Справа № 9101/79848/2011
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2011 р. справа № 2а-1499/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Сафронової С.В.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області

на постанову Дніпровського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 27 травня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дніпровського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 27 травня 2011 року позовні
вимоги ОСОБА_1 було задоволено. Визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області щодо перерахунку та виплати
позивачу державної та додаткової
пенсії в розмірі менших ніж
передбачено ст.ст. 51, 57 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано відповідача нараховувати
та виплачувати позивачу з 16 травня 20111
року основну пенсію з урахуванням
заробітку за 30 календарних днів роботи
на території радіоактивного
забруднення в період 1987 року у
відповідності до ст. 57 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», і ч. 2 ст. 27
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», додаткову пенсію у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області просить постанову суду в
частині задоволених вимог скасувати,
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі. Посилається на те, що
розмір мінімальної пенсії за віком,
який застосовувався ними для
перерахунку пенсії становить 19,91 грн.,
що відповідає постанові Кабінету
Міністрів України №1 від 03.01.2002 року.
Крім того пенсія позивачу виплачується
відповідно до розмірів встановлених
постановами Кабінету Міністрів
України. В письмових запереченнях на
апеляційну скаргу позивач просив її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Посвідченням серії НОМЕР_1
підтверджено, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії (а.с.3).

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частиною другою статті 51
Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до
категорії 2 призначається додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Право позивача на отримання щомісячної
додаткової пенсії за шкоду завдану
здоров'ю не залежить від наявності чи
відсутності грошових коштів та
належного фінансування, як на тому
наполягав відповідач, таке право
надане державою і закріплено Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
пенсійні органи, і несе обов'язок по
своєчасній та повній виплаті пенсії
саме у розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст. 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків (
справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005р.).

Наявність у позивача права щодо
отримання додаткової пенсії у
розмірах, які визначені Законом
України № 796-ХІІ є визначальною для
вирішення вказаного спору, крім того,
це право гарантується Конституцією
України (ч.2 ст.46 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру додаткової
пенсії позивачеві застосуванню
підлягає стаття 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,а не
постанови Кабінету Міністрів України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання відповідача на частину п'яту
статті 54 Закону № 796-ХІІ, якою
передбачено, що порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України, оскільки надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок, не порушуючи
положень цього Закону, в тому числі й
інших законів, якими встановлено
розміри мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ при
визначенні розміру пенсії за основу її
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Тому колегія суддів не приймає до уваги
доводи відповідача про те, що частиною
третьою статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»встановлено, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання додаткової пенсії,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, як це встановлено статтею 51
Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону № 796-ХІІ, яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»мінімальний розмір пенсій
за віком встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч.2 ст. 57 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»обчислення
середньомісячного заробітку
проводиться відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»При
обчисленні пенсії відповідно до ч. 2 ст.
27 Закону за бажанням того, хто
звернувся за пенсією,
середньомісячний фактичний заробіток
для обчислення пенсії може визначатися
за будь-які 12 місяців підряд роботи на
територіях радіоактивного
забруднення. Якщо особа, яка звернулася
за пенсією, пропрацювала на територіях
радіоактивного забруднення: менше 12
місяців, - середньомісячний заробіток
визначається шляхом поділу загальної
суми заробітку за календарні місяці
роботи на кількість цих місяців; менше
30 календарних днів у двох місяцях, -
середньомісячний заробіток
визначається за будь-які фактично
відпрацьовані 30 календарних днів
роботи. Виходячи з вказаних положень
Закону позивач має право на
призначення такого виду пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 183-2, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст. 200,
ст.ст. 205, 206 КАС України, колегія
суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 27 травня
2011 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова