськими будівлями та спорудами
був повністю зруйнований.

Їхню сім»ю в складі 4-х осіб, які на
момент стихійного лиха були
зареєстровані і проживали в
господарстві а саме , батька ОСОБА_5,
сестер ОСОБА_7, ОСОБА_8»яну Дмитрівну та
його ОСОБА_3 було визнано потерпілими
1-ої категорії.

Восени 2008 рок згідно з Порядком
використання у 2008 році субвенцій з
державного бюджету обласним бюджетам
Вінницької , Івано – Франківської,
Закарпатської, Львівської,
Тернопільської, та Чернівецьких
областей, для ліквідації наслідків
стихійного лиха , що сталося 23 -27 липня
2008 року за рахунок субвенцій з
державного бюджету для потерпілих та
наслідків стихійного лиха в то у числі
і членам їхнього господарства ,як
потерпілим 1-шої категорії був
збудований за державні кошти житловий
будинок по вул. М.Грушевського ,7 с.
Чорногузи Вижницького району і він
став фактично співвласником даного
будинку.

Зазначав, що восени 2008 року
заселився в будинок та фактично
проживає до цього часу. Однак в січні 2012
року йому стало відомо, що виконкомом
ОСОБА_4 сільської Ради, 05 лютого 2009 року
прийнято рішення № 19 про оформлення
права власності на житловий будинок,
розташований в с.Чорногузи,
вул.М.Грушевського, 7 на ім»я його
батька ОСОБА_5, сестер ОСОБА_7 та ОСОБА_3

Як вбачається із цього рішення, батька
та моїх сестер зобов'язано
зареєструвати свідоцтво про право
власності а житловий будинок у
Вижницькому районному бюро технічної
інвентаризації.

Вважаючи дане рішення неповним,
оскільки в ньому не має згадки про
нього і його право ,як потерпілого 1-шої
категорії на 14 частину житлового
будинку,20 лютого 2012 року звернувся з
заявою до виконкому ОСОБА_4 сільської
ради про доповнення вказаного рішення
від 05.02.2009 року за №19 або прийняття
іншого додаткового рішення ,яким
дозволити оформити йому право
власності на належну 14 частину
житлового будинку розташованого по
вул. М.Грушевського с. Чорногузи.

Однак 07 березня 2012 року виконком ОСОБА_4
сільської ради розглянувши заяву
прийняв рішення за №14 ,яким відмовив у
наданні дозволу на оформлення права
власності на 14 житлового будинку
,мотивуючи його тим, що батько та сестри
не дають згоди на оформлення права
власності на належну йому 14 частину
житлового будинку. Просив визнати
нечинним та скасувати рішення
виконкому ОСОБА_4 сільської ради №14 від
07.березня 2012 року про відмову йому у
оформлені права власності на 14 частину
житлового будинку розташованого в с.
Чорногузи по вул.Грушевського,7.
Зобов»язати виконком ОСОБА_4 сільської
ради дати згоду на оформлення ним права
власності на 14 частину житлового
будинку розташованого в с. Чорногузи по
вул.Грушевського,7.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримав
адміністративний позов в повному
обсязі дали пояснення аналогічні
викладені в позові, просили його
задовольнити .

Представник відповідача в судове
засідання не з»явився, однак надав до
суду заперечення на позов в якому позов
не визнає та просив розглядати справу у
відсутність представника ОСОБА_4
сільської ради.

Треті особи та їх представник в
судовому засіданні позов не визнали ,
подали письмове заперечення на позов
просили в його задоволені відмовити.

Суд заслухавши доводи сторін ,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2
КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.17 КАС України спори
фізичних чи юридичних осіб із
суб’єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності підлягає розгляду у
порядку адміністративного
судочинства.

За змістом п.1 ст.3 КАС України, справа
адміністративної юрисдикції –
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб’єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

В силу підпункту 10 п. «б» ст. 30 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», до віддання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належить, зокрема, делеговане
повноваження щодо обліку та реєстрації
відповідно до закону об’єктів
нерухомого майна незалежно від форм
власності.

