Справа № 2а-31/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року Справа №
62253/12/9104Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

третьої особи 4
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 2 березня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Солотвинської
селищної ради Тячівського району
Закарпатської області, треті особи -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з участю
прокурора Тячівського району
Закарпатської області про визнання
протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 26.10.2010 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Солотвинської селищної ради
Тячівського району Закарпатської
області, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому просив визнати
протиправним та скасувати рішення №491
від 18 червня 2009 року.

В позовній заяві зазначає, що вказане
рішення є незаконним, оскільки, як
рішення Солотвинської селищної ради за
№491 від 18 червня 2009 року, так і протест
прокурора не відповідають дійсним
обставинам справи. Прокуратура, на
думку позивача , вносячи протест
зобовязана була відібрати пояснення
від осіб , яким рішенням №32 від 06.06.1991
року була виділена спірна земельна
ділянка, а селищна рада, скасовуючи
рішення про виділення земельної
ділянки ОСОБА_2, зобовязана була
запросити на його на цю сесію та інших
заінтересованих осіб для об»єктивного
з»ясування обставин.

Постановою Тячівського районного суду
Закарпатської області від 2 березня 2012
року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
рішення Солотвинської селищної ради за
№491 від 18 червня 2009 року «Про розгляд
протесту прокурора на рішення 19 сесії IV
скликання Солотвинської селищної ради
«Про передачу земельних ділянок у
власність» від 03.06.2005 року №287» в
частині скасування рішення
Солотвинської селищної ради №287 від
03.06.2005 року «Про передачу земельних
ділянок у власність» щодо передачі
ОСОБА_2 земельної ділянки у власність
для ведення селянського господарства
розміром 0,20 га. В решті позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_2 оскаржив його
в апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити
повністю.

Апелянт зазначає, що суд в
мотивувальній частині рішення визнає,
що рішення Солотвинської селищної ради
№287 від 03.06. 2005 року не законне,
прийнято в порушення норм земельного
законодавства, але чомусь скасовує
його в частині виділення земельної
ділянки ОСОБА_2 розміром 0.20 га., а в
частині 0.15 га відмовляє. Ухвалене
рішення, на погляд апелянта не
мотивоване.

Апелянт вважає, що якщо рішення
прийняте з порушенням норм земельного
законодавства, то це рішення підлягає
скасуванню повністю, а не в частині,
відтак ухвалене рішення суду не
відповідає обставинам справи і
підлягає скасуванню повністю.

При апеляційному розгляді представник
третьої особи 4 вимоги апеляційної
скарги заперечив вважаючи ухвалене
рішення законним та обґрунтованим. Він
також вважає, що позивач обгородив
земельну ділянку, що є більших
розмірів, ніж 0,15 га.

Інші учасники судового розгляду в
судове засідання не з»явилися, що
згідно ч.4 ст.196 КАС України не
перешкоджає розгляду справи за їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника третьої сторони,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що подану апеляційну
скаргу слід задовольнити, постанову
суду першої інстанції скасувати і в
задоволенні позовних вимог відмовити з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Солотвинської селищної ради
від 26.06. 1991 року за № 32 «Про надання
земельних ділянок у довічне
успадковане володіння» ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, надано земельну ділянку у
довічне успадковане володіння для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
розміром 0,20 га. по АДРЕСА_1 ( а.с. 67 ).

Рішенням Солотвинської селищної ради
від 03.06. 2005 року за № 287 «Про передачу
земельних ділянок у власність» ОСОБА_2
(позивачу) передано у власність
земельні ділянки по АДРЕСА_1 для
будівництва житлового будинку ,15 га.,
для ведення селянського господарства
0,20 га. ( а.с. 66 ).

19.02.2009 року на зазначене рішення
внесено протест прокурора Тячівського
району №727 посилаючись на результати
перевірки , проведеної держаним
інспектором Управління з контролю за
використанням і охороною земель у
Закарпатській області , за якою
земельна ділянка площею 0.20 га. по
АДРЕСА_1 використовували ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на підставі рішення девятої
сесії двадцять першого скликання «Про
надання земельних ділянок у довічне
успадковане володіння від 26.06.1991 року
№32 і заяв про згоду на вилучення
земельної ділянки від останніх не
поступало і рішення про вилучення
земельної ділянки у вказаних громадян
Солотвинською селищною радою не
приймалося ( а.с. 68-77).

Рішенням Солотвинської селищної ради
за №491 від 18 червня 2009 року «Про розгляд
протесту прокурора на рішення
девятнадцятої сесії четвертого
скликання Солотвинської селищної ради
«Про передачу земельних ділянок у
власність»від 03.06.2005 року №287» протест
прокурора задоволено. Рішення
Солотвинської селищної ради №287 від
03.06.2005 року «Про передачу земельних
ділянок у власність» в частині
передачі ОСОБА_2 земельної ділянки у
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку
розміром 0,15 га. , а також для ведення
селянського господарства розміром 0,20
га. скасовано ( а.с. 4).

