Справа № 823/3320/14
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
справа № 823/3320/14

м. Черкаси

16 год. 39 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Мишенка В.В.,

при секретарі Гордієнку Ю.П.

за участю сторін:

представника позивача - Нора А.Г. (за
довіреністю);

представника відповідача - Білоуса В.Ю.
(за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Золотоніський лікеро-горілчаний завод
"Златогор" до Золотоніської об'єднаної
державної податкової інпекції
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Золотоніський
лікеро-горілчаний завод "Златогор"
звернулося до Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
Золотоніської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області, в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 28.08.2014р. №
566/ про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 3 256 293 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив суд
його задовольнити. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що
відповідачем проведена позапланова
виїзна документальна перевірка
товариства з обмеженою
відповідальністю " Золотоніський
лікеро-горілчаний завод "Златогор " з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
взаємовідносин у листопаді 2013 року з
ТОВ "Росс-Сталь", ТОВ "Аленгрос", за
грудень 2013 року та січень 2014 року, ТОВ
"Інкасо торг" за березень 2014 року. За
наслідками якої відповідачем винесені
податкові повідомлення-рішення про
збільшення сум грошового зобов'язання
з податку на додану вартість та
нарахування штрафних санкцій.
Підставою для винесення таких рішень
перевіркою встановлено віднесення сум
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту перевірених
періодів за наслідками господарських
операцій з ТОВ "Росс-Сталь", ТОВ
"Аленгрос", ТОВ "Інкасо торг" з огляду на
наявність в діяльності вказаних
суб'єктів господарювання ознак
фіктивності здійснення господарської
діяльності і встановленої в
позасудовому порядку нікчемності
складених їх посадовими особами
первинних бухгалтерських і податкових
документів, що призвело до заниження
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 3 256 293 грн. Однак
позивач не погоджується з висновками
податкового органу, оскільки
здійснення господарських операцій з
вказаними контрагентами
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами:
договорами, податковими та
видатковими накладними, товаро -
транспортними накладними. Крім того,
представник позивача зазначив, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, прийняті на
підставі вищевказаного акту перевірки
винесені без врахування норм
Податкового кодексу України, норм
Цивільного кодексу України, ЗУ "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців" і ЗУ "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Представник позивача в судовому
засіданні адміністративний позов
підтримав в повному обсязі та просив
його задовольнити.

В письмових запереченнях на
адміністративний позов відповідач
просив в його задоволенні відмовити
повністю, зазначивши при цьому, що
реальність здійснення господарських
операцій позивача з ТОВ "Росс-Сталь",
ТОВ "Аленгрос", ТОВ "Інкасо торг" не
підтверджено. Під час перевірки
встановлено порушення позивачем п.п.
198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 201.1, 201.2 ст. 201
Податкового кодексу України в
результаті чого ТОВ «Золотоніський ЛГЗ
«Златогор» занижено податок на додану
вартість, що підлягає до сплати в
бюджет на загальну суму 2170861,99 грн. в
тому числі за листопад 2013 року на 166778
грн., за грудень 2013 року на 349774 грн. та за
березень 2014 року на 1654310 грн., внаслідок
відображення в податковому обліку
позивача господарських взаємовідносин
з ТОВ Росс-Сталь» - 166778 грн., ТОВ
«Аленготранс» - 349774 грн, ТОВ «Інкасо
Торг» - 1654310 грн. Висновок обґрунтований
тим, що договори, податкові, видаткові,
товаро-транспртні накладні щодо
господарських взаємовідносин між
позивачем та ТОВ "Росс-Сталь", ТОВ
"Аленгрос", ТОВ "Інкасо торг" не
відповідають вимогам ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" та
складені з порушенням приписів п. 2. 4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку.

З врахуванням вказаних обставин
представник відповідача вважав, що
податкове повідомлення-рішення від
28.08.2014 № 566/ є правомірним та
винесеним у відповідності до положень
чинного законодавства, у позові просив
відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно, об'єктивно
дослідивши надані у справі докази,
надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов
до такого висновку.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю
"Золотоніський лікеро-горілчаний завод
"Златогор" зареєстроване як суб'єкт
підприємницької діяльності - юридична
особа виконавчим комітетом
Золотоніської міської ради 23.01.2001р.
(ідентифікаційний код 31082518), що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серія А00 № 158256.

