Справа № 2-а-44/11
Суддя: Кут'я С. Д.
Дата ухвалення: 2012-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2012 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого –судді Кутьї С.Д.

при секретарі –Якуніної О.І.,

за участю позивача –ОСОБА_1,

представників позивача –ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

представників третьої особи –ОСОБА_4,
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_6 міської ради, третя
особа: адвокатське об’єднання «ОСОБА_6
обласна колегія адвокатів», про
скасування рішення та зобов’язання
вчинити певні дії, –

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2010 року позивачі звернулися до
Ворошиловського районного суду міста
ОСОБА_6 з позовом, який уточнювався, до
ОСОБА_6 міської ради, третя особа:
адвокатське об’єднання «ОСОБА_6
обласна колегія адвокатів», в якому
остаточно просили: зобов’язати ОСОБА_6
міську раду на виконання ст.ст.19, 24
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності»розробити і
затвердити детальний план кварталу у
межах пр. Гурова, вул. Набережна, пл.
Конституції, вул. 50-річчя СРСР, пр.
Ілліча та на базі вже затвердженого
детального плану кварталу згідно ЗУ
«Про місцеве самоврядування в
Україні»вчинити дії задля
затвердження проектів землеустрою та
надання у користування згідно ст.42
Земельного кодексу України
підпорядкованим ОСОБА_6 міській раді
Комунальним підприємством «Служба
єдиного замовника Ворошиловського
району м. Донецька»прибудинкових
територій, на яких розташовані
багатоквартирні житлові будинки
кварталу у межах пр. Гурова, вул.
Набережна, пл. Конституції, вул. 50-річчя
СРСР, пр. Ілліча (оформлення
правовстановлюючих документів на
землю); скасувати рішення ОСОБА_6
міської ради №25/206 від 21.11.2008 року про
надання адвокатському об’єднанню
«ОСОБА_6 обласна колегія адвокатів»в
оренду земельної ділянки загальною
площею 0,0910 га для будівництва та
експлуатації адміністративної будівлі
по пр. Гурова (між вулицями 50-річчя СРСР
та Набережної) у Ворошиловському
районі м. Донецька.

Позивачі зазначили, що рішенням ОСОБА_6
міської ради №25/206 від 21.11.2008 року
адвокатському об’єднанню «ОСОБА_6
обласна колегія адвокатів»надано в
оренду земельну ділянку загальною
площею 0,0910 га строком на 49 років для
будівництва та експлуатації
адміністративної будівлі по пр. Гурова
(між вулицями 50-річчя СРСР та
Набережної) у Ворошиловському районі м.
Донецька.

Вважають, що зазначене рішення
прийнято з порушенням ст.ст.16, 30-2 Закону
України «Про планування і забудову
територій», ст. 42 Земельного кодексу
України, п.3.13 ДБН 360-92** «Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень».

Представник позивачів ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала, наполягала на їх
задоволенні, надала пояснення
аналогічні викладеним у позовній заяві
з урахуванням уточнень.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримали, наполягали
на їх задоволенні, підтримали доводи
викладені представником позивачів
ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_6
міської ради ОСОБА_7 надала суду
клопотання про розгляд справи у її
відсутності, а також просила суд, з
урахуванням всіх уточнень до позовної
заяви, відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Представники третьої особи
адвокатського об’єднання «ОСОБА_6
обласна колегія адвокатів»ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, окремо один від одного, в
судовому засіданні підтримали позицію
відповідача по справі, просили
відмовити в задоволенні позову та
надали пояснення в яких зазначили, що
оскаржуване позивачами рішення
відповідає вимогам закону.

Суд заслухавши пояснення сторін та
третьої особи по справі, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

21.11.2008 року ОСОБА_6 міська рада прийняла
рішення №25/206 про надання
адвокатському об’єднанню «ОСОБА_6
обласна колегія адвокатів»земельної
ділянки (кадастровий номер
:00:010:0236) загальною площею 0,0910 га в
оренду строком на 49 років для
будівництва та експлуатації
адміністративної будівлі по пр. Гурова
(між вулицями 50-річчя СРСР та
Набережної) у Ворошиловському районі.

