Справа № 9101/32801/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2011 р. справа № 2а-1103/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого
судді: Сафронової
С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу на
постанову Інгулецького районного суду
м.Кривого Рогу від 09 грудня 2010 року

у адміністративній справі № 2а-1103/10 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу про
протиправній дій та перерахунок і
виплату пенсії по інвалідності, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Інгулецького районного
суду м.Кривого Рогу від 09 грудня 2010 року
вимоги позивачки задоволені частково,
визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу та
зобов’язано відповідача здійснити
перерахунок і виплату ОСОБА_1 державну
та додаткову пенсію по інвалідності 2
групи у зв’язку захворюванням,
отриманим внаслідок Чорнобильської
катастрофи, особі зі статусом
потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС
1-ї категорії за період з 04.09.2008 року по
31.05.2010 року відповідно до положень ч.4
ст.54 та ст.50 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»виходячи з 8 мінімальних
пенсій за віком –по державній пенсії
та 75% мінімальної пенсії за віком –по
додатковій пенсії, та з урахуванням
положень ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та встановленого на час
виплати розміру встановленого
законами про держаний бюджет на
відповідний рік.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нове рішення,
яким відмовити позивачці у задоволенні
позову.

Дослідивши доводи апеляційної скарги
за матеріалами справи та перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
діючи у відповідності до вимог статті
195 КАС України, визнала за можливе вийти
за межі доводів апеляційної скарги у
зв’язку з встановленням під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неповного захисту прав
позивачки та неправильного вирішення
спору у цій справі.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1-ї категорії та є інвалідом
2 групи по захворюванню внаслідок
Чорнобильської катастрофи, у зв’язку з
чим перебуває на обліку в Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу і
одержує державну пенсію по
інвалідності 2 групи, призначену їй на
підставі статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»№ 796-ХІІ
(далі –Закон № 796-ХІІ) а також додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначену на підставі статті 50 цього
Закону як інваліду 2 групи.

Встановленим також по справі є та
обставина, що розрахунок державної та
додаткової пенсій позивачці
територіальний орган УПФ проводить
виходячи із розміру, установленого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету» з
відповідними змінами, внесеними
постановою КМУ від 13 липня 2004 року № 894,
постанови Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2005 року № 1293 та постанови
Кабінету Міністрів України від 16.07.2008
року № 654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян».

Задовольняючи вимоги позивачки, суд
першої інстанції виходив з того, що
вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтею 50 і 54 Закону №
796-ХІІ, виступає мінімальна пенсія за
віком, розмір якої згідно зі статтею 28
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»(далі - Закон №
1058-ІV) встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

З наведеним висновком суду першої
інстанції судова колегія погоджується
у повному обсязі виходячи з
нижченаведеного

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього
Закону (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
якою визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку з
утратою годувальника, в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів ІІ групи,
щодо яких встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком, а згідно зі статтею 50
зазначеного Закону особам, віднесеним
до категорії 1, інвалідам ІІ групи
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком, розмір якої згідно з ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058-ІV) встановлюється у
розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Доводи апелянта щодо необхідності
застосування до спірних правовідносин
положення відповідних постанов КМУ
колегією суддів до уваги не
приймаються, оскільки установлені в
урядових нормативних актах розміри
сум, з яких проводиться розрахунок
пенсій не відповідають розмірам
мінімальної пенсії за віком та
суперечать змісту статей 50, 54 Закону №
796-ХІІ.

Не вважає колегія суддів перешкодою
для розрахунку пенсій позивача з
застосуванням величини - мінімального
розміру пенсії за віком і положення
частини 3 статті 28 Закону № 1058-IV,
оскільки чинним законодавством не
встановлено іншого мінімального
розміру пенсії за віком, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті.

Правильними є висновки суду першої
інстанції в частині визнання за
можливе застосування вищенаведеного
порядку обчислення позивачу державної
та додаткової пенсій, тобто їх
розрахунку виходячи із положень статей
50, 54 Закону № 796-ХІІ, за той період часу,
коли дія цих норм не була змінена.

Так, суд першої інстанції вірно звернув
увагу на період дії Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»від 28.12.2007
р., яким змінювалася редакція статей 50,
54 Закону № 796-ХІІ та положеннями якого
відповідач зобов’язаний був
керуватися у період з 01.01.2008 року по
21.05.2008 року, тобто до визнання цих
положень державного бюджету
неконституційними Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-р/2008

Враховуючи, що позивачу державна та
додаткова пенсії у спірний період часу
у розмірах, визначених статтями 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та на час судового розгляду
справи відповідачем не призначалася та
не нараховувалася, колегія суддів
вважає законним судове рішення в
частині покладення на відповідача
обов’язку вчинити певні дії з
урахуванням змісту права позивачки,
яке було підтверджено рішенням суду.

