Справа № 9101/149228/2011
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2012-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2012 р. справа № 2а-2946/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого
судді: Туркіної
Л.П.

суддів:
Проценко О.А. Мельника В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська

на постанову Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 27.05.2011 року

по справі № 2а-2946/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Ленінському районі м.
Дніпропетровська

про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2011 року позивач звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
(далі - відповідач), в якому просив
визнати протиправними дії відповідача
щодо ненарахування пенсії позивачу
відповідно до норм Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" як інваліду
II групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України зробити
перерахунок пенсії за період,
починаючи з 22 травня 2008 року,
відповідно до ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Постановою Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 27.05.2011 року по
справі № 2а-2946/2011 позов задоволено
частково, зобов’язано відповідача
здійснити перерахунок і виплачувати
позивачу недоплачену суму пенсії з
01.10.2010 року, з урахуванням виплачених
сум, і до внесення змін в пенсійне
законодавство.

Постановою суду першої інстанції від
27.05.2011 року позовні вимоги за період з
22.05.2008 по 30.09.2010 року - залишено без
розгляду.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просив
скасувати рішення суду першої
інстанції та відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
неправильне застосуванням судом норм
матеріального права.

Як зазначив відповідач, судом невірно
застосовано норми ст. ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
безпідставно застосовано ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно матеріалів справи, позивач є
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1-ї категорії, інвалідом II
групи, що підтверджується довідкою
МСЕК, посвідченням. Інвалідність
пов’язана з ліквідацією аварії на
ЧАЕС.

Відповідно до частини 1 статті
46 Конституції України, громадяни
мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх в разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Таким законом стосовно реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи на охорону життя, здоров’я
і соціального захисту є Закон України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Отже,
виходячи, саме, з цього закону слід
визначати розмір пенсії особам,
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Застосування Управлінням
Пенсійного фонду Постанов Кабінету
Міністрів України при наявності
спеціального закону є протиправним.

Виходячи з положень частини 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування», мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Відповідно до
частини 1 статті 2 Закону України «Про
прожитковий мінімум», прожитковий
мінімум застосовується для
встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком.

Відповідач помилково вважає
неможливим застосування мінімального
розміру пенсії, визначеного відповідно
до статті 28 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування». Наявність такої
норми за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії,
встановленого законом, не є приводом
для відмови в реалізації позивачем
конституційних гарантій права на
отримання пенсії в розмірі,
встановленому законом.

Крім того, відповідно до частини 3
статті 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Отже, в мотивувальній частині частині
постанови суд першої інстанції зробив
вірний висновок, що при визначенні
розміру пенсій застосуванню
підлягають норми ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 р. № 530 "Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян", № 654 від 16.07.2008 р. "Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян".

Таким чином, позивач з 18.05.2010 року по
04.02.2011 року має право на перерахунок
пенсії за ст.ст. 50,54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Отже рішення суду є вірним по суті.
Однак судом невірно застосовано норми
ст. ст. 99, 100 КАС України щодо визначення
строку звернення до суду, який складає 6
місяців, та не визначено кінцеву дату
здійснення перерахунку.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст.
2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Закон не передбачає можливості щодо
захисту прав особи від порушень, що, на
думку позивача, можуть виникнути у
майбутньому.

При таких обставинах колегія суддів
вважає за необхідне постанову суду
першої інстанції змінити.

У абзаці 2 резолютивної частини рішення
суду першої інстанції замість 30.09.2010
року зазаначити 31.08.2010 року.

Викласти абзац 4 резолютивної
частини рішення суду першої інстанції
у наступній редакції: зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
перерахувати та виплатити на користь
ОСОБА_2 недоплачену суму з 01.09.2010 по
01.04.2011 року.

В іншій частині залишити постанову
суду першої інстанції без змін.

Керуючись , п.1 ч.2. ст. 198, ст. 201, ст. 205,
ст.206 КАС України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська на
постанову Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 27.05.2011 року по
справі № 2а-2946/2011 –залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 27.05.2011 року
–змінити.

У абзаці 2 резолютивної частини рішення
суду першої інстанції замість 30.09.2010
року зазаначити 31.08.2010 року.

Викласти абзац 4 резолютивної
частини рішення суду першої інстанції
у наступній редакції: зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
перерахувати та виплатити на користь
ОСОБА_2 недоплачену суму з 01.09.2010 по
01.04.2011 року.

В іншій частині залишити постанову
суду першої інстанції без змін.

Постанова суду набирає законної
сили у відповідності до ч. 5 ст. 254 КАС
України та оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Л
.П. Туркіна

Суддя:

О.А. Проценко

Суддя:

В.В. Мельник