Справа № 2а/2570/877/12
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/71393/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Державної податкової служби

на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28.03.2012

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.10.2012

у справі №2а/2570/877/12

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вагро»

до Державної податкової інспекції
у м. Чернігові Державної податкової
служби

про скасування
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вагро» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «Вагро»)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Державної податкової служби
(далі по тексту - відповідач, ДПІ у м.
Чернігові Державної податкової служби)
про скасування податкових
повідомлень-рішень № від 04.11.2011 та
№ від 11.01.2012.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28.03.2012, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25.10.2012, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що працівниками ДПІ у м.
Чернігові було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Вагро» з питань
достовірності, повноти нарахування
податку на додану вартість по
податковій декларації з ПДВ за червень
2011 року при проведенні господарських
взаємовідносин з ПП «Екосфера».

Перевіркою було встановлено порушення
п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200
Податкового кодексу України.

На підставі висновків перевірки
відповідачем було прийнято спірні
податкові повідомлення-рішення №
від 04.11.2011, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 221360,00 грн. та
№ від 11.01.2012, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 247,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України, сума податку, що
підлягає бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітною
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У п. 198.6 ст. 198 наведеної норми визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст. 201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201
цього Кодексу.

Як було вірно встановлено судами, факт
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентом
підтверджується наявними в матеріалах
справи первинними документами,
виписаними позивачу його контрагентом,
а саме - видатковими накладними,
податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
платіжними дорученнями, виписками
банків та ін.

Жодних доказів, які б підтверджували
порушення з боку позивача при
укладанні договорів публічного
порядку, відповідачем не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Чернігові Державної
податкової служби відхилити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28.03.2012 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.10.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров