Справа № 804/18017/14
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 р. Справа № 804/18017/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "ВЕРЛАЙН" до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2014 року Приватне
підприємство «ВЕРЛАЙН» (далі - ПП
«ВЕРЛАЙН», позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Західно-Донбаська ОДПІ, відповідач), в
якому просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від
15.10.2014р., прийняте Західно-Донбаською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на підставі Акта перевірки
№225-22.01-36877423 від 10.10.2014р. «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПП «ВЕРЛАЙН» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2012р. по
31.12.2013р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2012р. по
31.12.2013р.».

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що податковою інспекцією
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка з питань дотримання
вимог податкового законодавства,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2012р. по 31.12.2013р., за
результатами якої складено акт,
висновки якого щодо заниження податку
на прибуток, що підлягає сплаті до
бюджету на загальну суму 575141 грн. (за 2013
рік) є хибними, не ґрунтуються на
дійсних фактичних обставинах та
зроблені у зв'язку з невірним
застосуванням норм податкового
законодавства, без належного
дослідження наданих позивачем до
перевірки первинних документів, у
зв'язку із чим податкове
повідомлення-рішення № від
15.10.2014р., прийняте на підставі даного
акту, є протиправним та підлягає
скасуванню.

Відповідачем подані письмові
заперечення, в яких він зазначає, що в
ході проведення перевірки позивача -
аналізом співставлення придбаного та в
подальшому реалізованого металобрухту
встановлено, що в порушення приписів
податкового законодавства позивачем
реалізовано деяких видів металобрухту
більше чім придбавалось, з огляду на що
встановлено відсутність декларування
доходів від реалізації деяких видів
металобрухту. Зазначає, що акт
перевірки позивача складений
правомірно, згідно із діючим
законодавством, висновки перевірки
відповідають фактичним обставинам
справи, відтак є цілком обґрунтованими
та доведеними, у зв'язку із чим
податкове повідомлення-рішення №
від 15.10.2014р. є правомірними, а
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав та просив
задовольнити його з підстав,
викладених у позовній заяві,
скасувавши податкове
повідомлення-рішення № від
15.10.2014р..

Представники відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечували у
зв'язку із його необґрунтованістю з
підстав, викладених у запереченнях.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, суд має право
розглянути справу в письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Суд вирішив розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи
до уваги пояснення представників
сторін, що були надані у судовому
засіданні, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, Приватне підприємство
«ВЕРЛАЙН» зареєстровано 01.09.2010 року
Юр'ївською районною державною
адміністрацією, код за ЄДРПОУ- 36877423,
перебуває на обліку в
Західно-Донбаській ОДПІ з 02.09.2010р.

Основним видом господарської
діяльності ПП «ВЕРЛАЙН» за КВЕД-2010,
яким фактично займалось підприємство у
періоді, що перевірявся, є: відновлення
відсортованих доходів; оптова торгівля
відходами та брухтом; неспеціалізована
оптова торгівля.

Також ПП «ВЕРЛАЙН» надано ліцензію,
видану Міністерством промислової
політики України, на ведення
господарської діяльності: заготівля,
переробка металобрухту чорних металів
за адресами: вул. Героїв Сталінграда 122,
м. Дніпропетровськ; вул. Харківська 5,
м.Павлоград.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що у період з
29.09.2014р. по 03.10.2014р. на підставі наказу
від 29.09.2014р. №762, згідно з п.п.75.1.2 п.75.1
ст.75, п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового
кодексу України посадовою особою
Західно-Донбаської ОДПІ проведена
позапланова невиїзна перевірка ПП
«ВЕРЛАЙН» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.04.2012р. по 31.12.2013р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2012р. по
31.12.2013р., за результатами якої складено
акт №225-22.01-36877423 від 10.10.2014р.

Перевіркою встановлено порушення ст.
134, п. п. 135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового
кодексу України, в результаті якого
занижено податок на прибуток, що
підлягає сплаті до бюджету на загальну
суму 575141 грн. - за 2013 рік.

За результатами виявлених порушень
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
15.10.2014р., яким ПП «ВЕРЛАЙН» збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств на
загальну суму 862712 грн., у тому числі: 575141
грн. - за основним платежем, 287571 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

29.11.2012 р. між ПП «ВЕРЛАЙН» (покупець) та
ПП «ЮПІТ» (продавець) укладено договір
купівлі-продажу №29112012, предметом якого
є поставка брухту та відходів чорних
металів за видами та підвидами,
передбаченими ДСТУ 4121-2002 (товар).
Поставка товару здійснюється
відповідно до Специфікацій, в яких
зазначається найменування, кількість,
ціна, вартість, якість та строки
поставки. Поставка товару здійснюється
автомобільним транспортом на умовах DDP-
майданчик покупця, відповідно до умов
Інкотермс 2010.

Відповідно до умов договору сторонами
укладено Акт погоджень, яким визначено
найменування та умовний внутрішній
ідентифікатор товару, що є предметом
поставки, а саме: вид №500 та №13.

Специфікаціями визначено найменування
товару, що придбано: зокрема брухт
чорних металів (вид №500), брухт чорних
металів (вид №13), брухт чорних металів
(вид №4).

На виконання умов договору
постачальником виписано відповідні
видаткові накладні на товар.

Факт виконання умов укладеного
договору підтверджено Актами
приймання металів чорних (вторинних),
що наявні в матеріалах справи,
товарно-транспортними накладними на
поставку придбаного товару.

Крім того, позивачем до кожної партії
поставленого товару, у відповідності
до норм Закону України «Про
металобрухт», ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з заготівлі, переробки, металургійної
переробки металобрухту кольорових та
чорних металів, ДСТУ 4121-2002 «Метали
чорни вторинні», складено Акти про
джерело походження металів чорних
(вторинних) та Посвідчення про
вибухонебезпечність, хімічну та
радіаційну безпечність металів чорних
(вторинних).

Також за результатом виконання умов
договору ПП «ЮПІТ» надано позивачу
відповідні податкові накладні, копії
яких містяться в матеріалах справи.

Розрахунки за отриманий товар
здійснені в безготівковій формі, що
підтверджено наданими виписками по
банківському рахунку.

Подальша реалізація придбаного товару
відбувалась за умовами договору
поставки №987 від 26.12.2012р., укладеним між
ПП «ВЕРЛАЙН» (постачальник) та ПАТ
«Інтерпайп Дніпропетровський втормет»
(покупець), предметом якого є поставка
брухту та відходів чорних металів -
метали чорні вторинні за видами та
підвидами, передбаченими ДСТУ 4121-2002,
брухт і відходи кольорових металів і
сплавів, передбачені ДСТУ 3211-95 (товар).
Поставка товару здійснюється виключно
за письмовою згодою покупця.

Специфікаціями визначено найменування
товару, що придбано: зокрема брухт
чорних металів (вид №13).

На виконання умов договору
постачальником виписано відповідні
видаткові накладні на товар.

Факт виконання умов укладеного
договору підтверджено Актами
приймання металів чорних (вторинних),
що наявні в матеріалах справи,
товарно-транспортними накладними на
поставку придбаного товару.

Крім того, постачальником до кожної
партії поставленого товару, у
відповідності до норм Закону України
«Про металобрухт», ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з заготівлі, переробки, металургійної
переробки металобрухту кольорових та
чорних металів, ДСТУ 4121-2002 «Метали
чорни вторинні», складено документи на
щодо походження і власника
металобрухту, його відповідність
встановленим стандартам, нормам і
правилам - Акти про джерело походження
металів чорних (вторинних) та
Посвідчення про вибухонебезпечність,
хімічну та радіаційну безпечність
металів чорних (вторинних), що також
були надані під час перевірки.

На підтвердження реальності
здійснення господарських операцій з
купівлі та реалізації металобрухту
позивачем надано книгу реєстрації
результатів вхідного піротехнічного,
хімічного та радіаційного контролю і
обліку посвідчень про вибухову,
хімічну і радіаційну безпеку брухту та
чорних металів і легованих сталей, що
засвідчує здійснення піротехнічного,
хімічного та радіаційного контролю
товару, що був придбаний.

Також за результатом виконання умов
договору позивачем на адресу ПАТ
«Інтерпайп Дніпропетровський втормет»
виписано відповідні податкові накладі.

В акті перевірки податковим органом
зазначено, що платником податку не
задекларовано доходи від реалізації
металобрухту виду 13Б та 13К.

В ході судового розгляду представником
позивача надано пояснення, що протягом
перевіряємого періоду позивачем
придбано та реалізовано металобрухт за
визначеними видами №13 та №500, та в
даному випадку літерні приписи «Б» та
«К» не є зміною виду металобрухту, а
лише умовними позначеннями з метою
оптимізації внутрішнього логістичного
обліку та планування. Зокрема, при
оформленні первинних документів за
умовами договору придбання
металобрухту виду №13 застосовано
умовний буквений ідентифікатор «П», що
погоджений з продавцем металобрухту в
договірному порядку, при подальшій
реалізації цього ж виду металобрухту
на вимогу покупця зазначені інші
умовні позначки «К» та «Б».

Наказом №1/12-ПО від 30.12.2011р. затверджено
облікову політику та організацію
бухгалтерського обліку ПП «ВЕРЛАЙН»,
зокрема зазначено, що при здійсненні
підприємством господарських операцій,
пов'язаних з купівлею та реалізацією
металобрухту, за необхідності, може
здійснюватись застосування умовних
буквених ідентифікаторів при
оформленні первинних документів, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій з
металобрухтом, з метою оптимізації та
планування закупівельно-збутової
логістики підприємства або у
відповідності до погоджених з
контрагентом підприємства критеріїв;
зазначення буквених ідентифікаторів є
умовним та не змінює змісту та сутності
господарських операцій із заготівлі та
подальшого постачання товару, назва
якого визначається та класифікується
відповідно до числового позначення
виджу металобрухту.

Зазначене також підтверджено листом
ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський
втормет» до ПП «ВЕРЛАЙН» від 03.01.2013р.
№08/06/1, який є невід'ємною частиною
договору поставки №987, щодо зазначення
умовних літерних позначок одного виду
металобрухту №13, а саме: позначок «П»,
«К», «Б» в залежності від узгодженого
місця постачання.

Слід зазначити, що перевезення та
передача придбаного та в подальшому
реалізованого товару здійснювалась
ТОВ «Фатрон» на умовах укладених в
договорі перевезення вантажу
автомобільним транспортом №140113 від
14.01.2013р.

Специфікацією до договору перевезення
вантажу автомобільним транспортом
№140113 визначено території перевезення
та вартість послуг.

Актом приймання-передачі робіт (послуг)
зафіксовано факт виконання умов
договору.

Також позивачем надано Витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відносно ТОВ
«Фатрон», згідно якого останній є
зареєстрованим суб'єктом
господарювання, до видів діяльності
якого входить оптова торгівля
відходами та брухтом; вантажний
залізничний транспорт; вантажний
автомобільний транспорт; відновлення
відсортованих відходів.

Навантаження та розвантаження товару,
зокрема, перевалки за умовами
договорів поставки, здійснювалось ПАТ
«Дніпрометалсервіс», на умовах
укладених договорів №3 від 01.01.2013р., №101
від 01.04.2011р. вантажно-розвантажувальних
послуг.

Актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг) підтверджено виконання умов
договорів.

Також наявність основних фондів, що
здійснюють брухтопереробні операції
та за допомогою яких здійснюється
перевалка металобрухту,
підтверджується наданими позивачем
технічними паспортами на кран мостовий
електричний, дозиметр-радіометр, ваги
електронні платформні для статичного
зважування та самим актом перевірки
(Розділ 4.1.1 Акту перевірки).

Окремо суд зазначає, що ПАТ
«Дніпрометалсервіс» також є
орендодавцем за умовами укладено
договору №84 від 01.02.2011р. оренди
нерухомого майна, а саме: частини
відкритої кранової естокади за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв
Сталінграда 122, що орендує ПП «ВЕРЛАЙН»
задля провадження господарської
діяльності з купівлі-продажу
металобрухту.

Судом встановлено, що ПП «ВЕРЛАЙН» як
орендарем укладено ряд договорів
оренди нерухомого майна із ДП
«Дніпропетровський річковий порт»
Акціонерної судноплавної компанії
«УКРРІЧФЛОТ» (орендодавець), а саме:
010112/79-НА від 01.01.2012р., №170113/22-НА від
01.01.2013р., №170113/23-НА від 01.01.2013р., №010112/12-НА
від 01.01.2012р., за умовами яких
орендодавець передає в строкове платне
користування відкриту складську
ємність (1000 кв.м. та 2500 кв.м. відповідно),
нежитлове приміщення за адресою: м.
Дніпропетровськ, Амур-Гавань, 11, для
нежитлового приміщення - м.
Дніпропетровськ, Амур-Гавань, 11,
управління порту, кім.3,5.

Відповідно до умов договорів оренди
сторонами до кожного договору складено
План об'єкту оренди.

Актами прийому-передачі об'єкту
засвідчено факт передачі об'єкту
оренди від орендодавця до орендаря.

Позивачем також надано штатний розклад
підприємства за перевіряємий період, з
якого вбачається наявність на
підприємстві спеціалістів для
провадження діяльності по заготівці,
навантаженню, розвантаженню,
перевалки, переробки металобрухту:
газорізальник, радіолог, контролер
брухту та відходів металу,
сортувальник, стропальник тощо.

Згідно статті 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» одним із
принципів бухгалтерського обліку на
підприємстві є превалювання сутності
над формою, тобто - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Відповідно до статті 8 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» питання
організації бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника (власників) або
уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів. Підприємство
самостійно: визначає за погодженням з
власником (власниками) або
уповноваженим ним органом (посадовою
особою) відповідно до установчих
документів облікову політику
підприємства; обирає форму
бухгалтерського обліку як певну
систему регістрів обліку, порядку і
способу реєстрації та узагальнення
інформації в них з додержанням єдиних
засад, встановлених цим Законом, та з
урахуванням особливостей своєї
діяльності і технології обробки
облікових даних; - розробляє систему і
форми внутрішньогосподарського
(управлінського) обліку, звітності і
контролю господарських операцій; -
затверджує правила документообороту і
технологію обробки облікової
інформації, додаткову систему рахунків
і регістрів аналітичного обліку.

Пунктом 4.8. ДСТУ 4121-2002 передбачено, що
додаткові вимоги до металобрухту та
показники якості, які не нормує цей
стандарт, можна встановлювати за
домовленістю між споживачем та
постачальником металобрухту.

Отже, позивачем повністю правомірно
встановлено порядок застосування при
веденні власного бухгалтерського
обліку вказаних буквених
ідентифікаторів (позначень) після
назви одного виду металобрухту, що
придбавався та в подальшому постачався
контрагентам, як частину власної
облікової політики та системи
внутрішньогосподарського
(управлінського) обліку й контролю
господарських операцій, з урахуванням
особливостей своєї діяльності, як
спеціалізованого підприємства в сфері
роботи з металобрухтом.

Встановлена наявність буквених
ідентифікаторів (позначень) після
назви виду металобрухту №13 при
оформленні первинних документів за
договором купівлі- продажу №29112012 від
29.11.2012 року з ПП «ЮПІТ» та за договором
поставки №987 від 26.12.2012 року з ПАТ
«Інтерпайп Дніпропетровський
втормет», що носило лише умовний
характер та не змінювало змісту та
сутності господарських операцій із
придбання та подальшого постачання
металобрухту одного виду №13, назва
якого в оформлених документах вказана
у вигляді числового позначення виду
металобрухту згідно Таблиці 1 ДСТУ
4121-2002, відповідає передбаченому чинним
законодавством принципу
бухгалтерського обліку щодо
превалювання сутності над формою, а
також пункту 4.8 ДСТУ 4121-2002 щодо права
покупця та постачальника металобрухту
встановити додаткові вимоги до
металобрухту, які не нормує даний
стандарт.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до ст. 3 Господарського
кодексу України під господарською
діяльністю у цьому Кодексі розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Господарська діяльність здійснюється
у загальній економічній сфері, а тому
має суто економічні властивості, що
неможливо без вартісної оцінки і
взаємооцінки, еквівалентності обміну,
відповідних обчислень і розрахунків.
Тому така ознака результатів
господарської діяльності, як цінова
визначеність, наявна в абсолютній
більшості випадків, хоча в
некомерційній господарській
діяльності можливе безкоштовне
надання результатів останньої.

Розділом ІІІ Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та сплатою
податку на прибуток підприємств.

Відповідно до ст. 149 Податкового
кодексу України податковою базою для
цілей оподаткування податком на
прибуток визнається грошове вираження
прибутку як об'єкта оподаткування,
визначеного згідно із статтею 134 цього
Кодексу, з урахуванням положень статей
135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.

Витрати у розумінні Податкового
кодексу України - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілом
власником) (пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України).

До складу валових витрат що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування відповідно до пункту 138.1
статті 138 Податкового кодексу України,
входять: витрати від операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті:
інші витрати, визначені згідно з
пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті,
пунктом 140.1 статті 140 і статті 141 цього
Кодексу; крім витрат визначених у
пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139
цього Кодексу.