Статтею 12 Земельного кодексу України
визначені повноваження сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин, до яких, зокрема,
належить розпорядження землями
територіальних громад; надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.34 ст.26, п.2 ст.77 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні»питання надання земельної
ділянки в оренду вирішується, на
пленарному засіданні ради –сесії.

Статтею 116 Земельного кодексу України
встановлено, що громадяни та юридичні
особи набувають право власності та
право користування земельними
ділянками iз земель державної та
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначеним цим кодексом.

Розділом 4 «Набуття i реалізація права
на землю»Земельного кодексу України
встановлені підстави та порядок
надання земельних ділянок в
користування, а також межі компетенції
державних органів щодо прийняття з
цього приводу рішень.

Частинами 1 та 2 статті 116 Земельного
кодексу України встановлено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюються
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного
кодексу України передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування чи
договору купівлі-продажу права оренди
земельної ділянки (у разі продажу права
оренди) шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються:

а) обґрунтування
необхідності вилучення (викупу) та/або
відведення земельної

ділянки;

б) позначене на відповідному
графічному матеріалі бажане місце
розташування

земельної ділянки з її орієнтованими
розмірами;

в) засвідчена нотаріально письмова
згода землекористувача (землевласника)
на вилучення (викуп) земельної ділянки
(її частини) із зазначенням розмірів
передбаченої для вилучення (викупу)
земельної ділянки та умов її вилучення
(викупу);

г) копія установчих документів для
юридичних oci6, а для громадянина - копія
документа, що посвідчує особу.

Відповідний орган згідно із своїми
повноваженнями розглядає заяву
(клопотання) i в тижневий строк з дня и
реєстрації направляє її копії на
розгляд територіальних органів
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів, органів містобудування i
архітектури та охорони культурної
спадщини, природоохоронних i
санітарно-епідеміологічних органів, а
також до відповідних територіальних
органів виконавчої влади з питань
лісового або водного господарства (у
разі вилучення (викупу), надання, зміни
цільового призначення земельних
ділянок лісогосподарського
призначення чи водного фонду).

Після отримання висновків цихорганів
про можливість відведення земельної
ділянки для цілей, зазначених у заяві
(клопотанні) відповідний орган
державної влади або орган місцевого
самоврядування, згідно із своїми
повноваженнями, у двотижневий строк
розглядає матеріали вибору земельної
ділянки i приймає рішення про
затвердження зазначених матеріалів та
надає дозвіл і вимоги на розроблення
проекту відведення земельної ділянки
або мотивоване рішення про відмову.

Відповідно до ст.123 Земельного кодексу
України розроблений проект відведення
земельної ділянки погоджується з
територіальним органом виконавчої
влади з питань земельних pecypciв, органом
містобудування i архітектури та
охорони культурної спадщини,
природоохоронним i
санітарно-епідеміологічним органами, а
також з відповідним територіальним
органом виконавчої влади з питань
лісового або відповідного
господарства (у разі вилучення (викупу),
надання, зміни цільового призначення
земельних ділянок лісогосподарського
призначення чи водного фонду).

Після цього орган місцевого
самоврядування приймає рішення про
надання земельної ділянки в оренду, або
про відмову у наданні земельної
ділянки в оренду, або про залишення
клопотання без розгляду.

Таким чином, законодавством
передбачена певна процедура, яка
передує набуттю земельної ділянки в
оренду та яка була виконана третьою
особою у повному обсязі.