Згідно свідоцтва ДПА України від
31.05.2001р. № 83 позивач
зареєстрований платником податку на
додану вартість.

На підставі наказів Золотоніської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області від
14.07.2014 № 407, від 31.07.2014 № 429 і направлення
від 14.07.2014 № 246 старшим державним
ревізором - інспектором відділу
податкового аудиту згідно з пп. 78.1.1 п.
78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу
України проведено позапланову виїздну
документальну перевірку товариства з
обмеженою відповідальністю
"Золотоніський лікеро-горілчаний завод
"Златогор " з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
проведенні взаємовідносин за листопад
2013 року з ТОВ "Росс-Сталь", ТОВ
"Аленгрос", за грудень 2013 року та січень
2014 року, ТОВ "Інкасо торг" за січень -
березень 2014 року, в з'язку з ненаданням
документального підтвердження щодо
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість на об'язкові
письмові запити податкового органу.

За результатами проведеної перевірки
складений акт № 273/23-13-2200/31082518 від 15.08.2014,
в якому встановлені порушення
товариством з обмеженою
відповідальністю "Золотоніський
лікеро-горілчаний завод "Златогор ":

- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.2 ст.
201 Податкового кодексу України від
02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого ТОВ
"Золотоніський лікеро-горілчаний завод
"Златогор" занижено до сплати до
бюджету податку на додану вартість у
розмірі 2 170 861 грн 99 коп. в тому
числі за листопад 2013 року на 166 778 грн,
за грудень 2013 року слна 349 774 грн та за
березень 2014 року на 1 654 310 грн.

28 серпня 2014 року на підставі
зазначеного акту Золотоніською ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області винесене податкове
повідомлення-рішення № 566/ про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість в розмірі
3256293 грн, в тому числі за основним
платежем - 2170862 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 1085431
грн.

В результаті процедури
адміністративного оскарження вказані
податкові повідомлення-рішення
залишені без змін, а скарги позивача -
без задоволення.

Cуд вважає висновок відповідача
викладений в акті перевірки
безпідставним, з огляду на наступне.

Як вбачається з виписки ЄДРПОУ, довідки
(а.с. 133-134) станом на час здійснення
господарських відносин, ТОВ
«Росс-Сталь» було зареєстровано у
відповідності до законодавства.
Основним видом господарської
діяльності товариства з обмеженою
відповідальністю «Росс-Сталь» є
неспеціалізована оптова торгівля
(згідно виписки з єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців). Крім того, згідно з
свідоцтвом № 200139341 ТОВ «Росс-Сталь» з 05
вересня 2013 року зараєстровано
платником ПДВ.

Відповідно до договорів
купівлі-продажу № 25/10 від 25.10.2013 та № 26/11
від 26.11.2013 укладених між ТОВ
«Росс-Сталь» (продавець) та ТОВ
«Золотоніський лікеро-горілчаний
завод «Златогор» (покупець), продавець
зобов'язується продать товар в
асортименті визначеному в додатках до
договору, а покупець - прийняти та
оплатити товари. п. 1.3 договорів
визначено, що з момента винекнення
права власності на товар, покупець несе
всі ризики. У відповідності до п. 3.2
договорів, товар вивозиться покупцем
на умовах EXW, самовивозом. Вся
специфікація товару (кількість, ціна,
асортимент) міститься в додатках до
договорів. Також на виконання договору
№ 26/11 судом зясовано, що сторонами було
укладено додаткову угоду про
відповідальне зберігання від 26.11.2013 №
26/11.

Реальність здійснення господарських
операцій підтверджується: видатковими
накладними, податковими накладними ТОВ
"Росс-Сталь", платіжними дорученнями,
товаро-транспортними накладними.

Згідно виписки ЄДРПОУ, довідки (а.с.
136-137) станом на час здійснення
господарських відносин, ТОВ
«Аленгрос» було зареєстровано у
відповідності до законодавства.
Основним видом господарської
діяльності товариства з обмеженою
відповідальністю «Аленгрос» є
неспеціалізована оптова торгівля
(згідно виписки з єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців). Крім того, згідно з
свідоцтвом № 200153692 ТОВ «Аленгрос» з 12
грудня 2013 року зараєстровано платником
ПДВ.