Судом встановлено, що влітку 2008
року внаслідок стихійного лиха – зсуву
ґрунту житловий будинок разом з
господарськими будівлями та спорудами,
який розташований по вул. Підгірна с.
Чорногузи Вижницького району був
повністю зруйнований.

Згідно з записами по господарської
книги за 2006-2009 р.р. в ньому були
зареєстровані на момент стихійного
лиха, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8»яна
Дмитрівна та ОСОБА_3.

Згідно з Порядком використання у 2008
році субвенцій з державного бюджету
обласним бюджетам Вінницької , Івано –
Франківської, Закарпатської,
Львівської, Тернопільської, та
Чернівецьких областей, для ліквідації
наслідків стихійного лиха , що сталося
23 -27 липня 2008 року за рахунок субвенцій
з державного бюджету для потерпілих та
наслідків стихійного лиха сім»ї ОСОБА_3
, як потерпілим 1-шої категорії був
збудований за державні кошти житловий
будинок по вул. М.Грушевського ,7 с.
Чорногузи Вижницького району, що
підтверджується актом державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об’єкта від 08.12.2008 року.

У 2009 році на засіданні виконкому
приймалося рішення про видачу
свідоцтва про право власності на
новозбудовані державою житлові
будинки. Голови даних дворів писали
заяви про включення в свідоцтво ,осіб,
які були зареєстровані у колишніх
(зруйнованих стихією ) будинках
.Громадянин ОСОБА_5 також написав заяву
про включення у свідоцтво про право
власності його дітей, ОСОБА_7, ОСОБА_3,
ОСОБА_3. Однак ОСОБА_3 написав заяву на
ім»я голови ОСОБА_4 сільської ради
ОСОБА_9 ,яка зареєстрована, 30.01.2009 року в
журналі реєстрації скарг заяв і
пропозицій громадян з 01.01. по 15.09.2009 р.р.
в якій просив не включати його в
свідоцтво про право власності на
житловий будинок , що знаходиться в с.
Чорногузи по вул.Грушевського,7. Про
наслідки написання даної заяви гр.
ОСОБА_3 був попереджений. Крім того в
судовому засіданні позивач не
заперечував,що ним власноручно
писалася дана заява.

05 лютого 2009 року виконком ОСОБА_4
сільської ради було прийнято рішення
№19 про оформлення права власності на
житловий будинок , що розташований в с.
Чорногузи по вул.Грушевського,7 на ім»я
ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8»яни Дмитрівни.

20 лютого 2012 року позивач звернувся з
заявою до виконкому ОСОБА_4 сільської
ради про доповнення вказаного рішення
від 05.02.2009 року за №19 або прийняття
іншого додаткового рішення ,яким
дозволити оформити йому право
власності на належну 14 частину
житлового будинку розташованого по
вул. М.Грушевського с. Чорногузи
Вижницького району Чернівецької
області.

07 березня 2012 року виконком ОСОБА_4
сільської ради розглянувши заяву
ОСОБА_3 прийняв рішення за №14 ,яким
відмовив у наданні дозволу на
оформлення права власності на 14
житлового будинку ,мотивуючи його тим,
що батько та сестри не дають згоди на
оформлення права власності на належну
йому 14 частину житлового будинку.

Крім того судом встановлено, що у
позивачу ОСОБА_4 сільською радою надано
земельну ділянку площею 0,25 га. для
будівництва житлового будинку ,якою
останній користується на протязі
десяти років.

