Справа № 826/12335/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко
У Х В А Л А

Іменем України

01 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Оксененка
О.М., Федотова І.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвест - Регіон» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інвест -
Регіон» до Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Херсонській області про визнання
протиправним та скасування припису від
31.07.2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю у Херсонській області про
визнання протиправним та скасування
припису від 31.07.2014 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
жовтня 2014 року у задоволенні позову
відмолено.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу з підстав невідповідністю
висновків суду першої інстанції
обставинам справи, порушення норм
матеріального права, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
жовтня 2014 року та ухвалити нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги апеляційної
скарги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
посадовою особою відповідача
проведено позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
ТОВ «Інвест - Регіон»; назва та
місцезнаходження об'єкта будівництва:
Багатопаливний автозаправний комплекс
на автодорозі М-14 Одеса - Мелітополь -
Новоазовськ км 179+200 (ліпоруч)
Білозерського району Херсонської
області; за наслідками перевірки
складено акт від 31.07.2014 року.

Актом перевірки встановлено, що
будівництво автозаправного комплексу
було розпочато відповідно до дозволу
про початок виконання будівельних
робіт, зареєстрованого Інспекцією ДАБК
у Херсонській області від 12 березня 2009
року №146/2009; термін дії дозволу до 30
серпня 2009 року; проектна документація
розроблена ТОВ «Херсонінжавтосервіс»
головний інженер проекту Носков В.О.;
будівельна організація БМУ
«Промжитлобуд-5»; технічний нагляд ППБФ
«Технадзор».

Також, під час здійснення державного
архітектурно - будівельного контролю
встановлено, що відповідно до
проектної документації до складу
автозаправного комплексу входив
стаціонарний газовий модуль, який
встановлювався на фундаментну плиту.
Також проектна документація, до складу
якої входив стаціонарний газовий
модуль, отримала позитивний висновок
комплексної державної експертизи від
11.03.2009 року №88Е-2009. Актом готовності
об'єкта до експлуатації від 23.03.2009 року
№10 та свідоцтвом про відповідність
збудованого об'єкта проектній
документації вимогам державних
стандартів, будівельних норм і правил
від 25 березня 2009 року №22000003
«Багатопаливний автозаправний
комплекс на автодорозі М-14 Одеса -
Мелітополь - Новоазовськ км. (179+400)
(ліворуч) Білозерського району,
Херсонської області» було прийнято до
експлуатації, але стаціонарний газовий
модуль до складу введених об'єктів не
ввійшов.

Перевіркою також встановлено, що в 2010
році проектна організацією ТОВ
«Херсонінжавтосервіс» було виконано
корегування робочого проекту
«Багатопаливний автозаправний
комплекс на автодорозі М-14 Одеса -
Мелітополь - Новоазовськ км. (179+400)
(ліворуч) Білозерського району,
Херсонської області» для будівництва
газового модуля. Шифр проектної
документації № 2414-ХС-10. Згідно із
виконавчою документацією (наказу від 03
грудня 2010 року №35 на призначення та
відкомандирування осіб для виконання
будівельно - монтажних робіт на об'єкті
будівництва АЗС №5018; актів прихованих
робіт від 04.01.2011 року), що надана
позивачем до перевірки, роботи по
будівництву газового модуля
проводились у період по квітень 2011
року; проектна документація на
будівництво газового модуля
затверджена наказом ТОВ «Інвест -
Регіон» від 29.10.2010 року №22/1. Дозвіл на
будівництво автозаправного комплексу
до складу якого входив стаціонарний
газовий модуль не діяв.

Окрім цього, посадовими особами
встановлено, що в акті готовності
об'єкту до експлуатації від 16.09.2011 року
в пункті 4 «Дозвіл на виконання
будівельних робіт» - зазначено, що
будівельні роботи проводилися на
підставі пункту 36 постанови КМУ від
30.09.2009 року №1104, згідно якого - «дозвіл
не вимагається на облаштування
автомобільних газозаправних пунктів
технологічним обладнанням без
улаштування фундаментів».

Проте, на думку відповідача, позивачем
відповідно до проектної документації
велось нове будівництво, а саме
виконувались роботи із влаштуванням
фундаментів (акт прихованих робіт від
11.12.2010 року) та монтажу власне самого
модуля.

Враховуючи наведене, Інспекцією в акті
перевірка зроблено висновок, що
забудовником і власником АГЗС (ТОВ
«Інвест-Регіон») порушено вимоги
статей 34, 37, 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», а саме здійснення
будівництва об'єкта «Стаціонарний
газовий модуль» у складі
багатопаливного автозаправного
комплексу без документів на виконання
будівельних робіт та здійснення
позивачем експлуатації об'єкта без
введення його в експлуатацію.

На підставі акту перевірки 31.07.2014 року
відповідачем складено припис про
усунення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил б/н,
яким від позивача вимагається зупинити
експлуатацію стаціонарного газового
модуля до введення в експлуатацію у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погоджується
колегія суддів, виходив з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
будівельні роботи позивачем
здійснювалися у період з 29 жовтня 2010
року по квітень 2011 року.

Згідно частини першої, другої та
вісімнадцятої статті 29 Закону України
«Про планування і забудову територій»,
який втратив чинність 12.03.2011 року,
дозвіл на виконання будівельних робіт -
документ, що засвідчує право замовника
та підрядника на виконання підготовчих
(якщо підготовчі роботи не були
виконані раніше відповідно до дозволу
на виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт, підключення об'єкта
будівництва до інженерних мереж та
споруд. Дозвіл на виконання
будівельних робіт надається
інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.
Форма дозволу на виконання підготовчих
робіт, форма заяви, що подається для
отримання дозволу, та форма відмови у
наданні дозволу, порядок їх видачі та
скасування (анулювання) і ведення їх
реєстру затверджуються Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 30 вересня 2009 року №1104 затверджено
Порядок надання дозволу на виконання
підготовчих робіт пункти 1 та 2 якого
кореспондує частину першу та другу
статті 29 Закону України «Про
планування і забудову територій».

Також, вказаною постановою було
затверджено Перелік будівельних робіт,
на виконання яких не вимагається
дозвіл. Так, пунктом 36 вказаного
Переліку визначено, що облаштування
автомобільних газозаправних пунктів
технологічним обладнанням без
улаштування фундаментів.

Водночас, вказаною Постановою Кабінету
Міністрів України від 30 вересня 2009 року
№ 1104 було затверджено Перелік
будівельних робіт, на виконання яких не
вимагається дозвіл, пунктом 36 якого до
таких робіт включено облаштування
автомобільних газозаправних пунктів
технологічним обладнанням без
улаштування фундаментів.

Згідно з Приміткою до цього Переліку,
виконання робіт з нового будівництва,
реконструкції, реставрації,
капітального ремонту об'єкта
здійснюється відповідно до
затвердженої проектної документації.
Прийняття зазначених об'єктів в
експлуатацію здійснюється в
установленому законодавством порядку.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, в даному випадку факт
здійснення позивачем облаштування
автомобільних газозаправних пунктів
технологічним обладнанням не
заперечується сторонами та
підтверджується матеріалами справи,
зокрема, актом приймання газового
обладнання для проведення комплексних
випробувань від 29 червня 2011 року (а.с. 53),
актом приймання закінченого
будівництвом об'єкта системи
газопостачання від 09 вересня 2011 року
(а.с. 52), коригуванням робочого проекту
для будівництва газового модулю (АГЗП)
(а.с. 65).

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що посилання
позивача на те, що зазначені роботи
здійснювались без облаштування
фундаменту, а тому, відповідно до
положень Переліку № 1104, дозвіл на їх
здійснення не вимагається,
спростовується матеріалами справи.

Так, актом перевірки встановлено, що
велось нове будівництво та
виконувались роботи із влаштуванням
фундаментів під раму газового модуля.
При цьому, як зазначено в Акті
перевірки, наведені обставини
підтверджуються актом прихованих
робіт від 11 грудня 2010 року.

Згідно додатку Б ДБН В.2.1-10-2009 «Основи та
фундаменти споруд. Основні положення
проектування», фундамент - це частина
будівлі чи споруди, переважно підземна,
яка сприймає навантаження від споруди
і передає їх на основу, складену
ґрунтами (природну) чи штучну.

Положеннями пункту 5 вказаних
будівельних норм передбачено, що
окремо виділяються фундаменти
малозаглиблені, мілкого закладання,
під якими розуміються фундаменти, що
передають навантаження на ґрунт
переважно через підошву фундаменту.

Державним класифікатором будівель та
споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом
Держстандарту України від 17 серпня 2000
року № 507, визначено, що споруди - це
будівельні системи, пов'язані з землею,
які створені з будівельних матеріалів,
напівфабрикатів, устаткування та
обладнання в результаті виконання
різних будівельно-монтажних робіт.

Інженерні споруди - це об'ємні, площинні
або лінійні наземні, надземні або
підземні будівельні системи, що
складаються з несучих та в окремих
випадках огороджувальних конструкцій
і призначені для виконання виробничих
процесів різних видів, розміщення
устаткування, матеріалів та виробів,
для тимчасового перебування і
пересування людей, транспортних
засобів, вантажів, переміщення рідких
та газоподібних продуктів та т. ін.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що газозаправні пункти належать до
категорії споруд як об'єктів
будівництва, а тому, облаштування в їх
основі фундаментної плити є
облаштуванням фундаменту
(малозаглибленого, мілкого закладання).

Тобто, відповідно до чинної на той
момент постанови Кабінету Міністрів
України від 30 вересня 2009 року №1104, з
метою проведення такої діяльності
позивачем мав бути отриманий дозвіл на
виконання будівельних робіт, проте,
останнім вимоги не були виконані, що
свідчить про правомірність
встановлених в акті перевірки
висновків Інспекції стосовно
наведеного порушення.

Щодо здійснення позивачем
експлуатації об'єкта без введення його
в експлуатацію, суд першої інстанції, з
яким також погоджується колегія
суддів, виходив з наступного.

Згідно частини другої статті 39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», який набрав
чинності 12.03.2011 року, прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до IV і V категорій
складності, здійснюється на підставі
акта готовності об'єкта до
експлуатації шляхом видачі органами
державного архітектурно-будівельного
контролю сертифіката у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 6 Порядку віднесення об'єктів
будівництва до IV і V категорії
складності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.04.2011
року № 557 визначено, що до V категорії
складності відносяться об'єкти
будівництва, які мають хоча б одну з
таких ознак, зокрема, ті, які згідно із
Законом України «Про об'єкти
підвищеної небезпеки» є об'єктами
підвищеної небезпеки.

Згідно статті 1 Закону України «Про
об'єкти підвищеної небезпеки» об'єкт
підвищеної небезпеки - об'єкт, на якому
використовуються, виготовляються,
переробляються, зберігаються або
транспортуються одна або кілька
небезпечних речовин чи категорій
речовин у кількості, що дорівнює або
перевищує нормативно встановлені
порогові маси, а також інші об'єкти як
такі, що відповідно до закону є
реальною загрозою виникнення
надзвичайної ситуації техногенного та
природного характеру.

Відповідно до пункту 4 Переліку видів
діяльності та об'єктів, що становлять
підвищену екологічну небезпеку,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 липня 1995 року
№554, який втратив чинність 19.11.2013 року,
автозаправні станції входять до
переліку видів діяльності та об'єктів,
що становлять підвищену екологічну
небезпеку.

Згідно пункту 21 Переліку видів
діяльності та об'єктів, що становлять
підвищену екологічну небезпеку,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28 серпня 2013 року
№808, до таких об'єктів належать
автозаправні станції та комплекси, а
також автогазонаповнювальні
компресорні станції, автомобільні
газозаправні станції зрідженого газу.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
«Стаціонарний газовий модуль у складі
багатопаливного автозаправного
комплексу» є об'єктом підвищеної
небезпеки.

Згідно приписів пункту 14 Правил
експлуатації штучних споруд на вулицях
і дорогах населених пунктів,
затверджених наказом Державного
комітет України з питань
житлово-комунального господарства від
11.11.2005 року №162 нове будівництво - це
зведення нового спорудження без
використання залишкового ресурсу.

Положеннями Рекомендацій зі
страхування ризиків у виробництві,
схвалених рішенням науково-технічної
ради Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України від
04.02.2008 року № 2, що є додатком до наказу
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 30.05.2008 року
№ 230, закріплено, що споруда - об'ємна,
площинна або лінійна наземна, надземна
або підземна будівельна система,
призначена для виконання виробничих
процесів різних видів, розміщення
обладнання, матеріалів та виробів,
тимчасового перебування і пересування
людей, транспортних засобів, вантажів,
переміщення рідких та газоподібних
продуктів тощо.

Отже, оскільки стаціонарний газовий
модуль, який був влаштований позивачем
є будівельною системою, встановленою
на окремому та самостійному
фундаменті, яка призначена для
зберігання та переміщення
газоподібних продуктів (газу), то
останній повинен бути прийнятий в
експлуатацію уповноваженим органом
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Тому, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
обґрунтованість викладених у акті
перевірки висновків щодо порушення
позивачем законодавства у сфері
містобудівної діяльності, у зв'язку з
чим позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 200
КАС України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову - суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інвест -
Регіон» залишити без задоволення,
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
04.12.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.М. Оксененко

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Оксененко О.М.

Федотов І.В.