Справа № 815/4615/14
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/4615/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Стефанов С. О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Джабурія О.В.

суддів -
Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

при секретарі -
Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 27 серпня 2014
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Політех-Транс» до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
09.07.2014 року № ,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Політех-Транс»
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, в якому просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 09.07.2014 року №
.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що відповідачем було
проведено позапланову документальну
невиїзну перевірку ТОВ «Політех-Транс»
з питань дотримання податкового
законодавства під час здійснення
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«Сантан Бріз» за період березень 2014
року, за результатами якої складено акт
№ 1301/22-02/26054430 від 12.06.2014 року, на
підставі якого відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення від
09.07.2014 року № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
127 708,34 грн., у тому числі за основним
платежем - 102 167,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 25 542,00 грн.
Позивач вважає, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню, як таке, що не
відповідає чинному законодавству,
оскільки прийнято на підставі хибних
висновків, до яких прийшов відповідач в
ході проведення перевірки.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
просила позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені в позові.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог у судовому
засіданні заперечував у повному обсязі
з підстав, викладених у запереченнях на
позов, зокрема зазначивши, що в ході
перевірки з боку позивача були
встановлені порушення, які знайшли
відображення в акті перевірки, що
підтверджується фактичними
обставинами, а тому оскаржуване
рішення є законним.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 27 серпня 2014
року адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю «Політех-Транс» до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 09.07.2014 року №
задоволено. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
09.07.2014 року № .

Не погодившись з таким рішенням
Державна податкова інспекція у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області звернулась з апеляційною
скаргою на зазначену постанову.
Апелянт просить скасувати постанову
суду та прийняти нову постанову, якою
задовольнити апеляційну скаргу та
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що в
період з 29.05.2014 року по 04.06.2014 року на
підставі повідомлення від 29.05.2014 року №
78 виданого ДПІ у Київському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області
посадовою особою відповідача на
підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.1 п.78.1
ст.78 глави 8 розділу ІІ Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2756-УІ
та згідно з наказом ДПІ у Київському
районі ГУ Міндоходів в Одеській
області від 29.05.2014 року № 377-п проведено
позапланову документальну невиїзну
перевірку ТОВ «Політех-Транс» з
дотримання податкового законодавства
під час здійснення
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«Сантан Бріз» код за за
період березень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем був складений акт від
12.06.2014 року № 1301/22-02/26054430 «Про
результати позапланової
документальної невиїзної перевірки
ТОВ «Політех-Транс», , з
питань дотримання податкового
законодавства під час здійснення
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«Сантан Бріз» код за за
період березень 2014 року», відповідно до
висновку якого перевіркою встановлено
порушення позивачем п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження суми податку на
додану вартість, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточних звітних
(податкових) періодів з урахуванням
залишків від'ємного значення
попередніх звітних періодів всього на
102 166,67 грн., у березні 2014 року (а.с. 10-15).

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 09.07.2014 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 127 708,34 грн., у
тому числі за основним платежем - 102 167,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 25 542,00 грн. (а.с. 25). Не
погодившись з висновками акту
перевірки та прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, ТОВ
«Політех-Транс» оскаржило його в
судовому порядку, вимагаючи визнання
його протиправним та скасування.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність задоволення
позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Відповідно до вимог п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Згідно до вимог п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України,
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Як було встановлено, що між ТОВ
«Політех-Транс» та ТОВ «Сантан Бріз» 11
березня 2014 року укладено
договір-доручення на
транспортно-експедиційне
обслуговування № 11-03/2014 від 11.03.2014 року,
згідно ТОВ «Політех-Транс» (Довіритель)
доручило, а TOB «Сантан Бріз» Повірений)
прийняло на себе зобов'язання
організувати транспортно-експедиційне
обслуговування з перевезення зернових
вантажів залізничним та автомобільним
транспортом та виконати інші дії по
даному договору (а.с. 26-29).

