Справа № 9101/31077/2011
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2012-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2012 р. справа № 2а-1904/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Туркіної Л.П.

суддів: Щербака А.А.
Проценко О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області і ОСОБА_1 на
постанову Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська від 04 листопада 2010
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про зобов'язання здійснити
перерахунок щомісячної державної
соціальної допомоги "Дітям війни",-

В С Т А Н О В И Л А :

21 жовтня 2010 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області, де просив
визнати незаконною бездіяльності
відповідача щодо нарахування
підвищення до пенсії у меншому розмірі
ніж передбачено ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"та
зобов'язати здійснити перерахунок та
виплатити йому різницю за період з
01.01.2007 року по 30.09.2010 року. Також просив
поновити строк звернення до суду.

Як свідчать матеріали справи, 25.10.2010 р.
суд першої інстанції виніс ухвалу, якою
позов за період з 01.01.2006 року по 12.04.2010
року - залишено без розгляду. Названа
ухвала суду не є зміненою або
скасованою.

Постановою Заводського районного суду
м. дніпродзержинська від 04 листопада 2010
року позовні вимоги задоволені
частково: визнано протиправними дії
відповідача щодо виплати підвищення
пенсії у меншому розмірі ніж
передбачено ст. 6 ЗУ "Про соціальний
захист дітей війни"; зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплати позивачу підвищення до пенсії
за період з 13.04.2010 року по 04.11.2010 року в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з урахуванням отриманих
сум підвищення до пенсії у вказаний
період. В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просив
скасувати постанову в частині
задоволених вимог та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні цих вимог,
оскільки судом невірно застосовано
норми матеріального права, а висновки
щодо перерахунку доплати до пенсії не
відповідають бюджетному
законодавству.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, посилаючись на невірне
застосування судом першої інстанції
норм ч.2 ст. 46 Закону "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та ст. 99 КАС України.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційних скарг і заявлених позовних
вимог, колегія суддів приходить
висновку, що апеляційні скарги
позивача і відповідача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою,
на яку поширюється дія абз. 1 ст. 1 ЗУ "Про
соціальний захист дітей війни"№2195-ІV
від 18 листопада 2004 року, та має статус
"дитини війни", що підтверджується
посвідченням.

Згідно зі ст. 6 цього Закону вона має
право на підвищення пенсії на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003, №1058-IV мінімальний розмір пенсії
за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Колегія суддів вважає за необхідне
прийняти у своїх висновках поняття
"мінімальна пенсія за віком", про яке
йдеться в ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки саме це правове
визначення застосовується виключно в
діях відповідача під час визначення
пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Доводи апеляційної скарги відповідача
стосовно того, що відповідно до вимог
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"мінімальний розмір пенсії
за віком як розрахункова величина
застосовується лише до правовідносин,
що регулюються цим законом, і до такої
категорії громадян як "діти війни"не
застосовується, а згідно ст. 7 Закону
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій "дітей
війни"здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України, і
Пенсійний фонд України не повинен
нести відповідальність за позовами
вказаної категорії громадян -є хибними
та спростовані вищенаведеними
висновками.

Колегія суддів вважає, що реалізація
особою права, яке пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, та
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, оскільки органи
державної влади не можуть посилатись
на відсутність коштів, бо це суперечить
вимогам ст. 46 Конституції України та
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Крім того, Пенсійний фонд України діє у
відповідності до Положення "Про
Пенсійний фонд України"і здійснює свої
повноваження на підставі п. 15
зазначеного положення через створені в
установленому порядку територіальні
управління. Відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"рішення
щодо призначення, донарахування
перерахунок пенсії приймаються
територіальними органами Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню
та виплаті доплати до пенсії позивачу,
передбаченої ст. 6 цього Закону
покладено на відповідні територіальні
управління за місцем проживання
позивача.

Що стосується вимог позивача, слід
зазначити, що ухвала суду залишення
позову за період з 01.01.2006 року по 12.04.2010
року - без розгляду не є зміненою або
скасованою. А посилання на невірне
застосування судом першої інстанції
норм ч.2 ст. 46 Закону "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не приймаються колегією
суддів до уваги, оскільки спірні
правовідносини не регулюються
названим законом.

Отже, судом першої інстанції правильно
визначено період, за який необхідно
здійснити перерахунок доплати до
пенсії позивачу, що виключає підстави
для задоволення апеляційної скарги
позивача.

Колегія суддів вважає, що судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому постанову суду необхідно
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 206 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області і ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська від 04 листопада 2010
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
О.А. Проценко