Відповідно до договору купівлі-продажу
№ 27/12 від 27.12.2013 укладеного між ТОВ
«Аленгрос» (продавець) та ТОВ
«Золотоніський лікеро-горілчаний
завод «Златогор» (покупець), продавець
зобов'язується продать товар в
асортименті визначеному в додатках до
договору, а покупець - прийняти та
оплатити товари. п. 1.3 договору
визначено, що з момента винекнення
права власності на товар, покупець несе
всі ризики. У відповідності до п. 3.2
договору, товар вивозиться покупцем не
умовах EXW, самовивозом. Вся
специфікація товару (кількість, ціна,
асортимент) міститься в додатку до
договорів. Також на виконання договору
№ 27/12 судом зясовано, що сторонами було
укладено додаткову угоду про
відповідальне зберігання від 27.12.2013 №
27/12.

Реальність здійснення господарських
операцій підтверджується: видатковими
накладними, податковими накладними ТОВ
"Аленгрос", платіжними дорученнями,
товаро-транспортними накладними.

Згідно виписки ЄДРПОУ(а.с. 130) станом на
час здійснення господарських відносин,
ТОВ «Інкасо торг» було зареєстровано у
відповідності до законодавства.
Основним видом господарської
діяльності товариства з обмеженою
відповідальністю «Інкасо торг» є
неспеціалізована оптова торгівля
(згідно виписки з єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців).

Відповідно до договору купівлі-продажу
№ 28/03 від 28.03.2014 укладеного між ТОВ
«Інкасо торг» (продавець) та ТОВ
«Золотоніський лікеро-горілчаний
завод «Златогор» (покупець), продавець
зобов'язується продать товар в
асортименті визначеному в додатках до
договору, а покупець - прийняти та
оплатити товари. п. 1.3 договору
визначено, що з момента винекнення
права власності на товар, покупець несе
всі ризики. У відповідності до п. 3.2
договору, товар вивозиться покупцем не
умовах EXW, самовивозом. Вся
специфікація товару (кількість, ціна,
асортимент) міститься в додатку до
договорів.

Реальність здійснення господарських
операцій підтверджується: видатковими
накладними, податковими накладними ТОВ
"Інкасо торг", платіжними дорученнями,
товаро-транспортними накладними.

Проаналізувавши надані документи суд
з'ясував, що до початку господарської
діяльності зі спірними (на думку
відповідача) контрагентами позивача,
останнім було в повній мірі зясовано
правосубєктність своїх контрагентів
на підставі офіційних даних через
ЄДРПОУ.

Крім того, суд зазначає, що оскільки
транспортування придбаних позивачем
товарів згідно договорів
здійснювалося ТОВ "Золотоніський
лікеро-горілчаний завод "Златогор"
самовивозом та у звязку з відсутністю
достатньої кількості власних
автомобілів, позивачем було укладено
договори оренди автомобілів.

Отже, транспортування
товарно-матеріальних цінностей,
отриманих від вищевказаних
контрагентів, здійснювалося позивачем
власним («МАЗ 54331», д.н. 03347МЕ, «МАЗ-53371»,
д.н. СА8542АВ) і орендованим транспортом
(«МАЗ-54329», д.н. АА2356СР», «МАЗ-54239»,
д.н.АА8496СО, «Volvo F12», д.н. ВІ4657АК).

Зокрема, у зв'яку з встановленими
умовами договорів купівлі-продажу щодо
відповідальності покупця за товар з
момента винекнення права власності на
товар (відвантаження товару), позивачем
було укладено договори про повну
матеріальну відповідальність з
працівниками підприємства (водіями
автомашин) з 04.07.2011.

З приводу чого, суд вважає за необхідне
зазначити, що відносини які виникають у
сфері справляння податків і зборів,
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства
врегульовані Податковим кодексом
України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 цієї статті передбачено, що
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
вказаного Кодексу податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподаткованих операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного періоду, а
також від того, чи здійснював платник
податку оподатковувані операції
протягом такого звітного податкового
періоду.