Відповідно до вимог п.2.2 вказаного
договору, TOB «Політех-Транс»
зобов'язаний не пізніше за 5 робочих
днів до початку навантаження подати
заявку про майбутні перевезення з
вказівкою: найменування вантажу, пункт
і станція навантаження, заплановані
об'єми перевезення, строки та початок
навантаження, найменування станції
призначення і вантажоодержувача.

11 березня 2014 року сторони уклали
додаткову угоду № 1 до вказаного
договору (а.с. 53) та TOB «Політех-Транс»
направило для TOB «Сантан Бріз» заявки
із замовленнями послуг з
транспортно-експедиційного
обслуговування вантажу на станціях
Лебединська (Сумська область), Котовськ
(Одеська область) та Чубовка (Одеська
область) (а.с. 54-58).

На виконання замовлень та умов
вищезазначеного договору, 11.03.2014 року
позивачем було видано TOB «Сантан Бріз»
довіреність на представництво
інтересів позивача у органах державної
влади та місцевого самоврядування, в
тому числі в Державній адміністрації
залізничного транспорту України, на
підприємствах, установах та
організаціях незалежно від
підпорядкування та форм власності з
усіх без винятку питань, що
стосуватимуться організації
транспортно-експедиційного
обслуговування вантажів Довірителя та
їх перевезення залізничним або
автомобільним транспортом (а.с. 30).

Також судом встановлено, що у
додатковій угоді № 1 від 11.03.2014 року до
вказаного договору (а.с. 53) сторонами
було узгоджено, що в березні-місяці TOB
«Сантан Бріз» надає на станціях
Лебединська (Сумська область), Котовськ
(Одеська область) та Чубовка (Одеська
область) на загальну суму 613 000,00 грн., в
т.ч. ПДВ, наступні ТЕО послуги:

- підготовка та подання проб на аналізи
в фітосанітарну лабораторію з
наступним отриманням карантинних
сертифікатів;

- підготовка та подання проб на аналізи
в Держсільгоспінспекцію з наступним
оформленням сертифікатів якості;

- підготовка та подання проб на аналізи
в лабораторію ветмедицини з наступним
оформленням ветеринарних свідоцтв;

- доставка
закупорювально-пломбувальних
пристроїв та їх установка на вагони;

- виконання при погрузці кількісного та
якісного контролю вантажу.

31.03.2014 року TOB «Сантан Бріз» було надано
позивачу звіт про виконані роботи, з
якого вбачається повне виконання цим
підприємством усіх послуг, узгоджених
в додатковій угоді № 1 від 11.03.2014 року
(а.с. 70-74). Як вбачається з вказаного
звіту про виконані роботи, у ньому
зазначаються: номери отриманих TOB
«Сантан Бріз» карантинних
сертифікатів, сертифікатів якості,
ветеринарних свідоцтв, а також номери
вагонів, на які були установлені
закупорювально-пломбувальні пристрої
та номери залізничних накладних, за
якими відповідні вантажі було
відправлено за місцем призначення.

У підтвердження факту повного
виконання ТОВ «Сантан-Бріз» усіх робіт
відповідно до додаткової угоди № 1 до
договору № 11-03/2014 представником
позивача також надано суду першої
інстанції копію додатку до звіту про
виконані роботи від 31.03.2014 року (а.с.
102-120).

Також 31 березня 2014 року сторонами
договору було складено акт виконаних
робіт № 1, яким сторони підтвердили
виконання своїх зобов'язань за
договором та відсутність претензій
(а.с. 32).

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно встановлено, що
послуги TOB «Сантан Бріз» оплачувались
позивачем авансом на підставі рахунків
виконавця (повіреного). Згідно рахунків
виконавця №№ СФ-0000041,СФ-0000049,СФ-0000063, ТОВ
«Політех-Транс» у березні 2014 року
перерахувало TOB «Сантан Бріз» наступну
оплату: 11.03.2014 року - на суму 103 000,00 грн. (з
ПДВ), 19.03.2014 року - на суму 260 000,00 грн. (з
ПДВ), 26.03.2014 року - на суму 250 000,00 грн. (з
ПДВ) (а.с. 75-80).