Стосовно тверджень позивача, що
відповідач надав земельну ділянку
третій особі в оренду для будівництва
адміністративної будівлі з порушенням
п. 3.13 ДБН 360-92** «Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень» у зв’язку з тим, що
відповідно до абзацу 2 вказаного пункту
не буде витримано відстань житлових
будинків №115а по вул. Набережна та № 6
по пл. Конституції до адміністративної
будівлі, що проектується, суд зазначає
наступне.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.13 ДБН 360-92**,
відстань між житловими будинками,
житловими і громадськими, а також між
виробничими будинками треба приймати
на основі розрахунків інсоляції і
освітленості відповідно до норм
(розділ 10), протипожежних вимог (додаток
3.1).

Згідно з абзацем 2 цього пункту, між
довгими сторонами житлових будинків
заввишки 2-3 поверхи треба приймати
відстані (побутові розриви) не менше 15
м, а заввишки в 4 поверхи і більше —20 м,
між довгими сторонами і торцями з
вікнами із житлових кімнат цих
будинків —не менше 15 м.

Тобто абзац 2 п. 3.13 ДБН 360-92** регламентує
нормативні відстані лише між житловими
будинками.

Враховуючи, що земельна ділянка надана
третій особі не для будівництва
житлового будинку, а для будівництва
адміністративної будівлі, слід
керуватися не відстанями, зазначеними
в абзаці 2 п. 3.13 ДБН 360-92**, а слід
враховувати відстані між житловими
будинками, житловими і громадськими, а
також між виробничими будинками
відповідно до абзацу 1 цього ж пункту, а
саме на основі розрахунків інсоляції і
освітленості, протипожежних вимог
(додаток 3.1).

В матеріалах справи (т. 1, а.с. ) є витяг з
проектної документації з розрахунку
природнього освітлення, у висновках
якого зазначено, що будівництво
адміністративної будівлі не лише не
погірше природнє освітлення житлових
приміщень, а й значно його покращить за
рахунок високого світловідображення
дзеркального скління фасада
проектуємої будівлі. Зазначено також,
що графоаналітичний розрахунок
предтставлено у розділі ГП графічної
частини проекта, на підставі якого є
очевидним висновок, що інсоляція
квартир не буде порушена.

Більш того, в матеріалах справи наявний
позитивний комплексний експертий
висновок від 5 травня 2009 року за № 408/2
(т.1 а.с. ), зроблений Державним
підприємством «Спеціалізована
державна експертна організація
–центральна служба української
державної будівельної експертизи». У
розділі «Генплан»цього експертного
висновку (т. 1 а.с. ) вказано, що з
восточної та західної сторін
проектуємої ділянки розміщуються
існуючи будівлі житлових будинків. При
цьому будь-яких зауважень недотримання
відстані проектуємої будівлі до цих
будинків експертний висновок не
містить. А у розділі «Оцінка проектних
рішень. III. Пожежна безпека»(т.1 а.с. )
вказано, що порушень вимог пожежної
безпеки не виявлено.

Таким чином суд приходить до висновку,
що у позивачів немає підстав
стверджувати, що відстань від
запроектованої адміністративної
будівлі до житлового будинку, в якому
мешкає позивач, не витримано
відповідно до нормативів, передбачених
ДБН 360-92 ** «Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських
поселень».

Статтею 39 Земельного кодексу України
передбачено, що використання земель
житлової та громадської забудови
здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів і
норм, регіональних та місцевих правил
забудови.

Стаття 12 Закону України «Про
планування та забудову територій», яка
діяла на час прийняття оскаржуваного
рішення, не передбачає необхідність
обов'язкового вирішення питань щодо
розташування та проектування нового
будівництва у виключній відповідності
до генерального плану, в ній фактично
йдеться про призначення генерального
плану та повноваження органів
місцевого самоврядування щодо
планування і забудови території.

Рішенням ОСОБА_6 міської ради № 23/17 від
16.12.2005 року «Про внесення змін до Правил
забудови міста ОСОБА_6», затверджених
рішенням ОСОБА_6 міської ради від 30.09.2005
року № 21/2 «Про затвердження Правил
забудови міста ОСОБА_6»встановлено, що
ці Правила є обов'язковим для виконання
нормативно-правовим актом, який діє на
термін розроблення та затвердження
Генерального плану міста ОСОБА_6.

