Справа № 826/13662/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2014 року 16
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування податкової вимоги від 18
квітня 2014 року № 5165-25 і рішення про опис
майна у податкову заставу від 18 квітня
2014 року № 327/26-59-25-01-14, - В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач,
ОСОБА_1) з позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач, ДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкової вимоги від 18 квітня 2014 року
№ 5165-25 і рішення про опис майна у
податкову заставу від 18 квітня 2014 року
№ 327/26-59-25-01-14.
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на
неправомірність виставлення
відповідачем податкової вимоги від
18.04.2014р. № 5165-25, згідно якої сума боргу
(несплачена сума узгодженого грошового
зобов'язання) з податку на додану
вартість ОСОБА_1 становить 244 184,10 грн. (в
т.ч. за основним платежем 163 198,93 грн.,
штрафні (фінансові) санкції - 80 394,00 грн.
та 591,17 грн. - пені), а також винесення
рішення від 18.04.2014р. № 327/26-59-25-01-14 про
опис майна платника податків у
податкову заставу, оскільки станом на
день винесення вказаної спірної
податкової вимоги за фізичною
особою-платником податків не
обраховувалися несплачені суми
податкового боргу з названого податку.
Крім того, сума грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
250 791,00 грн., що була нарахована ОСОБА_1
згідно податкового
повідомлення-рішення від 26.12.2012р. №
2336/17-20, та покладена в основу
податкового боргу у спірній податковій
вимозі від 18.04.2014р., набула статусу
узгодженого лише з 15.04.2014р. (прийняття
адміністративним судом апеляційної
інстанції рішення по суті розгляду
справи № 826/13114/13-а). А тому, як наслідок,
податкова вимога від 18.04.2014р. була
виставлена відповідачем передчасно.

Відповідач проти позову заперечував,
надавши до суду письмові заперечення
від 01.10.2014р. і додаткові документи. В
обґрунтування своїх заперечень ДПІ
посилалася на правомірність
виставлення податкової вимоги та
прийняття рішення про опис майна у
податкову заставу, оскільки сума
грошового зобов'язання, що зазначена у
податковій вимозі набула статусу
узгодженої.

В судових засіданнях представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в призначених
судових засіданнях заперечував проти
позову та просив суд відмовити в його
задоволенні.

03 грудня 2014 року в судовому засіданні
судом було ухвалено перейти до
письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 18 квітня 2014 року
виставила ОСОБА_1 податкову вимогу за
№ 5165-25 (форми «Ф») на суму
податкового боргу по податку на додану
вартість в розмірі 244 184,10 грн. (в т.ч. за
основним платежем 163 198,93 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 80 394,00 грн., сума
пені - 591,17 грн.). Вказана податкова
вимога була отримана позивачем 06
травня 2014 року, що підтверджується
матеріалами справи та не
заперечувалося представником позивача
в судових засіданнях.

Одночасно разом із вказаною Податковою
вимогою на адресу позивача податковою
інспекцією було направлене рішення від
18.04.2014р. № 327/26-59-25-01-14 про опис майна
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
у податкову заставу.

В ході дослідження наявного в
матеріалах даної справи витягу з
облікової картки платника податку на
додану вартість ОСОБА_1 за 2013 рік судом
встановлено, що підставою для
формування в такій обліковій картці
позивача суми податкового боргу стало
періодичне внесення протягом 2013 року
(06.09.2013р., 07.11.2013р.) до облікової картки
ОСОБА_1 відомостей про податкове
повідомлення-рішення (форми «Р») від
26.12.2012р. № 2336/17-20.

Даним податковим
повідомленням-рішенням від 26.12.2012р. №
2336/17-20 податкова інспекція визначила
позивачу до сплату суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 250 791,00 грн. (в т.ч. 167
194,00 грн. - за основним платежем і 83 597,00
грн. - штрафні (фінансові ) санкції).

Не погоджуючись із правомірністю
винесення такого податкового
повідомлення-рішення ОСОБА_1
звернулася до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
адміністративним позовом про визнання
протиправним і скасування зазначеного
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
березня 2013 року по справі №
826/1314/13-а за позовом ОСОБА_1 до ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС про
визнання протиправним і скасування
зазначеного податкового
повідомлення-рішення від 26.12.2012р. №
2336/17-20 в позові фізичній особі було
відмовлено.

06 вересня 2013 року до облікової картки
позивача з податку на додану вартість
були внесені відомості про податкове
повідомлення-рішення від 26.12.2012р. №
2336/17-20 на суму 243 512,39 грн., з урахуванням
зменшення первісної суми такого
податкового повідомлення-рішення на
суму переплат 7 278,61 грн.

21 жовтня 2013 року сума податкового
повідомлення-рішення від 26.12.2012р. №
2336/17-20 (250 791,00 грн.) була виключена з
облікової картки платника податку -
позивача, а 07 листопада 2013 року -
повторно внесена до облікової картки в
розмірі 241 592,93 грн. (з урахуванням
зменшення на суму переплат 9 198,07 грн.),
що фактично й призвело до утворення
станом на 17.04.2014р. в обліковій картці
позивача суми податкового боргу 244 184,10
грн.

15 квітня 2014 року ухвалою Київського
апеляційного адміністративного за
результатами перегляду постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 20 березня 2013 року по справі №
826/1314/13-а, така постанову суду першої
інстанції була залишена без змін, а
апеляційна скарг ОСОБА_1 - без
задоволення.