Також на підтвердження факту
перерахування коштів на рахунок ТОВ
«Сантан Бріз» представником позивача
надано суду копію виписки з рахунку
позивача за березень 2014 року (а.с. 133-151).

На вищезазначені суми оплати
контрагентом позивача TOB «Сантан Бріз»
було оформлено податкові накладні № 92
від 11.03.2014 року, № 191 від 19.03.2014 року, № 277
від 26.03.2014 року (а.с. 33-35). Вказані
податкові накладні були зареєстровані
в Реєстрі податкових накладних
позивачем як покупцем (одержувачем)
послуг.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивачем було виконано всі
зобов'язання, які покладено Цивільним
кодексом України за договором
транспортного експедирування.

Суми податку на додану вартість за
податковими накладними, виписаними ТОВ
«Сантан Бріз» у загальному розмірі 102
166,67 грн., включені позивачем до складу
податкового кредиту відповідного
періоду, відображені у реєстрі
отриманих податкових накладних ТОВ
«Політех-Транс», які відповідають
даним додатку 5 до податкової
декларації з податку на додану
вартість та даним декларації з ПДВ за
березень 2014 року (а.с. 152-162).

Разом з тим, як вбачається з акту
перевірки, перевіряючі дійшли висновку
про завищення ТОВ «Політех-Транс»
податкового кредиту за березень 2014
року на суму 102 166,67 грн. на підставі
матеріалів акту перевірки ДПІ у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів в Київській області від
03.06.2014 року № 243/22-3/33269068 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Сантан Бріз» (код за
) з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
взаємовідносинах з контрагентами
постачальниками та контрагентами
покупцями за період лютий - березень 2014
року».

У вищевказаному акті податкова
інспекція дійшла висновків про
відсутність факту здійснення
фінансово-господарських операцій ТОВ
«Сантан Бріз» за період лютий-березень
2014 року, зокрема, встановлено
відсутність у ТОВ «Сантан Бріз» об'єкту
оподаткування при придбанні та продажу
товарів (послуг) за період з 01.02.2014 року
по 31.03.2014 року, які підпадають під
визначення ст. 198 Податкового кодексу
України.

За результатами зазначеної перевірки
встановлено, що ТОВ «Санта Бріз» за
період лютий-березень 2014 року
здійснювало діяльність спрямовану на
здійснення операцій, пов'язаних з
придбанням податкової вигоди третіх
осіб, що свідчить про неможливість
підтвердження реальності здійснення
операцій товарного характеру як при
придбанні так і при реалізації в
подальшому.

Також в акті зазначено, що податкова
вигода ТОВ «Політех-Транс» сформована
від суб'єкта господарювання ТОВ
«Сантан Бріз» в березні 2014 року, як
реальний «вигодо набувач» при
здійсненні господарської діяльності
по ланцюгу від вказаних постачальників
використало податковий кредит з
податку на додану вартість при
визначенні значення рядка 25 податкової
декларації з ПДВ за березень 2014 року.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що вищезазначені висновки відповідача
ґрунтуються на припущеннях та не
підтверджені посиланнями на будь-які
первинні документи.

Недопустимість таких підходів до
проведення перевірок платників
податків визнано ДПА України та
доведено до відома підпорядкованих
підрозділів листом № 20289/7/16-1617 від
29.09.2010 року «Щодо підстав для визнання
договорів нікчемними».

Жодних доказів про самостійне
дослідження податковим органом
обставин укладання договору між ТОВ
«Політех-Транс» та ТОВ «Сантан Бріз»,
предмету даного правочину, змісту прав
та обов'язків сторін за ним,
повноважень фізичних осіб, які від
імені суб'єктів господарювання уклали
даний правочини, обізнаності суб'єктів
господарювання щодо обставин
діяльності один одного, дійсних
намірів сторін правочину, наявності чи
відсутності розумних економічних
чинників на укладання правочину,
подальшого руху сплачених позивачем
грошових коштів акт перевірки не
містить. При цьому, надані позивачем
документи підтверджують реальність
вищезазначених операцій і
правильність податкового обліку ТОВ
«Політех-Транс».

