Справа № 425/1290/14-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 р.Справа №
425/1290/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Кононенко З.О. , Калитки О. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Рубіжне Луганської області
на постанову Рубіжанського міського
суду Луганської області від 14.08.2014р.
по справі № 425/1290/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м.Рубіжне Луганської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1( далі - позивач) звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Рубіжне Луганської області ( далі
- відповідач) яким, після його
уточнення 06 червня 2014 року, фактично
просила визнати протиправною відмову
відповідача здійснити їй перерахунок
пенсії, яка була призначена їй з 03
березня 2014 року у зв'язку з
переведенням з одного виду пенсії на
інший, скасувати розпорядження №149468
від 15 березня 2014 року, яким їй було
призначено пенсію як державному
службовцю, у розмірі 80 % від суми її
заробітної плати за період з березня 2012
року по лютий 2014 року, але без
урахування усіх складових її
заробітної плати, що вказані у довідці
№28 від 03 березня 2014 року про складові
заробітної плати за останні 24
календарні місяці її роботи, яку вона
подала для призначення пенсії, а також
просила зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок її пенсії з 01
березня 2014 року, виходячи з розміру 80 %
від суми її заробітної плати за період
з березня 2012 року по лютий 2014 року, з
урахування усіх її складових, що
вказані у довідці №28 від 03 березня 2014
року про складові заробітної плати за
останні 24 календарні місяці її роботи,
яку вона подала для призначення пенсії.

Постановою Рубіжанського міського
суду Луганської області від 14.08.2014
року адміністративний позов -
задоволено частково.

Скасовано розпорядження Управління
Пенсійного фонду України в місті
Рубіжне Луганської області №149468 від 15
березня 2014 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в місті Рубіжне
Луганської області здійснити з 03
березня 2014 року перерахунок пенсії
ОСОБА_1 в розмірі 80% від суми усіх
складових її заробітної плати, з
урахуванням складових, що вказані у
довідці №28 від 03 березня 2014 року про
складові заробітної плати за останні 24
календарні місяці її роботи (за період
з березня 2012 року по лютий 2014 року), у
тому числі з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення в сумі 11539
(одинадцять тисяч п'ятсот тридцять
дев`ять) гривень 75 (сімдесят п'ять)
копійок, матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань в
сумі 11539 (одинадцять тисяч п'ятсот
тридцять дев`ять) гривень 75 (сімдесят
п'ять) копійок, індексації в розмірі 12905
(дванадцять тисяч дев'ятсот п'ять)
гривень 22 (двадцять дві) копійки та
грошової винагороди в сумі 4819 (чотири
тисячі вісімсот дев'ятнадцять) гривень
07 (сім) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено .

Відповідачем подано апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
постанову та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що вважає постанову
суду першої інстанції незаконною та
необґрунтованою у зв»язку з неповним
з»ясуванням судом, обставин, що мали
значення для справи та невідповідністю
висновків суду обставинам справи.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу згідно ч.4 ст. 196 КАС України та п.2
ч.1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, вивчивши
матеріали справи, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
судом зроблено висновок, що
відповідач, при прийнятті правового
акту індивідуальної дії у формі
розпорядження №149468 від 15 березня 2014
року, у зв'язку із переведенням
позивача з одного виду пенсії на інший,
шляхом здійснення перерахунку,
призначив такий розмір пенсії, який
обчислений з порушенням вимог закону,
оскільки усі складові заробітної плати
позивача, які вказані у довідці №28 від
03 березня 2014 року та на які було
нараховано та сплачено єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, враховані не
були.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що 01.11. 2012 року, позивачу,
Управлінням Пенсійного фонду України в
місті Рубіжному Луганської області
призначено пенсію за віком на
загальних підставах (а.с.2-6,19).

03.03. 2014 року, позивач, працюючи на
посаді завідуючого сектором у
виконавчому комітеті Рубіжанської
міської ради Луганської області,
звернулась до Управління Пенсійного
фонду України в місті Рубіжному
Луганської області із заявою про
переведення її з одного виду пенсії на
інший, зокрема, з пенсії за віком, на
пенсію за віком державного службовця
згідно закону України «Про службу в
органах місцевого самоврядування», до
якої додала необхідні документи
(а.с.12,16).

Серед поданих документів ОСОБА_1, були й
довідка №27 від 03 березня 2014 року про
складові її заробітної плати, яка
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», складена за місцем її
роботи по формі, що
затвердженаПостановою правління
Пенсійного фонду України від 04 вересня
2013 року №15-1, а також довідка №28 від 03
березня 2014 року про складові
заробітної плати за останні 24
календарні місяці її роботи (за період
з березня 2012 року по лютий 2014 року), яка
також подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», та яка теж була
складена за місцем її роботи, але по
формі, що затверджена Постановою
правління Пенсійного фонду України від
14 лютого 2011 року №5-1 (а.с.2-6,12-15).

При цьому у довідці №28 від 03 березня 2014
року, були вказані не тільки надбавки
за високі досягнення у праці або за
виконання особливо важливої роботи та
премії, а й суми інших виплат, як
складових частин її заробітної плати,
зокрема: матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань, індексація доходів, та грошові
винагороди (а.с.2-6,12-15).

15.03.2014 року, начальником Управління
Пенсійного фонду України в місті
Рубіжному Луганської області було
прийнято розпорядження №149468, яким
ОСОБА_1,, у зв'язку з її переведенням з
одного виду пенсії на інший через
перерахунок пенсії, було призначено
пенсію з 03 березня 2014 року у розмірі 2490
(дві тисячі чотириста дев'яносто)
гривень 86 (вісімдесят шість) копійок
(а.с.19).

21.03. 2014 року, ОСОБА_1, звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Рубіжному Луганської області із
письмовою заявою, якою довела до відома
останнього про свою незгоду з
призначеною їй пенсією із зазначенням
мотивів такої незгоди та просила
надати відповідь у передбачені
законодавством строки і надати копію
розпорядження про призначення їй
пенсії (а.с.17).

28.03.2014 року, начальник Управління
Пенсійного фонду України в місті
Рубіжному Луганської області,
письмовою заявою за №36/ш-14, повідомив
ОСОБА_1, про мотиви прийняття
управлінням розпорядження про
призначення їй пенсії та надав його
копію (а.с.18).

Вважаючи, що Управління пенсійного
фонду в місті Рубіжному Луганської
області неправомірно відмовило їй у
здійсненні перерахунку призначеної їй
пенсії за її зверненням, звернулась до
суду з позовом, яким після уточнення
своїх вимог просила визнати зазначену
відмову протиправною, розпорядження
№149468 від 15 березня 2014 року скасувати та
зобов'язати управління здійснити
перерахунок призначеної їй пенсії у
зв'язку з переведенням з одного виду
пенсії на інший, з урахуванням усіх
складових її заробітної плати
(а.с.2-6,39,43).

Перевіряючи обґрунтованість заявлених
позовних вимог, колегія суддів
зазначає

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно до преамбули Закону України
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в У країні», цей
закон гарантує ветеранам праці та
громадянам похилого віку рівні з
іншими громадянами можливості в
економічній, соціальній, політичній
сферах, сприятливі умови для
повноцінного способу життя, а також у
зв'язку з тим, що зазначений закон не
встановлює обмежень для громадян
похилого віку в залежності від посад,
які вони займали до виходу на пенсію,
суд дійшов висновку, що норма,
викладена у статті 21 зазначеного
закону, повинна застосовуватися також
у разі призначення пенсій відповідно
доЗакону України «Про державну службу»
від 16.12.1993 року № 3723-ХП.

Також, одним із законів, що регулює
відносини у сфері пенсійного
забезпечення є Закон України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування», оскільки частина
сьома статті 21 цього закону (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) встановлює, що пенсійне
забезпечення посадових осіб місцевого
самоврядування, які мають стаж служби в
органах місцевого самоврядування
та/або державної служби не менше 10
років, здійснюється у порядку,
визначеному законодавством України
про державну службу.

Законом України «Про державну службу»,
зокрема статтею 37 (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
було передбачено, що на одержання
пенсії державних службовців мають
право жінки, які досягли пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців.

