Справа № 9101/11069/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2011 р. справа № 2а-415/1115/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Томаківської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області на постанову
Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області від 16
листопада 2010 року

у адміністративній справі № 2а-415/1115/10
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Новомиргородської районної державної
адміністрації Кіровоградської області
про стягнення щорічної допомоги на
оздоровлення за шкоду здоров'ю,
причинену внаслідок Чорнобильської
катастрофи, -

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Новомиргородської районної державної
адміністрації Кіровоградської
області, в якому просив про захист прав
на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік як інваліду 3
групи, учаснику ліквідації аварії на
ЧАЕС 1 категорії у розмірі, визначеному
ст.48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Постановою Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 16 листопада 2010 року вимоги
позивача задоволено, визнано
протиправною бездіяльність
відповідача та зобов'язано останнього
здійснити перерахунок та виплату
позивачу недоотриманої ним суми
щорічної разової допомоги на
оздоровлення за 2010 рік виходячи із
розміру, визначеному ст.48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з
урахуванням сум, фактично виплачених.

Постанова суду першої інстанції
оскаржена до апеляційної інстанції
відповідачем з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг,
перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги відсутність підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 є
особою, яка постраждала внаслідок
аварії на ЧАЕС (категорія 1), у зв'язку з
чим перебуває на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення
Томаківської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області та має право на отримання
щорічної разової допомоги на
оздоровлення як інвалід 3 групи зі
статусом особи, постраждалої внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Право позивача на отримання щорічної
разової допомоги на оздоровлення як
інвалід 3 групи зі статусом особи,
постраждалої внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії відповідно ст.48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
відповідачем не оспорюється.

Предметом спору у цій справі є розмір
разової щорічної допомоги на
оздоровлення, що нараховувається
відповідачем та виплачується позивачу,
як особі, яка постраждала внаслідок
аварії на ЧАЕС (категорія 1) з
встановленій з 14.06.2005 року безстроково
3-й групі інвалідності, пов'язаної з
захворюванням, отриманих в результаті
аварії на ЧАЕС.

Відповідно до абзацу четвертого
частини четвертої статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від
28.02.1991 року (далі -закон № 796-XII від 28.02.1991
року), щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам 3-ї групи виплачується в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат.

Дія зазначеної норми закону, тобто
абзацу четвертого частини четвертої
статті 48 Закону № 796-XII від 28.02.1991 року,
зупинялася на 2006 рік в частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної
плати згідно із Законом № 3235-IV від
20.12.2005 року, та на 2007 рік в частині
виплати компенсацій і допомог у
розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно із Законом №
489-V від 19.12.2006 року, але ж рішенням
Конституційного Суду України № 6-рп/2007
від 09.07.2007 року, дія вказаної норми
закону була відновлена у попередній її
редакції з підстав визнання
неконституційними положень пункту 30
статті 71 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік". Аналогічна
ситуація відбувалася і у 2008 році в
результаті винесення Конституційним
Судом України Рішення № 10-рп/2008 від 22
травня 2008 року, яким було не
відповідаючим Конституції України
положень пункту 28 розділу II "Внесення
змін до деяких законодавчих актів
України" Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", якими на 2008 рік було
обмежено виплати компенсацій і
допомоги у розмірах відповідно до
мінімальної заробітної плати,
встановлених ч.4 ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", із
вказівкою на те, що дане рішення
Конституційного Суду України має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік»дія положень статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи»в частині визначення
розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги -не зупинялася, але
відповідно до ст.70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010
рік»Кабінету Міністрів України було
надано право встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Конституційний Суд України у пункті 3
мотивувальної частини рішення від 3
жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив: "Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними
нормативними правовими-актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше".

Отже, за наявності декількох законів,
норми яких по - різному регулюють
конкретну сферу суспільних відносин,
під час вирішення спорів у цих
відносинах необхідно застосовувати
положення закону з урахуванням дії
закону в часі за принципом пріоритету
тієї норми, яка прийнята пізніше.

Аналізуючи зміст вищенаведених норм
колегія суддів дійшла до висновку,
оскільки вихідним критерієм для
визначення розміру допомоги на
оздоровлення виступає мінімальна
заробітна плата, а тому положення ст.70
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" підлягають
застосуванню у спірних
правовідносинах, але при умові
виконання урядом країни зазначених
вимог .

Проте, Кабінетом Міністрів України у 2010
році не приймалося постанов на
виконання статті 70 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2010 рік",
тобто уряд з 30.04.2010 року не
скористувався наданим йому правом
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Постанова Кабінету Міністрів України
"Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 12.07.2005
року № 562, та якою визначено розмір
щорічної допомоги на оздоровлення
інвалідам 3 групи -не відповідає
приписам статті 70 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2010 рік" та
статті 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", тому виходячи із загальних
засад пріоритету законів над
підзаконними актами при вирішенні
цього спору, судова колегія доходить
висновку, що при розрахунку щорічної
разової допомоги на оздоровлення
позивачу у 2010 році, передбаченої
статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", застосуванню підлягає
саме положення спеціальної норми
закону, тобто статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562.

На підставі викладеного судова колегія
вважає, що постанова суду першої
інстанції ґрунтується на всебічному,
повному та об'єктивному розгляді всіх
обставин справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим підстав для
її скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.207
КАС України, колегія суддів -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Томаківської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області -залишити без задоволення

Постанову Новомиргородського
районного суду Кіровоградської
області від 16 листопада 2010 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили
протягом п'яти днів з дня її
постановлення та може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені ст.212 КАС
України

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов