Справа № 2а-1304/76/12
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року

Справа № 131791/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді:
Гулида Р.М.

суддів:
Кузьмича С.М., Каралюса В.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова
на постанову Галицького районного суду
міста Львова від 21.06.2012 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова про зобов'язання
здійснити перерахунок і виплату
пенсії, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач 26.09.2011 року звернувся з позовом
в суд до управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова
(далі-УПФУ) та просив зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії згідно статті 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2011
року.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що
є потерпілим внаслідок аварії на
Чорнобильській атомній електростанції
другої категорії, йому призначена
пенсія, яку відповідач виплачує менше
передбаченого розміру, встановленого
чинним законодавством. Позивач вважає,
що відповідно до ч.2 ст.51 Закону
нарахування і виплата додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
оскільки особам, віднесеним до 2-ї
категорії, така додаткова пенсія
призначається у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, яка встановлюється на
рівні прожиткового мінімуму та не може
будь-яким чином обмежуватися.

Ухвалою Галицького районного суду
міста Львова від 21.06.2012 року
адміністративний позов за період з
01.01.2011 року по 25.03.2011 року залишено без
розгляду.

Постановою Галицького районного суду
міста Львова від 21.06.2012 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано дії протиправними.
Зобов»язано УПФУ провести перерахунок
та виплату позивачу додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров»ю в розмірі
30% мінімальної пенсії за віком на
підставі положень ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
26.03.2011 року по 22.07.2011 року, з врахуванням
виплачених сум.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням УПФУ подано апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову, якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі. В
обґрунтування апеляційних вимог
покликається на постанову Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року №836
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», постанову Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530
«Про деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», та
доводиться непоширенням на дані
правовідносини ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу УПФУ слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін з
наступних міркувань.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи та сторонами не
заперечувалось, що позивач потерпілим
від Чоронобильської катастрофи 2
категорії, що підтверджується копією
відповідного посвідчення.

Відповідно до вимог ст.51 цього Закону
особам, віднесеним до 2 категорії,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачу додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до 2 категорії призначалась у розмірі
передбаченому Законами України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»,
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року «Про
деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян».

Однак згідно положення ч.4 ст.9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачу застосуванню підлягають не
постанови Кабінету Міністрів України,
оскільки останні істотно звужують
обсяг встановлених законом прав
позивача згідно ст.51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч.1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року. Вказані зміни
в законодавстві неконституційними не
визнавались.

Відтак, до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто до 23 липня 2011
року, у справах щодо розміру пенсії
слід застосовувати положення Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі викладеного колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на виплату додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період з
26.03.2011 року по 22.07.2011 року включно із
врахуванням шестимісячного строку
звернення до адміністративного суду, а
тому позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів приходить до
переконання, що доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на правильно
встановлених обставинах справи та з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.183-2, 195, 197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова залишити без
задоволення, а постанову Галицького
районного суду міста Львова від 21.06.2012
року у справі № 2а/1304/76/2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі. На
ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий :
Гулид Р.М.

Судді :
Кузьмич С.М.

Каралюс В.М.