Абзацом першим пункту 198.6. статті 198
Податкового кодексу України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пункту 201.4 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

Пункт 201.8 вказаної статті передбачає,
що право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Відповідно до першого абзацу пункту
201.10 статті 201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Зі змісту статті 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" випливає, що
первинний документ - це будь-який
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Законодавством не
визначений вичерпний перелік
документів, які можуть вважатися
первинними, відтак таким, що
підтверджують проведення
господарської операції і на підставі
яких формується звітність. Відсутність
деяких реквізитів в одному з первинних
документів не робить автоматично
господарську операцію такою, що не
відбулася.

Частинами 1, 2 ст. 9 вказаного Закону
встановлені вимоги до первинного
документу та визначена сфера
застосування первинного документу.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції. а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Проте, в акті перевірки контролюючий
орган стверджує, що господарські
відносини між ТОВ "Золотоніський
лікеро-горілчаний завод "Златогор" та
його контрагентами не мали реального
характеру та були оформлені лише з
метою мінімізації податкових
зобов'язань ТОВ "Золотоніський
лікеро-горілчаний завод "Златогор" .

Щодо відсутності у контрагентів
позивача фінансово-господарських
можливостей для здійснення
комерційної діяльності, та її
здійснення без мети реального настання
правових наслідків, суд зазначає
наступне.

Питання нікчемності правочинів
регулюється Цивільним кодексом
України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно із абз. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК України,
недійсним є правочин, якщо його
невідповідність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Отже, основним критерієм для того, щоб
вважати правочин нікчемним, є його
недійсність, встановлена законом, а не
актом податкової перевірки.

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю (абз. 1 ч. 2
ст. 216 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України,
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконним
заволодіння ним.

Згідно з ч. 2 ст. 228 ЦК України правочин,
який порушує публічний порядок, є
нікчемним.

Вказана обставина не може впливати на
податковий облік підприємства при
умові не доведення стороною товарності
здійснення нею операцій та реальності
спірних правовідносин.

За умови фактичного виконання
сторонами спірних господарських
операцій, порушення контрагентом
податкового законодавства не можуть
бути причиною позбавлення позивача
права на податкову вигоду.

Щодо відповідальності ТОВ
"Золотоніський лікеро-горілчаний завод
"Златогор" за можливі протиправні дії
його контрагента, то відповідно до ст. 47
Податкового кодексу України
відповідальність за неподання,
порушення порядку заповнення
документів податкової звітності,
порушення строків їх подання
контролюючим органом, недостовірність
інформації, наведеної у зазначених
документах несуть юридичні особи,
постійні представництва нерезидентів,
які відповідно до Кодексу визначені
платниками податків, а також їх
посадові особи. Отже, платник податку
несе самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податків і не може автоматично
поширюватись на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів.

У листі Вищого адміністративного суду
України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 року «Щодо
однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України» зазначено, що для
висновків про наявність порушень
податкового законодавства в діях
платника податків в обов'язковому
порядку необхідно з'ясувати можливу
обізнаність такого платника щодо
дефектів у правовому статусі його
контрагентів (відсутність реєстрації
їх як платників податку на додану
вартість, відсутність у відповідних
посадових осіб чи інших представників
контрагента повноважень на складання
первинних, розрахункових документів,
податкових накладних тощо). Відповідні
обставини можуть бути з'ясовані,
зокрема, з використанням даних Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також
офіційно оприлюднених даних щодо
анульованих свідоцтв платника податку
на додану вартість.

Частинами 1, 2 ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» № 755-IV від
15.05.2003 року передбачено, що якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні.

В Акті перевірки доказів обізнаності
ТОВ "Золотоніський лікеро-горілчаний
завод "Златогор" про обставини
здійснення господарської діяльності
його контрагентом та сплати ним
податків не наведено, проте надано
належні докази до матеріалів справи.

У постанові Верховного Суду України
від 13.01.2009 року по справі № 09/05
викладено, що покупець не може нести
відповідальність ані за несплату
податків продавцем, ані за можливу
недостовірність відомостей про
продавця, що містяться у Єдиному
реєстрі, за умови необізнаності про
таку недостовірність, зокрема, в
частині ведення господарської
діяльності продавцем.

Крім того, у довідці Вищого
адміністративного суду України від
15.04.2010 року «Про результати вивчення та
узагальнення практики застосування
адміністративними судами окремих норм
Закону «Про податок на додану
вартість» викладено, зокрема, що
ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку,
при цьому такий платник несе
самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів.