При цьому, колегія суддів зазначає, що
відповідно до вимог п.1 ст. 929 Цивільного
кодексу України, за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу:
договором транспортного
експедирування може бути встановлено
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, зобов'язання експедитора
укласти від свого імені або від імені
клієнта договір перевезення вантажу,
забезпечити відправку і одержання
вантажу, а також інші зобов'язання,
пов'язані з перевезенням.

Аналогічні визначення договору
транспортного експедирування та видів
транспортно-експедиторських послуг
наводяться у ст.8, 9 Закону України «Про
транспортно-експедиторську
діяльність».

Транспортно-експедиційна компанія не є
покупцем, продавцем або перевізником
товару, така компанія лише виконує
послуги по супроводженню вантажу під
час його перевезення та виконання
вантажно-розвантажувальних робіт.
Отже, наявність або відсутність
власних ТМЦ на складі
транспортно-експедиційної компанії та
асортимент цих ТМЦ ніяким чином не
стосується діяльності з
транспортно-експедиційного
обслуговування. Основним з документів,
що підтверджують надання
транспортно-експедиційною компанією
послуг, є акт приймання-передачі
виконаних робіт (на даних послуг) та
звіт про виконані роботи.

Як було встановлено, що на письмовий
запит ДПІ у Київському районі м. Одеса
ГУ Міндоходів в Одеській області від
14.05.2014 року органам доходів і зборів
позивачем надавалася як копія акту
приймання-передачі виконаних робіт між
TOB «Сантан Бріз» та позивачем за
березень-місяць 2014 року, так і інші
документи, укладені між зазначеними
суб'єктами.

Посилання в акті перевірки на
відсутність у позивача подорожніх
листів вантажних автомобілів,
товарно-транспортних накладних та
талонів замовлення колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки згідно
з додатковою угодою № 1 від 11.03.2014 року
до договору TOB «Сантан Бріз» надавались
послуги з транспортно-експедиційного
обслуговування, пов'язані із з
перевезенням зернових вантажів
залізничним, не автомобільним
транспортом, тому також є
необґрунтованими й посилання
відповідача на: наказ Міністерства
статистики України, Міністерства
транспорту України від 07.08.1996 р. № 228/253
«Про затвердження Інструкції про
порядок виготовлення, зберігання,
застосування єдиної первинної
транспортної документації для
перевезення вантажів автомобільним
транспортом та обліку транспортної
роботи»; постанову Кабінету Міністрів
України від 25.02.2009 року № 207 «Про
затвердження переліку документів,
необхідних для здійснення перевезення
вантажу автомобільним транс портом у
внутрішньому сполученні»; наказ
Міністерства транспорту України від
14.10.1997 року № 363 «Про затвердження
Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні».

Відтак, з викладеного вбачається, що в
акті перевірки жодним чином не
наведено доказів того, що послуги
транспортно-експедиційного
обслуговування з боку TOB «Сантан Бріз»
на користь позивача насправді не
надавалися, а тому, на думку суду першої
інстанції, з якою погоджується суд
апеляційної інстанції, висновок
відповідача про те, що позивач ці
послуги фактично не отримував, є
повністю необґрунтованими та
безпідставними.

Відповідно до вимог ч.1 ст.208 ГК України
якщо господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а в
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
усе належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише в однієї зі
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Частиною 1 статті 228 ЦК України
передбачено, що правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Зміст наведеної норми свідчить на
користь висновку, що законодавець
відокремив порушення публічного
порядку від інших підстав нікчемності
правочинів та передбачив наявність
умислу сторін (сторони) на незаконний
результат, а також суперечність його
публічно-правовим актам держави.

Зважаючи на те, що публічний порядок
держави порушується у разі
недотримання нормативних актів, у яких
він закріплений, а ухилення від сплати
податків, на факт якого податковий
орган посилається як на підставу для
відмови у задоволенні позовних вимог, є
злочином, відповідальність за який
встановлена Кримінальним кодексом
України, колегія суддів вважає, що за
обставин, які склалися визначенню
правочину як такого, що порушує
публічний порядок, повинен передувати
вирок суду про притягнення учасника
(учасників) такого правочину до
кримінальної відповідальності, який би
набрав законної сили.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 02.09.2010 року № К-23029/07.

Податковим органом фактично зроблений
висновок, що ТОВ «Сантан Бріз»
здійснювало діяльність, спрямовану на
здійснення операцій, пов'язаних з
наданням податкової вигоди для третіх
осіб.

У своїх висновках податковий орган
вважає, що постачальник позивача
фактично не здійснював господарської
діяльності, а лише документував
операції із товаром.

При цьому, актом перевірки не
встановлено жодного фактичного
порушення вимог норм законодавства,
яке б позбавляло позивача права на
формування податкового кредиту та
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість.

В свою чергу, колегією суддів
встановлено, що укладаючи у березні 2014
року договір-доручення на
транспортно-експедиційне
обслуговування з даним товариством,
позивач правомірно виходив з
наступного: а) станом на дату укладення
договору TOB «Сантан Бріз» було
зареєстровано в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та не перебувало в
стані припинення; б) станом на дату
укладення договору TOB «Сантан Бріз»
перебувало на обліку в органах доходів
і зборів та не мало податкового боргу;
в) директором TOB «Сантан Бріз» були
надані всі передбачені законодавством
статутні та реєстраційні документи,
зокрема: статут товариства, виписка про
державну реєстрацію, свідоцтво про
реєстрацію платника ПДВ; г) зі статуту
та реєстраційних документів TOB «Сантан
Бріз» вбачається, що товариство
здійснює діяльність з
транспортно-експедиційного
обслуговування (код КВЕД 52.29. Інша
допоміжна діяльність у сфері
транспорту); д) зі статуту та
реєстраційних документів вбачається,
що директор TOB «Сантан Бріз», ОСОБА_2, є
одночасно засновником даного
товариства, отже дане товариство не
оформлено на неіснуючу, померлу,
безвісті зниклу особу.

Таким чином, на думку колегії суддів,
висновки контролюючого органу щодо
фіктивності діяльності TOB «Сантан
Бріз» не підтверджено жодним доказом, а
позивач правомірно, у відповідності з
вимогами чинного законодавства уклав
господарський договір з ТОВ «Сантан
Бріз».

Крім того з пояснень представника
позивача, судом встановлено, що
отримання додаткових послуг від TOB
«Сантан Бріз» зумовлено тими
обставинами, що ТОВ «Політех- Транс» не
має достатньо персоналу для здійснення
оформлення вантажу безпосередньо на
станціях навантаження (в штаті
позивача працюють 4 людини). Таким
чином, позивач доручив здійснити TOB
«Сантан Бріз» частину послуг з
транспортно-експедиційного
обслуговування. Фактично на станціях
Лебединська (Сумська область), Котовськ
(Одеська область) та Чубовка (Одеська
область) TOB «Сантан Бріз» здійснювало
послуги на користь позивача з
отримання проби зерна на станціях
передачі їх до лабораторій для
отримання сертифікатів якості,
карантинних сертифікатів,
ветеринарних свідоцтв, а також з
визначення ваги тари (вагонів),
визначення маси брутто товару (після
загрузки вагонів), опломбування
вагонів (по 7 пломб на кожний вагон),
оформлення проїзних документів. Після
отримання зазначених сертифікатів та
свідоцтв, TOB «Сантан Бріз» по телефону
повідомляло TOB «Політех-Транс», як
вантажовідправника інформацію про
станції навантаження, а саме: номер
вагона, вагу тари (вагонів), масу брутто
товару, номер пломб на вагонах. Також TOB
«Сантан Бріз» направляло в
електронному вигляді позивачу копії
отриманих на вантаж сертифікатів
якості, карантинних сертифікатів,
ветеринарних свідоцтв.