Також громадянин ОСОБА_3 Д,Т., звертався
до виконкому сільської ради з приводу
конфліктних ситуацій з сином ,який
своєю неадекватною поведінкою,
сваркими, змусив піти з дому батька та
сестер.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п/п. 10 п. «б» ст. 30
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р.
№ 280/97-ВР в редакції, що діяла до
внесення змін Законом України від
11.02.2010 р. N 1878-VI, до делегованих
повноважень виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належить облік та реєстрація
відповідно до закону об'єктів
нерухомого майна незалежно від форм
власності. Після внесення змін
зазначеним Законом п/п.10 п. «б» ст. 30
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що до делегованих повноважень
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належить облік
відповідно до закону об'єктів
нерухомого майна незалежно від форм
власності.

Крім того, відповідно до ст. 40
зазначеного Закону виконавчі органи
сільських, селищних, міських рад, крім
повноважень, передбачених цим Законом,
здійснюють й інші надані їм законом
повноваження.

Наказом Міністерства юстиції
України від 07.02.2002 р. № 7/5, що
зареєстрований в Мінюсті України 18.02.2002
р. № 157/6445, до прийняття Верховною Радою
України та набрання чинності законом
України про державну реєстрацію прав
на об'єкти нерухомого майна
затверджене Тимчасове положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно (далі - Тимчасове
положення). Розділом VIII зазначеного
Тимчасового положення в редакції
наказу Міністерства юстиції України
від 28.07.2010 №1692/5 передбачені
особливості оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна,
відповідно до п/п. «а» п. 8.1 якого
оформлення права власності на нерухоме
майно з видачею свідоцтва про право
власності за заявою про оформлення
права власності на нерухоме майно
віднесене до компетенції органів
місцевого самоврядування.

Таким чином, з викладених
матеріалів випливає, що ОСОБА_4
сільрада та її виконавчий комітет,
діяла в межах повноважень, наданих
Конституцією України та чинним
законодавством сім»я ОСОБА_3 надала всі
належні документи для оформлення права
власності на житловий будинок
розташованого с. Чорногузи
вул.Грушевського,7 та відповідачем
правомірно прийнято рішення від 07
березня 2012 року за №14.

Рішенням Конституційного Суду
України від 16.04.2009р. №7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) встановлено, що за
органами місцевого самоврядування
законодавцем закріплюється право на
зміну та скасування власних рішень.
Таке право випливає із конституційного
повноваження органів місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення шляхом
прийняття рішень, що є обов'язковими до
виконання на певній території,
оскільки вони є суб'єктами
правотворчості, яка передбачає право
формування приписів, їх зміну,
доповнення і скасування. Зі змісту ч.2
ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» вбачається,
що рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів
невідповідності законам України
визнаються незаконними у судовому
порядку. Однак, Конституційним Судом
вказано, що це не позбавляє орган
місцевого самоврядування права за
власною ініціативою змінити або
скасувати прийнятий ним правовий акт (у
тому числі і з мотивів невідповідності
законам України). Органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, змінювати їх у
випадках, якщо відповідно до приписів
цих рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
інтересів і суб'єкти цих правовідносин
заперечують проти їх зміни чи
припинення.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Згідно із частиною 1 статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з
вищезазначеного, суд вважає, що вимоги
позивача безпідставні. Відповідач діяв
в межах своїх повноважень у
відповідності з діючим законодавством
України.

Отже, зважаючи на викладене вище, у
задоволенні позову ОСОБА_3 слід
відмовити.

Згідно ст. 94, ч. 1 ст. 256 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб’єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа), оскільки в позові
позивачу відмовлено, судові витрати не
підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3
до ОСОБА_4 сільської ради . треті особи :
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання
нечинним та скасування рішення
виконкому ОСОБА_4 сільської ради від 7
березня 2012 року № 14 в частині відмови в
оформленні права власності на 1/4 частки
житлового будннку та зобов'язання
прийняти рішення щодо оформлення права
власності на 14 частки житлового
будинку.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького адміністративного
апеляційного суду через Вижницький
районний суд Чернівецької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня її проголошення, а
стороною, яка була відсутня в судовому
засідання, протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя :
А.Ю.Кириляк