Затверджені Правила були розроблені
згідно із затвердженою рішенням від
06.06.2003 року № 6/1 ОСОБА_6 міською радою
«Схемою планування території міста
ОСОБА_6»(І етап Генерального плану
міста) і встановлюють порядок
планування і забудови та іншого
використання територій, окремих
земельних ділянок, а також перелік усіх
допустимих умов і обмежень забудови та
іншого використання територій і
окремих земельних ділянок у межах зон,
визначених планом зонування. У
Преамбулі вказаних Правил також
зазначено, що місцеві Правила забудови
складаються з текстової та графічної
частини –плану зонування. На Плані
зонування встановлюється поділ
території м. Донецька на зони з
допустимими і переважними видами
використання земельних ділянок.

Таким чином, можна дійти висновку, що
відсутність затвердженого
Генерального плану не може вважатись
перешкодою у процесі надання землі в
оренду, оскільки цей процес
регулюється Правилами забудови, які
відповідно до ст.44 Конституції України
є обов'язковими до виконання на
території міста ОСОБА_6.

Крім того, суд не приймає до уваги
посилання позивача на відсутність
детального плану території
відповіднодо до ст. 30-2 Закону України
«Про планування і забудову теріторій»,
згідно з частиною 4 якої проектування і
будівництво окремих будівель і споруд,
не передбачених чинним генеральним
планом (для малих і середніх населених
пунктів), детальним планом території
(для великих, більших і найбільших
населених пунктів), не допускається і
не виноситься на обговорення, з огляду
на наступне.

Вказана стаття була додана до Закону
України «Про планування і забудову
теріторій»згідно з Законом України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
сприяння будівництву»(№ 509-VI від 16
вересня 2008 року), який набув чинності 14
жовтня 2008 року.

В матеріалах справи є проект
землеустрою (т. а.с. ), з якого
вбачається, що третя особа ще в січні 2006
року звернулася до ОСОБА_6 міського
голови про надання земельної ділянкі в
оренду. В 2006-2007 роках були отримані
позитивні висновки компетентних
органів для узгодження розташування
об’єкту будівництва. Було розроблено
містобудівне обгрунтування розміщення
будвілі (т. а.с. ), яке було узгоджено
висновком ОСОБА_6 міського управління
земельних ресурсів від 23 листопада 2006
року за № 01/35-6206 (т. а.с. ), ОСОБА_6 міської
санітарно-епідеміологічної станції
від 10 жовтня 2006 року за № 2026/07 (т. а.с. ),
та затверджено висновком Головного
управління містобудування і
архітектури № 01/14-1187 від 12 березня 2007
року (т. ас. ). Рішенням виконкому ОСОБА_6
міської ради № 303/7 від 23 травня 2007 року
третій особі узгоджено місце
розміщення адміністративної будівлі і
дозволено розробку проекту
землеустрою.

Отже, третя особа проявила своє
волевиявлення шляхом подання
відповідної заяви, і після надання
ОСОБА_6 міським головою відповідної
резолюції, третьою особою було
розпочато проведення дій, пов’язаних з
фактичним отриманням в оренду
земельної ділянки.

Суд приходить до висновку про те, що
правовідносини щодо узгодження третій
особі місця розташування та надання їй
земельної ділянки в оренду виникли з
моменту подання клопотання щодо
надання в оренду земельної ділянки,
тобто до прийняття та набрання
чинності Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо сприяння будівництву»(№
509-VI від 16 вересня 2008 року).

Відповідно до вимог ст.58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом’якшують або скасовують
відповідальність особи.

Вказані обставини та положення ст.58
Конституції України дозволяють суду
зробити висновок про право третьої
особи на оренду земельної ділянки в
порядку та на умовах, які існували до
набрання чинності вказаних вище змін
до Закону України «Про планування і
забудову теріторій».

Крім того, п.3 прикінцевих положень
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сприяння будівництву»(№ 509-VI від 16
вересня 2008 року) в редакції, яка діяла
на момент прийняття рішення, що
оскаржується, передбачає, що прийняті і
не виконані до набрання чинності цим
Законом рішення відповідних органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування про погодження місця
розташування об’єкта або про надання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки
зберігають чинність протягом двох
років з дня набрання чинності цим
Законом.

Як зазначалося вище, в матеріалах
справи наявне рішення виконкому ОСОБА_6
міської ради № 303/7 від 23 травня 2007 року
про узгодження третій особі місця
розташування адміністративної будівлі
і надання дозволу на розробку проекту
землеустрою (т. а.с. ), яке третя особа
виконувала щодо набуття права оренди
на земельну ділянку.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що відсутність детального плану
території не було перешкодою в
прийняті відповідачем рішення, що
оскаржується, і наданні третій особі
земельної ділянки в оренду.

Відповідно до приписів ст.125 Земельного
кодексу України, право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Стаття 126 Земельного кодексу України
передбачає перелік документів, що
засвідчують право на земельну ділянку.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
об’єднання співвласників
багатоквартирного будинку»,
прибудинкова територія - територія
навколо багатоквартирного будинку,
визначена актом на право власності чи
користування земельною ділянкою і
призначена для обслуговування
багатоквартирного будинку.

Матеріали справи свідчать про те, що у
позивача чи житлової організації чи
об’єднання співвласників
багатоквартирного будинку, якщо таке
створене, відсутні передбачені ст.126 ЗК
України правовстановлюючі документи
на земельну ділянку під житловим
будинком, де мешкає позивачка, права на
земельну ділянку в порядку ст.125 ЗК
України не зареєстровані.

Таким чином, позивачка не надала
передбачені законом документи, які
могли б свідчити про наявність у неї
права користування земельною ділянкою,
яка передана в оренду оскаржуваним
рішенням.

До того ж, наданню земельної ділянки в
оренду третій особі передувала
розробка містобудівного обґрунтування
(т. а.с. ), в якому зроблено розрахунок
прибудинкових територій всього
кварталу, який свідчить що будівля буде
розташована на резервній території
кварталу.

Листи, на які посилається позивачка, не
спростовують законність спірного
рішення, а свідчать лише про те, що
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку під житловим
будинком, де мешкає позивачка,
відсутні.

Тому у суду не має підстав вважати, що
земельна ділянка, яка надана третій
особі в оренду, розміщується на
прибудинкових територіях житлового
будинку, де мешкає позивачка, та інших
розташованих поруч будинків. За таких
обставин надання в оренду земельної
ділянки через відсутність проекту
розподілу кварталу, не порушило прав
позивачки, а тому у неї не має підстав,
передбачених чинним законодавством,
вимагати скасувати оскаржуване
рішення.

Відносно позовних вимог про
зобов’язання відповідача відповідно
до ст.ст. 19, 24 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності»розробити і затвердити
детальний план кварталу та на базі вже
затвердженого детального плану
кварталу вчинити дії задля
затвердження проектів землеустрою та
надання у користування Комунальному
підприємству «Служба єдиного
замовника Ворошиловського району м.
Донецька»прибудинкових територій, на
яких розташовані багатоквартирні
житлові будинки кварталу у межах пр.
Гурова, вул. Набережна, пл. Конституції,
вул. 50-річчя СРСР, пр. Ілліча, судом
встановлено наступне.

Згідно з ч.6 ст.19 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», склад, зміст, порядок
розроблення та затвердження
детального плану території
визначаються центральним органом
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури.

