Справа № 2а-1301/11
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-1301/11
інстанції: Савицький О.А.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Шевченківського районного
суду м.Києва від 22 травня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного Управління
Пенсійного фонду України в м. Києві про
визнання протиправними дій та
зобов"язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Шевченківського районного суду м.Києва
із адміністративним позовом до
Головного Управління Пенсійного фонду
України в м. Києві, в якому просив:

1). визнати протиправними дії
відповідача щодо обмеження розміру
пільгових виплат як інваліду війни
ІІ-ої групи з 350% мінімальної пенсії за
віком до 40% прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю як особі, віднесеної до 1-ої
категорії постраждалих від
Чорнобильської катастрофи з 75%
мінімальної пенсії за віком до менших
сум;

2). зобов'язати відповідача нарахувати
та виплатити заборгованість по виплаті
вищезазначеного підвищення до пенсії
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, що на думку
позивача виникла упродовж 2007-2010 років.

Постановою Шевченківського районного
суду м.Києва від 22 травня 2012 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
м.Києві щодо відмови в проведенні
перерахунку ОСОБА_2 додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю як особі,
віднесеної до першої категорії
постраждалих від Чорнобильської
катастрофи в період з 10 серпня 2010 року
до 22 липня 2011 року, передбачену статтею
50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язано здійснити ОСОБА_2
перерахунок та виплату додаткової
пенсії по інвалідності відповідно до
статті 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 10 серпня 2010 року до 22
липня 2011 року, із розрахунку 75 %
мінімальної пенсії за віком, що
розраховується залежно від розміру
прожиткового мінімуму для
працездатних осіб, що діяли на момент
належної виплати, за виключенням сум
фактично проведеної виплати.

В іншій частині позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким повністю задовольнити
заявлені ним вимоги.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, які з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_2 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, що
підтверджується вкладкою до його
посвідчення як особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
Серії НОМЕР_1 від 18.09.1999 року. (а.с. 10).

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті
50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції Закону, що
діяла до 28.12.2007 року), особам, віднесеним
до категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до вказаної норми
Закону, позивач має право на
призначення додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
а тому відповідач всупереч абзацу 2
частини 1 статті 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
Закону, що діяла до 28.12.2007 року)
протиправно виплачував йому додаткову
пенсію у розмірі, визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» № 530 від 28
травня 2008 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
перерахунок позивачу додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
відповідачем було здійснено не у
відповідності до абзацу 2 частини 1
статті 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції Закону, що
діяла до 28.12.2007 року), а згідно підпункту
12 розділу II Закону України від 28.12.2007 №
107-VI «Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким було
внесено зміни до змісту абзацу 2
частини 1 статті 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», шляхом
викладення даної статті в наступній
редакції:

- «Особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
наступному розмірі, а саме: інвалідам II
групи - 20 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність» (абзацу 2 частини 1 ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи») ;

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 № 10-рп/2008 зазначені зміни, що
були внесені Законом України від 28.12.2007
№ 107-VI, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, закони та інші правові акти
або їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Згідно із ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Аналізуючи вищевикладені норми
чинного законодавства, колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на отримання додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком
згідно абзацу 2 частини 1 статті 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції Закону, що
діяла до 28.12.2007 року) за період з 10
серпня 2010 року по 22 липня 2011 року (в
межах шестимісячного строку звернення
до суду за захистом порушених прав,
свобод та інтересів), а тому заявлені
позивачем вимоги в цій частині слід
визнати обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Таким чином, висновки суду першої
інстанції про задоволення позову в цій
частині вимог колегія суддів знаходить
правильними та такими, що не
спростовуються доводами апелянта.

Що стосується позову в частині
визнання протиправними дій та
здійснення перерахунку і виплати
недоотриманої суми щомісячного
підвищення до пенсії як інваліду війни
2 групи згідно ч. 4 ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», колегія
суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до Головного
Управління Пенсійного фонду України в
м. Києві із заявою про здійснення
перерахунку та виплати недоотриманої
суми щомісячного підвищення до пенсії
як інваліду війни 2 групи згідно ч. 4 ст.
13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» у розмірі 350 % мінімальної
пенсії за віком з 01.10.2010 року.

Проте відповідач в своєму листі від
22.12.2010 року № 31631/12/А-3835 відмовив
позивачу у здійсненні перерахунку
вищевказаного підвищення до пенсії,
посилаючись на відсутність для цього
належних правових підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» (в редакції від
23 листопада 1995 року), інвалідам війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання, що виплачується замість
пенсії підвищуються: інвалідам I групи -
у розмірі 400 процентів мінімальної
пенсії за віком, II групи - 350 процентів
мінімальної пенсії за віком, III групи -
200 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» було внесено зміни в ч. 4 ст. 13
вказаного Закону та викладено її в
наступній редакції: «інвалідам війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються: інвалідам I групи
- у розмірі 50 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, II групи - 40 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, III групи - 30
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність».

Положення ч. 4 ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у зазначеній вище
редакції діють з 01 січня 2006 року та по
даний час є чинними.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач у добровільному порядку
виконує вимоги ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» в редакції
після 01 січня 2006 року.

Тобто, у відповідача відсутні підстави
для виплати підвищення до пенсії
позивача в розмірі 350 % від мінімальної
пенсії за віком, а тому дії Головного
Управління Пенсійного фонду України в
м. Києві в цій частині слід визнати
правомірними.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення.

Постанову Шевченківського районного
суду м.Києва від 22 травня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Повний текст ухвали виготовлено - 01.12.14
р.

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.