Відповідно до вимог п.23 розділу 2
Статуту залізниць України від 06.04.1998
року № 457, відправники повинні надати
станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів).

Таким чином, TOB «Політех-Транс» в м.
Одеса, здійснював на підставі
отриманих відомостей від TOB «Сантан
Бріз» оформлення залізничної
накладної в електронному вигляді, яка в
подальшому направлялась до
Укрзалізниці разом з отриманими від TOB
«Сантан Бріз» копіями сертифікатів
якості, карантинних сертифікатів,
ветеринарних свідоцтв. Порядок
направлення та подання заповнених
документів в електронному вигляді
дозволяє господарювання, залучаючи
інші підприємства, які надають послуги
транспортно-експедиційного характеру,
здійснювати загальний супровід та
оформлення з доставки та супроводження
вантажу знаходячись в іншому місті.

Відповідно до вимог п.1.3 Правил
оформлення перевізних документів
затверджених наказом Міністерства
транспорту України 21.11.2000 року № 644,
зареєстрованих у Міністерстві України
24 листопада 2000 року за № 863/5084, накладна
заповнюється відправником із
застосуванням автоматизованих систем
залізничного транспорту України або
програмних засобів, здатних
забезпечити роботу з електронними
перевізними документами згідно з
установленим форматом. Накладна в
електронному вигляді (далі - електронна
накладна) складається у формі
електронної реєстрації даних, які
можуть бути трансформовані у письмовий
запис. Порядок підтвердження приймання
вантажу до перевезення за електронною
накладною (із накладенням ЕЦП)
визначається договором між
вантажовласником і залізницею.

Колегією суддів встановлено, що
позивач заповнював залізничну
накладну з накладенням ЕЦП, що
підтверджується роздруківкою
сертифікату (а.с. 81) та направляв разом
зі вказаними вище сертифікатами на
сервер до Укрзалізниці за допомогою
електронної системи «АС-клієнт».
Укрзалізниця, в свою чергу присвоює
номер для поданої в електронному
вигляді залізничної накладної. Такий
порядок застосування електронного
перевізного документа передбачено
порядком застосування електронного
перевізного документа під час
перевезення вантажів залізничним
транспортом, затвердженим наказом
Мінтрансзв'язку від 01.11.2010 року № 800,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 18.04.2011 року за № 478/19216 (надалі -
Порядок). Відповідно до п. 2.3 Порядку,
під час приймання вантажів до
перевезення ЕПД з додаванням
перелічених у них необхідних
супровідних документів в електронному
вигляді передаються
вантажовідправником на станцію
відправлення в порядку, встановленому
додатком до договору про організацію
перевезень. Працівники підприємства
залізничного транспорту, отримавши
ЕПД, ідентифікують автора. За
результатами перевірки стосовно
можливості здійснення зазначених у ЕПД
перевезень та авторства документа
працівники підприємства залізничного
транспорту відправляють
вантажовідправнику повідомлення про
приймання або причину відхилення ЕД в
порядку, установленому додатком до
договору про організацію перевезень.

Колегія суддів вважає, що
вищевикладене підтверджує факт того,
що TOB «Сантан Бріз» дійсно виконало
належним чином покладені на нього
обов'язки, а TOB «Політех-Транс» здійснив
подальший супровід вантажу.

На виконання п.2.1 Договору, TOB «Сантан
Бріз» було надано зведення (сводку)
відправлених вагонів (а.с. 59-69).

