Справа № 9101/39603/2011
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2012-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2012 р. справа № 2а-2012/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Туркіної Л.П.

суддів: Мельника В.В.
Проценко О.А.

розглянувши порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02.12.2010 р.

у справі № 2а-2012/10

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в м. Нікополі Дніпропетровської
області

про зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги "Дітям війни", -

ВСТАНОВИЛА:

29.11.2010 р. позивач звернувся до
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Нікополі Дніпропетровської області
про визнання дій відповідача
неправомірними, зобов'язання
останнього здійснити перерахунок та
виплатити позивачу щомісячну державну
соціальну допомогу згідно ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009
року по 31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по
31.12.2010 року.

Ухвалою Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02.12.2010 р. позовні вимоги з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22
травня 2008 року по 29 травня 2010 року
залишені без розгляду.

Позивач, не погодившись з
вищезазначеною ухвалою суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу, у
якій посилається на безпідставну
відмову у поновленні строку для
звернення до суду, просить ухвалу
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 02.12.2010 р.
скасувати, прийняти по справі нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги позивача в повному обсязі.
Вважає, що рішення суду є незаконним,
необґрунтованим та таким, що звужує
права позивача, визначені Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Відповідач ухвалу суду першої
інстанції не оскаржив, проти
апеляційної скарги не заперечив.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 КАС України в
порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги та матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду -
залишається без змін з наступних
підстав.

Судом першої та апеляційної
інстанції встановлено, що позивач
народився 15.01.1943 р., і відповідно до ст. 1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", який набрав чинності з
01.01.2006 року, позивач набув статус
"дитини війни", що надає йому право на
отримання пільг та державної
соціальної підтримки, які встановлені
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни", у тому числі і ст. 6 цього
Закону, якою встановлено право на
підвищення пенсії, яка нараховується
та сплачується особам, які мають статус
"дитини війни", на 30% мінімальної пенсії
за віком.

З матеріалів даної
адміністративної справи вбачається,
щодо вимог, заявлених позивачем за
періоди з 09 липня 2007 року по 29.05.2010 року
судом застосовано норми ст. ст. 99, 100 КАС
України, що було підставою для
залишення без розгляду позову.

Щодо застосування строків
позовної давності під час розгляду
даної адміністративної справи, то
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Статтею 99 КАС України встановлено
шестимісячний строк для звернення до
суду з адміністративним позовом для
захисту порушених прав, інтересів,
свобод, а відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС
України пропуск вищезазначеного
строку є підставою для залишення без
розгляду адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведені
обставини, норми чинного
процесуального законодавства, та
приймаючи до уваги, що позивачем, який
звернувся до суду першої інстанції з
позовом про захист свого порушеного
права 29.11.2010 р., не було надано доказів в
підтвердження поважності причин
пропуску ним строку на звернення до
суду за захистом свого порушеного
права щодо вимог про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача щодо не нарахування та не
сплати надбавки до пенсії, як дитині
війни, за періоди з 09.07.2007 р. по 29.05.2010 р.,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано залишив без
розгляду позовні вимоги.

Посилання позивача на норми ч.2 ст.46
Закону "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не
приймаються колегією суддів до уваги,
оскільки спірні правовідносини не
регулюються названим законом, а
виплати, передбачені ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", не відносяться до системи
загальнообов'язкового пенсійного
страхування.

Таким чином, доводи апелянта
спростовуються викладеним вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Оскільки доводи апеляційної
скарги позивача спростовуються
зазначеними вище та дослідженими судом
доказами, вони не можуть бути підставою
для скасування ухвали суду та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02.12.2010 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.А. Проценко