Справа № 826/4615/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4615/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представника позивача
представника відповідачаБорисюк Л.П.,
Петрика І.Й., Собківа Я.М. Чайка О.С.
Півторак Н.О. Касян О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Приватного
підприємства «Роса» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 10 червня 2014 року у
справі за позовом Приватного
підприємства «Роса» до Державної
інспекції України з контролю за цінами
про скасування рішення від 24.03.2014 року
№ 45, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року Приватне підприємство
«Роса» звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
позовом до Державної інспекції України
з контролю за цінами в якому просило
скасувати рішення про застосування
адміністративно-господарських санкцій
за порушення державної дисципліни цін
від 24.03.2014 № 45.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 червня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, в
період з 14.03.2014 по 17.03.2014
співробітниками Державної інспекції
України з контролю за цінами було
проведено перевірку дотримання вимог
щодо формування, встановлення та
застосування державних регульованих
цін.

В ході проведення перевірки
відповідачем встановлено, що ПП «Роса»
за період з 14.03.2013 по 13.03.2014 при
формуванні ціни на: борошно пшеничне,
макаронні вироби, крупи застосувало
граничну торгівельну
(постачальницько-збутову) надбавку
більше 12%; олію соняшникову, яйця
курячі, масло вершкове, сир
кисломолочний застосувало граничну
торгівельну (постачальницько-збутову)
надбавку більше ніж 10%; хліб
застосувало граничну торгівельну
(постачальницько-збутову) надбавку
більше ніж 15%, що є порушенням
розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 08.05.2012 року
№ 741 «Про регулювання цін на
продовольчі товари».

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено Акт перевірки №
113 на підставі якого, відповідачем
винесено рішення про застосування
адміністративно-господарських санкцій
за порушення державної дисципліни цін
№ 45 від 24.03.2014, яким у зв'язку з
порушенням ПП «Роса» розпорядження
Київської міської державної
адміністрації від 08.05.2012 № 741 «Про
регулювання цін на продовольчі товари»
в частині перевищення встановленої
граничної торгівельної
(постачальницько-збутової) надбавки за
період з 14.03.2013 по 13.03.2014 необґрунтовано
отриманої виручки, що склала 16 029,07 грн.
вирішено вилучити у ПП «Роса» в дохід
державного бюджету суму
необґрунтовано отриманої виручки 16 029,07
грн. та штрафу в сумі 16 029,07 грн.

Вважаючи оскаржуване рішення № 45 від
24.03.2014 необґрунтованим, а, відтак, таким,
що підлягає скасуванню, позивач
звернувся до суду з вищевказаним
позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржуване рішення № 45 від
24.03.2014 прийнято Держцінінспекцією
України у межах наданих їй повноважень
на підставі правових норм і виявленого
порушення ПП «Роса» державної
дисципліни цін.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується, виходячи з наступного.

Закон України «Про ціни і
ціноутворення» від 21 червня 2012 року №
5007-VI (далі - Закон № 5007-VI) визначає
основні засади цінової політики і
регулює відносини, що виникають у
процесі формування, встановлення та
застосування цін, а також здійснення
державного контролю (нагляду) та
спостереження у сфері ціноутворення.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 5007-VI,
норматив рентабельності - рівень
прибутковості, що визначається
суб'єктом господарювання під час
формування ціни. Граничний норматив
рентабельності є його максимально
допустимим рівнем, який повинен
враховуватися суб'єктом
господарювання під час встановлення
ціни товару.

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону,
ціноутворення - процес формування та
встановлення цін.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
ціни і ціноутворення», суб'єкти
господарювання під час провадження
господарської діяльності
використовують: вільні ціни; державні
регульовані ціни.

Ціни на товари, які призначені для
реалізації на внутрішньому ринку
України, установлюються виключно у
валюті України, якщо інше не
передбачено міжнародними угодами,
ратифікованими Україною, та
постановами Кабінету Міністрів
України.

Згідно зі ст. 12 вказаного Закону,
державні регульовані ціни
запроваджуються на товари, які
справляють визначальний вплив на
загальний рівень і динаміку цін, мають
істотну соціальну значущість, а також
на товари, що виробляються суб'єктами,
які займають монопольне (домінуюче)
становище на ринку.

Державні регульовані ціни можуть
запроваджуватися на товари суб'єктів
господарювання, які порушують вимоги
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Державні регульовані ціни повинні бути
економічно обґрунтованими
(забезпечувати відповідність ціни на
товар витратам на його виробництво,
продаж (реалізацію) та прибуток від
його продажу (реалізації).

Зміна рівня державних регульованих цін
здійснюється в порядку і строки, що
визначаються органами, які відповідно
до цього Закону здійснюють державне
регулювання цін.

Зміна рівня державних регульованих цін
може здійснюватися у зв'язку із зміною
умов виробництва і продажу (реалізації)
продукції, що не залежать від
господарської діяльності суб'єкта
господарювання.

Кабінет Міністрів України, органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування під час встановлення
державних регульованих цін на товари
до складу таких цін обов'язково
включають розмір їх інвестиційної
складової частини.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
ціни і ціноутворення», державне
регулювання цін здійснюється
Кабінетом Міністрів України, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень шляхом: 1) установлення
обов'язкових для застосування
суб'єктами господарювання: фіксованих
цін; граничних цін; граничних рівнів
торговельної надбавки (націнки) та
постачальницько-збутової надбавки
(постачальницької винагороди);
граничних нормативів рентабельності;
розміру постачальницької винагороди;
розміру доплат, знижок (знижувальних
коефіцієнтів); 2) запровадження
процедури декларування зміни ціни
та/або реєстрації ціни.

Згідно зі ст. 16 вказаного Закону,
органами державного контролю (нагляду)
та спостереження у сфері ціноутворення
(далі - уповноважені органи) є:
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику з контролю
за цінами; інші органи, визначені
законом.

Повноваження та порядок діяльності
уповноважених органів, права та
обов'язки їх посадових осіб, які
здійснюють державний контроль (нагляд)
за дотриманням суб'єктами
господарювання вимог щодо формування,
встановлення та застосування
державних регульованих цін та державне
спостереження у сфері ціноутворення,
визначаються цим Законом, Законом
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» та іншими
законами.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
ціни і ціноутворення», основними
функціями уповноважених органів є: 1)
виконання контрольно-наглядових
функцій за дотриманням вимог щодо
формування, встановлення та
застосування державних регульованих
цін; 2) здійснення державного
спостереження у сфері ціноутворення; 3)
запобігання порушенням у сфері
ціноутворення.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про ціни
і ціноутворення», до суб'єктів
господарювання застосовуються
адміністративно-господарські санкції
за: 1) порушення вимог щодо формування,
встановлення та застосування
державних регульованих цін - вилучення
необґрунтовано одержаної виручки, що
становить позитивну різницю між
фактичною виручкою від продажу
(реалізації) товару та виручкою за
цінами, сформованими відповідно до
запровадженого способу регулювання
(крім тих, що на постійній основі
надають житлово-комунальні послуги або
мають адресного споживача), та штраф у
розмірі 100 відсотків необґрунтовано
одержаної виручки; 2) стягнення плати за
товари, які згідно із законодавством
надаються безоплатно, - штраф у розмірі
100 відсотків вартості проданих
(реалізованих) товарів; 3) надання
уповноваженим органам недостовірних
відомостей - штраф у розмірі 100
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; 4) невиконання приписів
уповноважених органів або створення
перешкод для виконання покладених на
них функцій - штраф у розмірі 200
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Суми адміністративно-господарських
санкцій зараховуються до державного
бюджету.

Вивченням матеріалів справи колегією
суддів встановлено, що предметом
діяльності позивача відповідно до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців є
роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах та
неспеціалізована оптова торгівля
переважно продуктами харчування,
напоями та тютюновими виробами.

Отже, позивач не є виробником
продовольчих товарів, а є суб'єктом
господарювання, що здійснює реалізацію
продовольчих товарів, а тому
зобов'язаний застосовувати граничні
торгівельні (постачальницько-збутові)
надбавки на продовольчі товари,
встановлені уповноваженим органом, під
час встановлення цін для покупців
продовольчих товарів.

Зокрема, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
встановлення повноважень органів
виконавчої влади та виконавчих органів
міських рад щодо регулювання цін
(тарифів)» від 25.12.1996 № 1548, Київська
міська державна адміністрація
встановлює граничні торговельні
(постачальницько-збутові) надбавки до
оптової ціни виробника на борошно,
хліб, макаронні вироби, крупи, цукор,
яловичину, свинину і м'ясо птиці,
ковбасні вироби варені, молоко, сир,
сметану, масло вершкове, олію
соняшникову, яйця курячі не вище 15% без
урахування витрат з їх транспортування
у міжміському сполученні.

За змістом п. 1.3 Розпорядження
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) № 741 від 08 травня 2012 року
«Про регулювання цін на продовольчі
товари», зареєстрованого в Головному
управлінні юстиції у місті Києві 31
травня 2012 року за № 39/956, граничні
торговельні (постачальницько-збутові)
надбавки:

- до оптової ціни виробника (митної
вартості) на м'ясо птиці (тушка), молоко
коров'яче питне (пастеризоване,
фасоване у плівку), олію соняшникову,
яйця курячі - в розмірі 10 відсотків,
борошно, цукор білий кристалічний - 12
відсотків, яловичину, свинину, хліб - 15
відсотків, без урахування витрат з їх
транспортування у міжміському
сполученні;

- до оптової ціни виробника на ковбасні
вироби варені, масло вершкове, сметану,
сир кисломолочний та твердий у розмірі
10 відсотків, крупи (крім виробів
швидкого приготування), макаронні
вироби (крім виробів швидкого
приготування та виробів з начинкою) у
розмірі 12 відсотків, без урахування
витрат з їх транспортування у
міжміському сполученні.