Доводи відповідача щодо змін до
редакції ст.54 Закону № 796-ХІІ, внесеними
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
згідно яких встановлено мінімальний
розмір пенсії інвалідам ІІ групи
повинен бути не менше 200% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, а додаткова пенсії
повинна складати розмір 20 відсотків
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність –колегія
суддів вважає неправильним розумінням
норм чинного законодавства та
ігноруванням відповідачем Рішення
Конституційного Суду України № 10-рп/2008
від 22.05.2008 р., яким були визнані
неконституційними вищенаведені
положення Закону. Колегія суддів
звертає увагу на те, що відповідні
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
вносилися зміни до ст.50, ст.54 Закону №
796-ХІІ - втратили свою чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України Рішення № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р.

Отже, наведене свідчить про те, що
відповідач зобов’язаний у зазначені
судом період нараховувати та
виплачувати позивачці державну та
додаткову пенсію, відповідно до вимог
ст.ст.50,54 Закону Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Такі
нарахування та виплати відповідач
зобов’язаний здійснювати до часу
внесення змін в наведені норми Закону.
Тобто, нарахування та виплата
позивачці державної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком –може бути
припинена відповідачем лише у разі
викладення законодавцем вказаних норм
Закону в іншій редакції, яка не буде
визнана неконституційною

Безпідставними є посилання апелянта на
постанову Кабінету Міністрів України
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян»від 28
травня 2008 року № 530, оскільки Рішенням
Конституційного Суду України від 8
вересня 2009 року № 19-рп/2009 пункт 10
Постанови Кабінету Міністрів України
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян»від 28
травня 2008 року № 530 визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним). У пункті другому
вказаного рішення Конституційного
Суду України зазначено, що пункт 10
Постанови Кабінету Міністрів України
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян»від 28
травня 2008 року № 530, визнаний
неконституційним, втрачає чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

В мотивувальній частині Рішення
Конституційного Суду України від 8
вересня 2009 року № 19-рп/2009 чітко та
зрозуміло виписано підстави
неконституційному окремих положень
Постанови Кабінету Міністрів України
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян»від 28
травня 2008 року № 530 щодо підстав та
порядку встановлення розмірів пенсій,
а також стосовно повноважень Кабінету
Міністрів України по забезпеченню прав
і свобод людини і громадянина,
проведення політики у сфері
соціального захисту та відсутності у
нього повноважень по встановлення
розмірів пенсій.

Таким чином, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний
спір суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що при
розрахунку державної та додаткової
пенсій передбачених статтями 50 та 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Наведене узгоджується з частиною
третьою статті 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
набрала чинності 31 жовтня 2006 року, і
якою визначено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Таким чином, новий мінімальний
розмір пенсії за віком залежить від
нового розміру прожиткового мінімуму,
і відповідач зобов’язаний кожного
разу після зміни на законодавчому
рівні розміру мінімальної пенсії за
віком, самостійно проводити
перерахунок державної та додаткової
пенсії позивача відповідно до статті 50
та 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», тобто виходячи із розміру
8 мінімальних пенсій за віком для
державної пенсії та 75 % мінімальної
пенсії за віком для додаткової пенсії.

Разом з тим, судова колегія визнає
рішення суду першої інстанції такою, що
прийнята всупереч завданню
адміністративного судочинства (ст.2
КАСУ), оскільки у даному випадку, з
урахуванням того, що позивачці пенсія
призначена довічно, інвалідність 2
групи встановлена безстроково -
відсутні підстави для визначення
кінцевої дати, до якої відповідач
повинен нараховувати позивачці
державну та додаткову пенсію.

Закон України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»від 28 лютого 1991 року № 796-XII
діє до наступного часу в редакції, що
діяла до внесення відповідних змін
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів
України»від 28 грудня 2007 року № 107-VI,
позивачка не втратила статус особи, що
постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1
категорії та має інвалідність 2 групи,
тобто обставини на підставі яких
позивачці призначена та виплачується
державна і додаткова пенсія –не
відпали.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції колегія суддів вважає
законними та обґрунтованими за
виключенням зазначення кінцевої дати
нарахування та виплати позивачці
державної і додаткової пенсії, на що
адміністративний суд не має
повноважень, оскільки такі дії по
призначенню, обчисленню, перерахунку
та інш. пенсії –відносяться до
виключної компетенції органів
пенсійного фонду.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205,
ст.207 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
–залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду
м.Кривого Рогу від 09 грудня 2010 року
–скасувати в частині визначення
кінцевої дати, до якої Управління
Пенсійного фонду України в
Інгулецькому районі м.Кривого Рогу
зобов’язано нараховувати та
виплачувати ОСОБА_1 державну і
додаткову пенсію у розмірі визначеному
ч.4 ст.54 та ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком
визначеного частиною 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов’язкове
державне пенсійне страхування»

В іншій частині Інгулецького районного
суду м.Кривого Рогу від 09 грудня 2010 року
–залишити без змін

Постанова набирає законної сили через
п’ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
С
.В. Сафронова

Суддя:

В.Ю. Поплавський

Суддя:

Д.В. Чепурнов