В Акті перевірки також відсутнє
посилання на вирок у кримінальній
справі, який би набрав законної сили та
встановлював би факт співучасті
посадових осіб ТОВ "Золотоніський
лікеро-горілчаний завод "Златогор" у
протиправній діяльності посадових
осіб контрагентів продавців.

З викладеного необхідно зробити
висновок, що порушення чи помилки,
допущені одним платником податків у
відображенні у податковому обліку
певної господарської операції, за
загальним правилом не впливають на
права та обов'язки іншого платника
податків.

Аналогічну правову позицію висловив
Вищий адміністративний суд України у
постанові від 03.04.2013 року у справі
№К/9991/38114/12.

Окрім того, необхідно зазначити, що
товарно-транспортні накладні форми
№1-ТН, на підставі яких здійснювалося
транспортування відповідних
товарно-матеріальних цінностей, дають
можливість повно і об'єктивно
встановити обставини руху
товарно-матеріальних цінностей по
ланцюгу від постачальників до Позивача
за його місцезнаходженням, а долучені
до матеріалів справи виписки щодо руху
товарно-матеріальних цінностей по
матеріальному складу підтверджують
факти використання Позивачем
отриманих від зазначених контрагентів
товарно-матеріальних цінностей у
власній господарській діяльності
шляхом використання їх як у
виробництві алкогольних напоїв, так і
їх реалізації на користь інших
суб'єктів господарювання, в тому числі
на експорт згідно з наявною в
матеріалах справи вантажно-митною
декларацією, від 25.04.2014 що обумовлює
наявність причинно-наслідкового
зв'язку між потребою у замовленні
вказаних товарів для цілей здійснення
власної господарської діяльності.

Крім того, матеріалами справи
підтверджуються факти, які не
заперечуються відповідачем, щодо
проведення позивачем розрахунків із
своїми контрагентами, що свідчить про
реальність зазначених господарських
відносин.

Наявні в матеріалах справи податкові
накладні, складені контрагентами
позивача за наслідками здійснених з
ним господарських операцій, оформлені
у відповідності з вимогами порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 01.11.2011 року №1379 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22.11.2011 року за №1333/20071,
та містять всі обов'язкові реквізити
податкової накладної, передбачені ст.
201 Податкового кодексу України.

Відповідачем належними засобами
доказування не доведено, які саме
податкові накладні оформлені з
порушенням вимог статті 201 Податкового
кодексу України та в чому полягають
такі порушення.

Доказами, якими відповідач обґрунтовує
правомірність прийнятого ним спірного
повідомлення-рішення, є залучені ним
разом із запереченнями на
адміністративний позов складені ДПІ у
м. Рівному ГУ Міндоходів у Рівненській
області акти позапланових перевірок
контрагентів Позивача, висновки яких, в
порушення приписів п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75,
п.79.1. ст.79 Податкового кодексу України,
зроблені взагалі без дослідження
первинних бухгалтерських і податкових
документів вищезгаданих суб'єктів
господарювання, які використовувалися
ними в бухгалтерському та податковому
обліках з метою нарахування і сплати
податків та зборів.

В матеріалах справи містяться докази
того, що на час здійснення
господарських операцій позивача із
своїми контрагентами відомості про їх
місцезнаходження та їх керівників, які
зазначені в первинних бухгалтерських
та податкових документах, відповідали
даним Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

Стаття 61 Конституції України
передбачає, що юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер, а тому
податковий орган безпідставно
покладає відповідальність на особу,
яка жодних порушень не вчинила.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення; в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує
приписи статті 2 КАС України,
відповідно до якої у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано,
добросовісно, розсудливо та
безсторонньо, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими, а
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення слід визнати
протиправними та скасувати повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
11, 14, 70, 71, 94, 159 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Золотоніської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області від 28.08.2014р. № 566/.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Золотоніський
лікеро-горілчаний завод "Златогор"
(ідентифікаційний код 31082518) - 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
судового збору.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд в порядку ст. 185-187
КАС України.

Суддя
В.В. Мишенко

Постанова складена в повному обсязі
01.12.2014.