Справа № 804/12455/13-а
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2014-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2014 рокусправа № 804/12455/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Мельника
В.В. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічева Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
листопада 2013 року у справі № 804/12455/13-а
за адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась до суду з адміністративним
позовом, в якому просила визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 02
вересня 2013 року, винесене
Дніпропетровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість по
вітчизняних товарах за основним
платежем 33482 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 16741 грн. В
обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що за результатами
позапланової перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відповідачем
складено Акт перевірки №79/17-03/НОМЕР_1
від 19 серпня 2013р., яким встановлено
порушення ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", ст.44, п.198.1, п.198.3,
п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України,
в результаті чого підлягає
донарахуванню податок на додану
вартість на загальну суму 50223 грн.
Висновки акту перевірки, щодо
безпідставності формування
податкового кредиту за рахунок сум
податку на додану вартість позивача
ґрунтуються лише на висновках Актів
перевірок Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альфа-Інвест плюс",
яким встановлено безтоварність
операцій та юридична дефектність
документів, складених від імені
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альфа-Інвест плюс".
Позивач зазначає. що правочини між
позивачем та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Альфа-Інвест плюс"
відповідають вимогам чинного
законодавства, при їх укладенні
сторонами було досягнуто згоди з усіх
суттєвих умов, правочини сторонами
було виконано, грошові кошти сплачено,
що підтверджується наданими позивачем
первинними документами, відповідно,
висновки відповідача, викладені в Акті
перевірки №79/17-03/НОМЕР_1 від 19 серпня
2013р. не ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, а відповідно є
протиправними, у зв'язку з чим
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
листопада 2013 року адміністративний
позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, Дніпропетровська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулась
з апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким адміністративний позов залишити
без задоволення. Апелянт зазначає, що
первинні документи, які були надані в
ході перевірки, оформлені не належним
чином, тобто не несуть юридичної сили
та не можуть бути підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.

Сторони, належним чином повідомлені
про день, місце і час розгляду
апеляційної скарги, доказом чого є
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення, у судове засідання не
прибули, про причини неприбуття не
повідомили.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

У відповідності до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для її задоволення, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, в період
з 05 серпня 2013р. по 13 серпня 2013р.
Дніпропетровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проведено
документальну позапланову перевірку
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період діяльності з 01
січня 2012р. по 30 червня 2013р. За
наслідками перевірки складено Акт
№79/17-03/НОМЕР_1 від 19 серпня 2013р. Згідно
висновків вказаного Акту перевірки
позивача встановлено порушення: ст..1
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні
"; ст..44 Податкового кодексу України,
п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, в результаті чого позивачу
завищено суму ПДВ, яка віднесена до
складу податкового кредиту в розмірі
33482,00 грн., в т.ч. за квітень 2012 року 20826,00
грн., травень 2012 року 12656,00 грн. по
взаємовідносинам з Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Альфа-Інвест плюс". На підставі
вказаного Акту перевірки, відповідачем
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 02
вересня 2013р., яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість по вітчизняних товарах
за основним платежем 33482 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 16741
грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що відповідачем не доведено факту
відсутності реального характеру
господарських операцій позивача з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Альфа-Інвест», а
відтак спірне податкове
повідомлення-рішення є протиправним
та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками та зазначає наступне.

Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20
Податкового Кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому
Податковим кодексом України.

Згідно п.п.20.1.8 п.20.1 ст.20 Податкового
кодексу України, органи державної
податкової служби мають право під час
проведення перевірок вивчати та
перевіряти первинні документи, які
використовуються в бухгалтерському та
податковому обліку, інші регістри,
фінансову, статистичну звітність,
пов'язані з обчисленням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу
України передбачає, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

П.198.1 ст.198 Податкового кодексу України
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності).

Згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.198.3. ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку:

-з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

-з придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11. статті 201 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 01
серпня 2012 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Альфа-Інвест» було
укладено договір № 3, предметом якого є:
зобов'язання постачальника передавати
у власність покупцеві запасні частини,
номерні агрегати та аксесуари для
автомобілів, далі - Товар, згідно із
заявками покупця; покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
товар за цінами, вказаними в накладних
постачальника, в терміни, обумовлені в
Договорі; постачальник гарантує, що
поставляється товар, який є його
власністю, не закладений, не перебуває
під арештом, не є предметом позову
третіх осіб. Реальність проведених
господарських операцій щодо надання
послуг за вищевказаними договорами
позивач підтвердив наданими копіями
первинних документів, а саме: договір
поставки №3 від 01 березня2014р., копії
рахунків, накладних, податкових
накладних, Актів здачі-приймання ;
копії платіжних доручень; копії
декларацій з ПДВ.

Згідно ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкуванням оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, всі
первинні документи, надані позивачем
на перевірку, відповідають вимогам,
встановленим Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", не викликають
сумнівів щодо їх достовірності та
підтверджують фактичне здійснення
господарської операції між сторонами
за умовами договору.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильними висновки суду першої
інстанції про не доведення податковим
органом нікчемності правочинів,
укладених між позивачем та його
контрагентами, а також не доведено
фіктивність первинних документів, що
містяться у матеріалах справи, тому не
має підстав вважати, що умови договорів
сторонами не виконувались.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції при ухваленні оскарженого
рішення не допущено порушень норм
матеріального і процесуального права,
а викладені в ньому висновки
відповідають обставинам справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
грудня 2013 року у справі № 804/13102/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
її тексту у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
С.В. Чабаненко