Таким чином, позивач зобов'язаний
дотримуватись вимог розпорядження
Київської міської державної
адміністрації від 08.05.2012 № 741 під час
встановлення ціни реалізації товару в
оптовій і роздрібній торгівлі.

Як вбачається з матеріалів справи,
реалізацію продовольчих товарів
позивач здійснював відповідно до
договорів поставки укладених з
Управлінням освіти Печерської
районної в місті Києві державної
адміністрації.

Відповідно до наданих позивачем під
час перевірки документів (за період з
14.03.2013 по 13.03.2014), а саме: прибуткових та
видаткових накладних на реалізацію
продовольчих товарів, встановлено, що
при формуванні та застосуванні цін на
макаронні вироби, сир кисломолочний,
масло вершкове, крупи, хліб, олію
соняшникову та борошно пшеничне
застосовано торгівельну надбавку, що
перевищує граничний рівень
встановлений законодавством, в
результаті чого, позивачем
необґрунтовано отримано суму виручки в
розмірі 16 029,07 грн., чим порушено вимоги
п. 1 розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) № 741
від 08 травня 2012 року «Про регулювання
цін на продовольчі товари».

Слід зазначити, що Закон України «Про
здійснення державних закупівель» не
встановлює норм щодо звільнення
учасника або переможця торгів від
виконання норм інших законів України.

Крім цього, Закон України «Про ціни і
ціноутворення» не встановлює норм щодо
непоширення його дії на ціни
запропоновані учасником або
переможцем торгів та акцептовані
замовником зазначених торгів.

Таким чином, Закон України «Про
здійснення державних закупівель» та
Закон України «Про ціни і
ціноутворення» мають однакову
юридичну силу і позивач під час
формування, встановлення та
застосування цін на продовольчі товари
мав врахувати як вимоги Закону України
«Про здійснення державних закупівель»,
так і вимоги Закону України «Про ціни і
ціноутворення».

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
«Про здійснення державних закупівель»,
договір про закупівлю укладається в
письмовій формі та відповідно до
положень Цивільного та Господарського
кодексів України.

Згідно ч. 1 ст. 190 Господарського кодексу
України, вільні ціни визначаються на
всі види продукції (робіт, послуг), за
винятком тих, на які встановлено
державні регульовані ціни.

Отже, договірні зобов'язання позивача з
Управлінням освіти Печерської
районної в місті Києві державної
адміністрації повинні були
враховувати вимоги законодавства про
ціни і ціноутворення, зокрема, Закону
України «Про ціни і ціноутворення» та
розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 08.05.2012 № 741
«Про регулювання цін на продовольчі
товари».

Також, відповідачем не перевірялось
дотримання позивачем вимог Закону
України «Про здійснення державних
закупівель», оскільки предметом
державного нагляду (контролю)
відповідача, згідно із пунктом 1
частини 1 статті 17 Закону України «Про
ціни і ціноутворення», є саме
дотриманням позивачем вимог щодо
формування, встановлення та
застосування державних регульованих
цін, а не перевірка дотримання
позивачем вимог Закону України «Про
здійснення державних закупівель».

За твердженням позивача, відповідачем
не взято до уваги витрати з
транспортування при розрахунку
розміру застосованої позивачем
набавки.

В обґрунтування своєї правової позиції
позивач посилається на пункт 12 Додатку
до Постанови Кабінету Міністрів
України від 25.12.1996 № 1548 «Про
встановлення повноважень органів
виконавчої влади та виконавчих органів
міських рад щодо регулювання цін
(тарифів)», відповідно до якого
Київська міська державна
адміністрація встановлює граничні
торговельні (постачальницько-збутові)
надбавки до оптової ціни виробника на
борошно, хліб, макаронні вироби, крупи,
цукор, яловичину, свинину і м'ясо птиці,
ковбасні вироби варені, молоко, сир,
сметану, масло вершкове, олію
соняшникову, яйця курячі не вище 15% без
урахування витрат з їх транспортування
у міжміському сполученні.

Разом з тим, позивач здійснював продаж
(реалізацію) продуктів харчування
виключно в межах міста Києва. Отже,
міжміські перевезення позивачем не
здійснювалися, про що свідчать надані
позивачем до суду копії договорів
поставки укладені з Управлінням освіти
Печерської районної в місті Києві
державної адміністрації.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що рішення відповідача № 45
від 24.03.2014 про застосування
адміністративно-господарських санкцій
за порушення державної дисципліни цін
прийнято ним відповідно до вимог
законодавства України, в межах наданих
йому повноважень та у спосіб
встановлений законодавством України.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Роса» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 10 червня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 05.12.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.