Відповідно до ч.8 ст.19 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», детальний план території
розглядається і затверджується
виконавчим органом сільської,
селищної, міської ради протягом 30 днів
з дня його подання, а за відсутності
затвердженого в установленому цим
Законом порядку плану зонування
території –відповідною сільською,
селищною, міською радою.

На час розгляду справи відсутній
передбачений ч.6 ст.19 зазначеного
закону підзаконний нормативний акт,
який би визначав склад і зміст
детального плану території, орган, який
його розробляє та подає на
затвердження, порядок його розроблення
та затвердження. До того ж, матеріали
справи свідчать про те, що детальний
план території в порядку ч.8 ст.19 цього ж
закону для розгляду і затвердження
відповідачу не подавався, і як слід,
відповідач не порушував передбачений
30-денний термін на розгляд і
затвердження вказаного документа.

За таких обставин суд не знаходить
підстав для задоволення позовних вимог
в цій частині, і, відповідно, в
задоволенні позовних вимог про
зобов’язання відповідача на базі вже
затвердженого детального плану
кварталу вчинити дії задля
затвердження проектів землеустрою та
надання у користування комунальному
підприємству «Служба єдиного
замовника Ворошиловського району м.
Донецька»прибудинкових територій, на
яких розташовані багатоквартирні
житлові будинки кварталу у межах пр.
Гурова, вул. Набережна, пл. Конституції,
вул. 50-річчя СРСР, пр. Ілліча, судом
встановлено наступне.

До того ж, суд зазначає, що ч.1 ст.42
Земельного кодексу України передбачає,
що земельні ділянки на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної або комунальної власності,
надаються в постійне користування
підприємствам, установам і
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками. Порядок
надання в користування земельної
ділянки у постійне користування
визначається ст.123 Земельного кодексу
України, згідно з якою особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідної сільської, селищної,
міської, районної, обласної ради,
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевої державної адміністрації.

Матеріали справи не свідчать про те, що
КП «Служба єдиного замовника
Ворошиловського району м.
Донецька»зверталось до відповідача з
відповідною заявою, та в матеріалах
справи не міститься свідчень про те, що
відповідач відмовив в задоволенні
такого клопотання. Тому не має підстав
вважати, що якимись діями відповідач
порушив би права і інтереси КП «Служба
єдиного замовника Ворошиловського
району м. Донецька».

Крім того, частиною 1 ст. 6 КАС України
встановлено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим кодексом,
звернутись до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Позивачкою не надано до суду жодних
доказів, які б свідчили про порушення
її прав та законних інтересів.

керуючись ст.ст.160-163 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_6 міської ради про зобов’язання
ОСОБА_6 міської ради розробити і
затвердити детельний план кварталу у
межах пр. Гурова, вул. Набережна, пл.
Конституції, вул. 50-річчя СРСР, пр.
Ілліча та на базі вже затвердженого
детального плану кварталу, вчинити дії
задля затвердження проектів
землеустрою та надання у користування
підпорядкованим ОСОБА_6 міської раді
комунальним підприємством «Служба
єдиного замовника Ворошиловського
району м. Донецька»прибудинкових
територій, на яких розташовані
багатоквартирні житлові будинки
кварталу у межах пр. Гурова, вул.
Набережна, пл. Конституції, вул. 50-річчя
СРСР, пр. Ілліча, та скасування рішення
ОСОБА_6 міської ради №25/206 від 21.11.2008
року «Про надання адвокатському
об’єднанню «ОСОБА_6 обласна колегія
адвокатів»в оренду земельної ділянки
загальною площею 0,0910 га, для
будівництва і експлуатації
адміністративної будівлі по пр. Гурова
(між вулицями 50-річчя СРСР і Набережною
у Ворошиловському районі»– відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до
ОСОБА_6 апеляційного адміністративного
суду, через Ворошиловський районний
суд м. Донецька протягом 10 днів з дня
ознайомлення з постановою суду у
повному обсязі.

Постанову у повному обсязі складено
29.02.2012 року.

Суддя