Послуги TOB «Сантан Бріз» з оформлення
вантажів безпосередньо на станціях
Лебединська (Сумська область), Котовськ
(Одеська область) та Чубовка (Одеська
область) на користь TOB «Політех-Транс»
оплачені згідно платіжних доручень №
332 від 11.03.2014 року, № 425 від 19.03.2014 року, №
474 від 26.03.2014 року (а.с. 78-80).

Тобто усі вище встановлені обставини
та надані позивачем докази безумовно
підтверджують, що контрагент позивача -
ТOB «Сантан Бріз» та в свою чергу - TOB
«Політех-Транс» повною мірою виконали
прийняті на себе зобов'язання. TOB
«Сантан Бріз» в обумовлені в договорі
строки надало
транспортно-експедиційні послуги
відповідно до заявок TOB «Політех-Транс»
та укладеної додаткової угоди до
договору, надало податкові накладні, а
TOB «Політех-Транс» прийняло та оплатило
вартість отриманих послуг.

Наявність договору, заявок на
транспортно-експедиційне
обслуговування, податкових накладних,
акту виконання робіт, звіту складеного
на виконання договору, акту виконаних
робіт, фактичне надання послуг та їх
повна оплата є переконливим доказом
відсутності з боку позивача порушень
податкового законодавства.

Перелічені документи свідчать, що
сторонами вказаного вище правочину,
були дотриманні норми чинного
законодавства, протиправний умисел,
при укладанні правочинів, був
відсутній, правочин був реальним і
вчинявся за всіма правилами укладання
договорів, був спрямований на реальне
настання правових наслідків, а тому,
висновки відповідача є повністю
необґрунтованими та такими, що не
відповідають чинному законодавству та
фактичним обставинам.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції стосовно того, що
лише сам факт наявності господарських
відносин з контрагентом, який порушує
податкове законодавство (TOB «Сантан
Бріз» не надало необхідного переліку
документів на запит ДІЛ у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів в Київської області), не
може тягнути за собою негативні
наслідки для платника податків у
вигляді зменшення податкового кредиту
чи валових витрат, оскільки платник
податків може бути необізнаним
стосовно таких порушень та дійсних
намірів тих фізичних осіб, які
представляють його контрагента.

Відповідно до вимог п.198.2 ст.198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно до вимог абз.1 п.198.3 ст.198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до вимог п.198.6 ст.198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Згідно до вимог п.201.1 ст.201 ПК України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 ПК
України).

Згідно до вимог п.201.6 ст.201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 ст.201 ПК України).

Для встановлення факту вчинення
правочину з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, зокрема, з метою ухилення
від сплати податків, необхідно
встановити необґрунтованість
отриманої платником податків
податкової вигоди, наприклад,
внаслідок її виникнення не у зв'язку із
здійсненням реальної підприємницької
або іншої економічної діяльності.

Отже, як встановлено, зобов'язання за
договором між ТОВ «Політех-Транс» та
ТОВ «Сантан Бріз» виконані сторонами у
повному обсязі, що підтверджується
належним чином оформленими первинними
документами.

Таким чином, доводи податкового органу
щодо фіктивності підприємницької
діяльності, безтоварності
господарських операцій, направленості
ТОВ «Політех-Транс» або ТОВ «Сантан
Бріз» на ухилення від сплати податків,
а у зв'язку з цим і фіктивності угоди,
укладеної між вказаними сторонами - є
необґрунтованими, не підтверджені
належними та допустимими доказами, і
повністю спростовуються матеріалами
справи.

Позивач сформував податковий кредит з
урахуванням положень ст.198 Податкового
кодексу України, який містить заборону
включення до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджених податковими
накладними.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вваж є, що суд першої інстанції
вірно дійшов висновку, що ТОВ
«Політех-Транс» сплатило вартість
отриманих послуг, зокрема суму податку
на додану вартість, отримало податкові
накладні від підприємства, що
значилося в Єдиному реєстрі
підприємств та платників податку на
додану вартість. Послуги, отримані від
контрагента позивача були використані
в подальшому позивачем у його власній
господарській діяльності. Отже, судом
встановлені обставини, які у своїй
сукупності свідчать про безумовну
дійсність правочину, фактичність
господарських операцій між ТОВ
«Політех-Транс» або ТОВ «Сантан Бріз»,
їх правомірність і прозорість. При
цьому, на користь своїх висновків
податковий орган не надав жодного
доказу і не обґрунтував їх.

