Справа № 813/786/14
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 р.
Справа № 876/7470/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів
Затолочного В. С., Гулида Р. М.,

за участю секретаря Коцур В.
К.

представника відповідача Мотиль
А. С.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 12
червня 2014 року у справі № 813/786/14 за
позовом ОСОБА_2 до Служби Безпеки
України про визнання протиправними дій
і бездіяльності і зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
адміністративним позовом до Служби
Безпеки України, яким просив визнати
протиправними дії Служби безпеки
України, пов'язані з незаконним
зберіганням висновку № 2071 від 2 липня
1997 року в особовій справі полковника
ОСОБА_2; визнання протиправною
бездіяльності, пов'язаної із
ігноруванням вимог статей 3, 19, 32, 34
Конституції України, рішення
Конституційного Суду України № 5-зп від
30 жовтня 1997 року та № 2-рп/2012 від 20 січня
2012 року, статті 31 Закону України "Про
інформацію" (в редакції, чинній до 2010
року), статей 10, 14 Закону України "Про
доступ до публічної інформації",
чинного законодавства та прав позивача
щодо незаконного накопичення та
зберігання конфіденційної інформації
стосовно нього; визнання протиправною
бездіяльності щодо невжиття заходів по
правовому регулюванню питань,
пов'язаних з умотивованим, із
зазначенням мети та норм права,
зберіганням висновку № 2071 від 2 липня
1997 року в особовій справі полковника
ОСОБА_2; зобов'язати відповідача
вилучити з особової справи полковника
ОСОБА_2 висновок № 2071 від 2 липня 1997
року, а також інші матеріали, що
стосуються подій, пов'язаних із
перевіркою, результатами та
підготовкою даного висновку.

Позов мотивує тим, що 21 червня 2013 року
звернувся до Голови СБУ із заявою щодо
неправомірності накопичення та
зберігання у матеріалах особової
справи полковника ОСОБА_2 висновку № 2071
від 2 липня 1997 року, оскільки такий
містить перекручену та недостовірну
інформацію, яка не знайшла свого
підтвердження. У відповідь на
звернення 31 липня 2013 року йому надійшов
лист, зміст якого зводиться до того, що
висновок № 2071 від 2 липня 1997 року
долучено до особової справи на
виконання вимог нормативно-правових
актів СБУ. Крім того, відсутні будь-які
приписи нормативно-правових актів СБУ
щодо зобов'язань та порядку перегляду
та вилучення з матеріалів особових
справ військовослужбовців СБУ
долучених до них у встановленому
порядку документальних матеріалів.
Однак, позивач вважає, що знаходження в
його особовій справі даного висновку,
порушує його право на недоторканість,
честь, гідність та ділову репутацію,
суперечить вимогам статей 32, 34
Конституцій України, рішення
Конституційного суду України 2-рп/2012, 20
січня 2012 року, статті 10 Закону України
"Про доступ до публічної інформації".
Надану йому відповідь СБУ вважає
незаконною та необґрунтованою,
оскільки через протиправну
бездіяльність посадових осіб СБУ в
його особовій справі продовжує
зберігатися інформація, котра була
спростована у 1997 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

З таким рішенням суду не погодився
позивач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
позовні вимоги задоволити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги
положення Законів України «Про
інформацію», «Про доступ до публічної
інформації», «Про судоустрій та статус
суддів», КАС України.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав пояснення, просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Позивач в судове засідання не з'явився,
явку свого представника не забезпечив,
хоч і був належним чином повідомлений
про дату, час і місце проведення
судового засідання, що не перешкоджає
слуханню справи в його відсутності,
відповідно до статті 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не належить до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, під
час проходження позивачем служби в
Службі Безпеки України було проведено
службове розслідування, за
результатами якого складено висновок
№ 2071 від 2 липня 1997 року.

Вказаний висновок долучено до особової
справи позивача.

23 січня 2013 року, 26 березня 2013 року, 26
квітня 2013 року, 21 червня 2013 року позивач
звертався з заявами до відповідача про
вилучення вказаного висновку з
особової справи ОСОБА_2

З аналізу листів відповідача, зокрема
листа від 27 липня 2013 року, зрозуміло, що
висновок № 2071 від 2 липня 1997 року було
долучено до особової справи позивача.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції про
порядок обліку кадрів у Службі безпеки
України, затвердженої наказом Голови
СБУ від 26 червня 2012 року № 2363/ДСК
матеріали особової справи
військовослужбовця складаються з п'яти
частин.

Пунктом 3.4 цієї інструкції передбачено,
що до частини 3 матеріалів особової
справи долучаються документи, що
містять відомості, що характеризують
військовослужбовця під час
проходження військової служби в СБУ,
Зокрема до таких належать висновки за
результатами службових розслідувань
(підпункт 10).

Така ж норма була передбачена
Інструкцією про облік кадрів в органах
Служби безпеки України, що є додатком
до наказу Голови СБУ від 25 червня 1993
року № 0140, яка діяла на момент
приєднання висновку № 2071 від 2 липня 1997
року до особової справи.

Водночас колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність процедури вилучення
документів з особової справи
військовослужбовця СБУ.

Щодо посилання позивача на положення
Закону України «Про інформацію» та
«Про доступ до публічної інформації»,
то вказані Закони не містять положень,
які регулюють порядок ведення особових
справ військовослужбовців СБУ та
надання доступу до відомостей в таких
справах.

Оскільки, відповідно до статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а відповідач долучив висновок
№ 2071 від 2 липня 1997 року до особової
справи позивача та не вилучав його з
вказаної справи на виконання
обов'язків покладених на нього
законодавством та підзаконними
нормативно-правовими актами, то
відсутні підстави для визнання таких
дій відповідача неправомірними.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 12
червня 2014 року у справі № 813/786/14 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді
Затолочний В. С.

Гулид Р. М.

Повний текст ухвали складено 9
листопада 2014 року