Станом на 30 листопада 2014 року в
обліковій картці позивача
обліковується податковий борг по
податку на додану вартість в сумі 227 911,71
грн. (в т.ч. сума недоїмки в розмірі 227
909,25 грн. (що, в свою чергу, виникла на
підставі повторного внесення 30 жовтня
2014 року на підставі ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
по справі № 826/1314/13-а до облікової
картки відомостей про податкове
повідомлення-рішення від 26.12.2012р. №
2336/17-20), сума пені - 2,46 грн.).

При вирішення даного спору суд
виходить з наступного.

Починаючи з 01 січня 2011 року спеціальним
законом з питань оподаткування, який
встановлює, зокрема, порядок сплати
грошових зобов'язань (податкових
зобов'язань і штрафних (фінансових)
санкцій) юридичних або фізичних осіб до
бюджетів з податків і зборів,
нарахування і сплати пені та штрафних
санкцій, що застосовуються до
платників податків контролюючими
органами за порушення податкового
законодавства, та, одночасно, визначає
процедуру погашення податкового боргу,
оскарження рішень, дій органів
стягнення на момент виникнення спірних
правовідносин є Податковий кодекс
України.

У відповідності до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14
цього ж Кодексу «грошове зобов'язання
платника податків» - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

В силу пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання набуває статусу
податкового боргу.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 цього Кодексу
передбачено, що податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання (даний строк в
даному випадку визначений нормами абз.
2 п. 57.3 ст. 57 ПК України).

В силу абзацу другого п. 57.3 ст. 57 ПК
України у разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Податкова вимога повинна містити
відомості про факт виникнення
грошового зобов'язання та права
податкової застави, розмір податкового
боргу, який забезпечується податковою
заставою, обов'язок погасити
податковий борг та можливі наслідки
його непогашення в установлений строк,
попередження про опис активів, які
відповідно до законодавства можуть
бути предметом податкової застави, а
також про можливі дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України у
разі якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

При цьому відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК
України рішення, прийняті контролюючим
органом, можуть бути оскаржені в
адміністративному або судовому
порядку.

З урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
платник податків має право оскаржити в
суді податкове повідомлення-рішення
або інше рішення контролюючого органу
про нарахування грошового зобов'язання
у будь-який момент після отримання
такого рішення (абз. 1 п. 56.18 ст. 56 ПК
України).

При зверненні платника податків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили (абз. 4 п. 56.18 ст. 56 ПК
України).

Порядок набрання судовим рішення
законної сили у справах про оскарження
платниками податків податкових
повідомлень-рішень визначений нормами
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства.

Таким чином, з урахуванням
вищенаведених норм права та за
результатами дослідження наявних в
справі матеріалів, суд погоджується з
доводами позивача про передчасне
виставлення відповідачем спірної
податкової вимоги від 18.04.2014р., оскільки
строк для сплати узгодженого грошового
зобов'язання, визначеного податковим
повідомленням-рішенням від 26.12.2012р.
№ 2336/17-20, мав обраховуватися з 15
квітня 2014 року.

Крім того, судом враховується, що у
відповідності до п. 88.1 ст. 88 ПК України з
метою забезпечення виконання
платником податків своїх обов'язків,
визначених цим Кодексом, майно
платника податків, який має податковий
борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає, в
тому числі, у разі несплати у строки,
встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом, - з
дня виникнення податкового боргу (пп.
89.1.2 п. 89.1 ст. 89 зазначеного Кодексу).

При цьому у відповідності до положень
п. 1.11 Порядку застосування податкової
застави органами державної податкової
служби, затвердженого наказом ДПА
України від 24.12.2010р. № 1043,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30 грудня 2010р. за №
1438/18733 (що діяв на момент виставлення
Позивачу податкової вимоги та втратив
чинність 11 жовтня 2011 року) повідомлення
про виникнення права податкової
застави міститься у податковій вимозі,
яка надсилається платнику податків
відповідно до вимог статті 59 розділу II
Кодексу.

З урахуванням положень цієї статті
право податкової застави поширюється
на будь-яке майно платника податків,
яке перебуває в його власності
(господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна,
на яке поширюється податкова застава, є
меншою ніж сума податкового боргу
платника податків, право податкової
застави поширюється на таке майно (п. 89.2
ст. 89 ПК України).

Пунктом 89.3 ст. 89 ПК України визначено,
що майно, на яке поширюється право
податкової застави, оформлюється актом
опису.

Опис майна у податкову заставу
здійснюється на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, яке пред'являється платнику
податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється
право податкової застави, складається
податковим керуючим у порядку та за
формою, що затверджені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
фінансової політики.

З огляду на вищенаведені норми права,
судом вбачається, що передумовою для
застосування контролюючим органом
податкової застави по відношенню до
майна платника податків (в тому числі
прийняття рішення про опис майна у
податкову заставу та відповідно
складення акта про опис його майна) є
наявність податкового боргу у такого
платника податків в конкретно
визначеному розмірі.

Враховуючи викладене, прийняття
податкової вимоги та рішення про опис
майна платника податків у податкову
заставу з метою забезпечення погашення
відсутньої (неправомірно сформованої
на той момент) суми податкового боргу, є
протиправним.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про необхідність визнання
протиправними та скасування
податкової вимоги і рішення про опис
майна у податку заставу.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94,
ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 18 квітня 2014 року
№ 5165-25.

3. Визнати протиправним та скасувати
рішення про опис майна у податкову
заставу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 18 квітня 2014 року №
327/26-59-25-01-14.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В. Дегтярьова