Крім того щодо посилання відповідача
на акт ДПІ у Києво-Святошинському
районі ГУ сходів в Київській області
від 03 червня 2014 року №243/22-3/33269068 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Сантан Бріз» з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
взаємовідносинах з контрагентами
постачальниками та контрагентами
покупцями за період лютий - березень 2014
року», колегія суддів зазначає
наступне.

Висновок акту перевірки щодо порушення
позивачем податкового законодавства
базується виключно на вищезазначеному
акті перевірки TOB «Сантан Бріз»,
посилань на докази нереальності
господарських операцій з TOB «Сантан
Бріз», відповідач в акті не наводить.

Колегією суддів встановлено, що
постановою Київського окружного
адміністративного суду від 13.08.2014 року
по справі № 810/4328/14 судом визнано
протиправними дії ДПІ у
Києво-Святошенському районі ГУ
Міндоходів у Київській області щодо
внесення до інформаційних баз даних
Міністерства доходів і зборів України
та його територіальних органів на
підставі акта від 03 червня 2014 року
№243/22-3/33269068 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Сантан Бріз» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства взаємовідносинах з
контрагентами постачальниками та
контрагентами покупцями за лютий 2014
року»; зобов'язано ДПІ у
Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області
відновити в інформаційних базах даних
Міністерства доходів і зборів України
та його територіальних органів
показники податкової звітності ТОВ
«Сантан Бріз» шляхом вилучення з них
відомостей, внесених на підставі акта
від 03 червня 2014 року №243/22-9068 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Сантан Бріз» з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
взаємовідносинах з контрагентами
постачальниками та контрагентами
покупцями за період лютий 2014 року».

Таким чином, у вищезазначеній
постанові суду оскаржувався акт
перевірки №243/22-3/33269068 від 03.06.2014 року за
період лютий 2014 року, в той час як у акті
перевірки, на підставі якого винесено
оскаржуване рішення, відповідач
посилається на акт перевірки TOB «Сантан
Бріз» від тієї ж дати та під тим же
номером, але за період лютий-березень
2014 року.

Відповідно до вимог п. 5 розділу IV
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПА України від 22.12.2010 р. № 984, в
акті перевірки на першому аркуші у
верхньому лівому кутку зазначаються
дата реєстрації акта (довідки)
перевірки та номер (довідки) перевірки,
який складається із порядкового номера
єдиного Журналу реєстрації актів
(довідок) перевірок, коду структурного
підрозділу, відповідального за
проведення перевірки, коду за ЄДРПОУ
платника податків.

Отже, існування двох різних актів
перевірок під однаковими номерами
виключається. Вищезазначені обставини
свідчать про те, що відповідач
посилається на неіснуючий акт
перевірки TOB «Сантан-Бріз», оскільки
акт перевірки від 03.06.2014 року під №
243/22-3/33269068 стосується виключного лютого
2014 року, а не лютого-березня 2014 року, як
то зазначено в акті перевірки, що також
підтверджується фактом існування акту
ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ
Міндоходів у Київській області від
07.07.2014 року № 323/22-03/38961024 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки TOB «Сантан-Бріз» (код за ) при фінансово-господарським
взаємовідносинам з контрагентами -
постачальниками та контрагентами -
покупцями за період березень 2014 року»
(а.с. 164-176).

Таким чином, на підставі наведеного,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно дійшов висновку про
необґрунтованість податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
09.07.2014 року № , у зв'язку із чим
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду не доказав та не
обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 27
серпня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення
виготовлений 01.12.2014 року.

Головуючий:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян

Суддя:
О.І. Шляхтицький