Приписами пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України визначено,
що витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Пунктом 138.4. статті 138 Податкового
кодексу України передбачено, що
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
не включаються до складу витрат:
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

За приписами пункту 135.1 статті 135
Податкового кодексу України доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п.135.4.ст.135 ПК України
дохід від операційної діяльності
визнається в розмірі договірної
(контрактної) вартості, але не менше ніж
сума компенсації, отримана в будь-якій
формі, в тому числі при зменшенні
зобов'язань, та включає: дохід від
реалізації товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, у тому числі винагороди
комісіонера (повіреного, агента тощо);
особливості визначення доходів від
реалізації товарів, виконаних робіт,
наданих послуг для окремих категорій
платників податків або доходів від
окремих операцій встановлюються
положеннями цього розділу.

Згідно з п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

-дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

У відповідності до п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

-придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

-придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Із наведеного випливає, що позивач, як
платник податку, самостійно несе
відповідальність за достовірність і
своєчасність обчислення та внесення
ним податку до бюджету відповідно до
законодавства України, а визначальним
фактором для формування податкового
кредиту платником ПДВ є рух товарів
(послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності такої
особи - платника податку та наявність у
платника податків виданої йому
продавцем товару податкової накладної,
оформленої з дотриманням вимог чинного
законодавства та як підтверджує сплату
податку на додану вартість у складі
ціни товару.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкуванням оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Пунктом 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку № 88, який
наведено вище, встановлено, що первинні
документи на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Отже, первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

При цьому, податковий облік формують
саме господарські операції, тобто
фактичний рух активів та/або зміни
власного капіталу чи зобов'язань
платника податку.

Відповідно до п. 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
01.11.2011 N 1379, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за N
1333/20071 (далі - Порядок № 1379), податкову
накладну заповнює особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Вчинені позивачем господарські
операції повністю підтверджені
обов'язковими та необхідними
документами, які мають статус
первинних, оформлені відповідно до
вимог статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та, відповідно,
утверджують понесені позивачем валові
витрати на купівлю металобрухту.

Крім того, під час судового розгляду
суду надані пояснення
ревізором-інспектором податкової, який
пітвердив, що загальна кількість
придбаного металобрухту виду №13 та
загальна кількість реалізованого
металобрухту виду №13Б і №13 К є
тотожною.

Таким чином, з огляду на підтвердження
реальності здійснення позивачем
операцій з купівлі металобрухту та
його подальшої реалізації, з
урахуванням умовного характеру
позначок металобрухту виду №13, що не
змінює змісту та сутності
господарських операцій із придбання та
подальшого постачання металобрухту
виду №13, назва якого в оформлених
документах вказана у вигляді числового
позначення виду металобрухту згідно
Таблиці 1 ДСТУ 4121-2002, зазначені операції
з купівлі металобрухту та його
подальшої реалізації не підпадають під
визначення «поворотної фінансової
допомоги», а є саме купівлею товару з
подальшою реалізацією, отже і не може
бути визначено як отримання інших не
задекларованих доходів із
застосуванням нарахованого податковим
органом податку на прибуток.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги за заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи наявність у позивача
належним чином оформлених первинних
документів, які підтверджують
реальність здійснення господарських
операцій, доведення позивачем факту
вчинення господарських операцій, що
мають безпосередній зв'язок з
господарською діяльністю позивача як
спеціалізованого підприємства в сфері
заготівлі металобрухту, в діях
позивача відсутні порушення ст.134,
п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу
України, у зв'язку із чим податкове
повідомлення-рішення № від
15.10.2014р., яким ПП «ВЕРЛАЙН» збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств на
загальну суму 862712 грн., у тому числі: 575141
грн. - за основним платежем, 287571 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами), є протиправним та підлягає
скасуванню.

За таких обставин, суд задовольняє
адміністративний позов Приватного
підприємства «ВЕРЛАЙН» повністю.

Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 86, 158-163, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного
підприємства «ВЕРЛАЙН» до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
15.10.2014р., яким ПП «ВЕРЛАЙН» збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств на
загальну суму 862712 грн., у тому числі: 575141
грн. - за основним платежем, 287571 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена відповідно до
ст. 186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя Р.З.
Голобутовський