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
правових підстав для розгляду
відповідачем питання про скасування
свого рішення за №287 від 03.06.2005 року
«Про передачу земельних ділянок у
власність» щодо передачі позивачу
земельної ділянки у власність для
ведення селянського господарства
розміром 0,20 га. не встановлено ,
оскільки такі вимоги ні в протесті
прокурора, ні іншими особами не
ставилися.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим, що не відповідає
обставинам справи, а рішення
відповідача слід скасувати повністю.

Так, як видно з протесту прокурора
Тячівського району №727 від 19.02.2009 року
порушення земельного законодавства
при прийнятті рішення Солотвинської
селищної ради № 287 від 03.06.2005 року про
передачу ОСОБА_2 земельної ділянки у
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку
розміром 0,15 га., а також для ведення
селянського господарства розміром 0,20
га полягає тільки в тому, що відсутня
згода ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вилучення
земельної ділянки площею 0.20 га. по
АДРЕСА_1.

Порушення закону щодо передачі ОСОБА_2
земельної ділянки у власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку розміром 0,15 га не
встановлено( а.с.32-33 ), а відтак
оскаржене рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
скасування рішенням Солотвинської
селищної ради за №491 від 18 червня 2009
року щодо передачі ОСОБА_2 земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку
розміром 0,15 га слід скасувати.

Щодо передачі позивачу у власність
земельної ділянки для ведення
селянського господарства розміром 0,20
га колегією встановлено, що висновок
суду першої інстанції про відсутність
згоди на вилучення не відповідає
дійсності, так як така згода
попередніх власників(користувачів)
цієї земельної ділянки була дана.

Так, із нотаріально посвідченої заяви
від 7 серпня 2009 року ОСОБА_5 видно, що в
1993 році вона разом з сестрою ОСОБА_4
зверталися до Солотвинської селищної
ради про вилучення від них земельної
ділянки на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
і на даний час вказаною земельною
ділянкою користується відповідно до
рішення Солотвинської селищної ради
від 2005 року ОСОБА_2. Претензій до
Солотвинської селищної ради та до
ОСОБА_2 вона та її сестра не мають ,
оскільки дана земельна ділянка була
від них вилучена за їхньою згодою ( а.с. 7
).

Отже, правових підстав для скасування
рішення Солотвинської селищної ради
№287 від 03.06.2005 року «Про передачу
земельних ділянок у власність» щодо
передачі ОСОБА_2 земельної ділянки у
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку
розміром 0,15 га. , а також для ведення
селянського господарства площею 0,20 га
немає, а відтак рішення Солотвинської
селищної ради Тячівського району
Закарпатської області №491 від 18 червня
2009 року «Про розгляд протесту
прокурора на рішення 19 сесії IV
скликання Солотвинської селищної ради
«Про передачу земельних ділянок у
власність» від 03.06.2005 року №287» слід
скасувати повністю, як протиправне.

Посилання суду першої інстанції на те,
що позивачем не оформлено право
власності не позбавляє позивача
оформити таке на земельні ділянки, а не
скасовувати рішення селищної ради, яке
відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (
справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) є «гарантією
стабільності суспільних відносин» між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене
прийняттям більш пізнього рішення.

Доводи третьої особи, що позивач не
звертався до селищної ради про
приватизацію не заслуговує на увагу ,
так як спростовується викопіровкою із
журналу вхідної кореспонденції
селищної ради, з якої видно, що така
заява була подана 03.06.2005 року і
скерована на розгляд сесії селищної
ради.( а.с.148).

На погляд колегії суддів, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню
ще й з тих підстав, що мотивувальна
частина не відповідає резолютивній:
визнано протиправним та скасовано
оскаржене рішення відповідача в тій
частині щодо якої в мотивувальній
частині зазначено про відсутність
правових підстав для скасування.

Відповідно до п.3,4 ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку про
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, висновки суду першої інстанції
не відповідають обставинам справи,
доводи апеляційної скарги висновки
суду спростовують, а тому така підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202, 205
ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Тячівського районного суду
Закарпатської області від 2 березня 2012
року у справі №2а-31/11 скасувати і
прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати
рішення Солотвинської селищної ради
Тячівського району Закарпатської
області №491 від 18 червня 2009 року «Про
розгляд протесту прокурора на рішення
19 сесії IV скликання Солотвинської
селищної ради «Про передачу земельних
ділянок у власність» від 03.06.2005 року
№287».

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову може бути подано
касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
постанови в повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена
25.11.2014 року.