Відповідно до положень частини першої
та п'ятої статті 37 цього ж закону (які
діяли на момент вирішення питання щодо
призначення пенсії позивачу шляхом її
перерахування) уточнюється, що пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків суми їх заробітної
плати (а не 70 як вказував відповідач), з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. А визначення заробітної
плати для обчислення пенсій державним
службовцям здійснюється в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Колегія суддів зазначає, що
положеннями пункту першого постанови
Кабінету Міністрів України №865 від 31
травня 2000 року «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
встановлено, що розмір виплат (крім
посадових окладів, надбавок за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальні звання, вислугу років), що
включаються в заробіток для обчислення
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу", визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.
При цьому пунктом п'ятим цієї ж
постанови встановлено, що форма
довідки про заробітну плату, що
подається для призначення
(перерахунку) пенсії державним
службовцям, затверджується правлінням
Пенсійного фонду України за
погодженням з Міністерством
соціальної політики.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач на момент її звернення 03
березня 2014 року до Управління
пенсійного фонду України в місті
Рубіжне Луганської області, набула
право на пенсію державного службовця, а
тому і на перерахунок у зв'язку з цим
раніше призначеної їй пенсії, виходячи
із сум її заробітної плати, на які
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Позивач при зверненні до відповідача 03
березня 2014 року, до своєї заяви про
призначення пенсії державного
службовця, додала довідку №27 від 03
березня 2014 року про складові її
заробітної плати, яка подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
складену за місцем її роботи по формі,
що затверджена Постановою правління
Пенсійного фонду України від 04 вересня
2013 року №15-1, а також довідку №28 від 03
березня 2014 року про складові її
заробітної плати за останні 24
календарні місяці роботи (за період з
березня 2012 року по лютий 2014 року), яка
також подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», і яка теж була
складена за місцем її роботи по формі,
що затверджена Постановою правління
Пенсійного фонду України від 14 лютого
2011 року №5-1 (а.с.12-15).

Відповідно до частини другої статті 33
цього ж Закону, заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Згідно частини сьомої статті 33 Закону
№ 3723-ХІІ. державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, умови
оплати праці державних службовців,
розміри к посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Системний аналіз положень статті 33
Закону України «Про державну службу»
дозволяє зробити висновок про те, що
законодавець у тексті статті
відокремив поняття «надбавки та
доплати» від поняття «матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань».

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про державну службу» державним
службовцям надається щорічна
відпустка тривалістю 30 календарних
днів, якщо законодавством не
передбачено більш тривалої відпустки,
з виплатою допомоги для оздоровлення у
розмірі посадового окладу.

Однако, за визначенням статті 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються: суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові внески
в межах встановленої законодавством
максимальної величини заробітної
плати (доходу), з якої сплачуються
страхові внески. Також, за визначенням
статті 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-ІУ) не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії.

Із змісту статті 40 вказаного Закону
видно, що з середньої заробітної плати
(доходу) повинні бути сплачені страхові
внески.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Відповідно до вказаних нормативних
актів пенсія позивача повинна
обчислюватись із заробітної плати, яку
вона фактично отримувала на день
звільнення в тому числі з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, на яку
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно частини першої статті 244-2 КАС
України (цією статтею Кодекс доповнено
Законом України від 06.07.2010р № 2747-ІУ)
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до рішення Верховного Суду
України від 20 лютого 2012 року № 21-430/11 та
висновках Верховного Суду України від 1
лютого 2013 року, викладених у рішеннях.
зокрема у зазначеному рішенню,
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов»язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідач, при
прийнятті правового акту
індивідуальної дії у формі
розпорядження №149468 від 15 березня 2014
року, у зв'язку із переведенням
позивача з одного виду пенсії на інший,
шляхом здійснення перерахунку,
призначив такий розмір пенсії, який
обчислений з порушенням вимог закону,
оскільки усі складові заробітної плати
позивача, які вказані у довідці №28 від
03 березня 2014 року та на які було
нараховано та сплачено єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, враховані не
були

Згідно частини першої статті 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
ОСОБА_1 в частині скасування
зазначеного розпорядження, підлягають
задоволенню у повному обсязі, а
порушене право позивача відновленню.

Доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими з вище зазначених
підстав і висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що
при прийнятті рішення суд першої
інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рубіжне
Луганської області залишити без
задоволення.

Постанову Рубіжанського міського суду
Луганської області від 14.08.2014р. по
справі № 425/1290/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бондар
В.О.Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О.
Калитка О.М.