Справа № 2а-921/12/2170
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2014 р. м. Київ
К/9991/74686/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Державної фінансової інспекції
в Херсонській області на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06
листопада 2012 року у справі за позовом
Голопристанського районного відділу
УМВС України в Херсонській області до
Державної фінансової інспекції в
Херсонській області про визнання
протиправним та скасування пункту 5
вимоги від 26 січня 2012 року №44-16/233 про
усунення порушень, -в с т а н о в и л
а:Голопристанський районний відділ
УМВС України в Херсонській області
звернувся до суду з позовом до
Державної фінансової інспекції в
Херсонській області про визнання
протиправним та скасування пункту 5
вимоги від 26 січня 2012 року №44-16/233 про
усунення порушень.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
пункт 5 вимоги від 26 січня 2012 року
№44-16/233 в частині щодо відшкодування
надбавки за стаж військовослужбовцям
3123, 87 грн. та відрахування до державних
цільових фондів на суму 942, 59 грн.;
надбавки за роз'їзний характер роботи
військовослужбовцям 3253, 54 грн. та
відрахувань до державних цільових
фондів в сумі 981, 72 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06
листопада 2012 року постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій, Державна
фінансова інспекція в Херсонській
області звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів
попередніх інстанцій скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню за таких
підстав.

Судами встановлено, що з 14 жовтня 2011
року по 06 січня 2012 року проведена
планова ревізія
фінансового-господарської діяльності
Голопристанського районного відділу
УМВС України в Херсонській області за
період з 01 грудня 2009 року по 01 жовтня 2012
року.

За результатами проведеної ревізії
відповідачем складено акт від 13 січня
2012 року

№44-30/3, в якому зазначено про здійснення
зайвого нарахування та виплати
додаткового грошового забезпечення
внаслідок включення до стажу служби
періоду навчання в цивільних вищих
навчальних закладах 13 особам рядового
та начальницького складу
Голопристанського районного відділу
УМВС України в Херсонській області на
суму 3123, 87 грн.; зайвого відрахування до
державних цільових фондів на грошове
забезпечення в розмірі 942, 59 грн.;
зайвого нарахування та сплати надбавки
за роз'їзний характер роботи на суму 3253,
54 грн. та відрахування внесків до
державних цільових фондів на суму 981, 72
грн.

На підставі виявлених порушень
відповідачем 26 січня 2012 року винесено
вимогу

№44-16/23, відповідно до пункту 5 якої
зобов'язано позивача, зокрема, за
рахунок винних осіб або за згодою
одержувачів відшкодувати незаконні
витрати на виплату надбавки за стаж
військовослужбовцям - 3123, 87 грн.,
надбавки за роз'їзний характер роботи
військовослужбовцям - 3253,54 грн., та
відкоригувати внески до державних
цільових фондів на ці суми.

Вважаючи таку вимогу відповідача
протиправною, Голопристанський
районний відділ УМВС України в
Херсонській області звернувся до суду
з цим позовом.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що дії
відповідача при винесенні
оскаржуваної вимоги є протиправними та
суперечать вимогам чинного
законодавства.

З таким висновком судів погодитись не
можна з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Згідно з пунктом 7 статті 10 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» Головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Пунктом 46 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№550 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що, якщо вжитими в період
ревізії заходами не забезпечено повне
усунення виявлених порушень,
контролюючим органом у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Отже, відповідачу надано можливість
здійснювати контроль за використанням
коштів державного і місцевого бюджетів
та у разі виявлення порушень
законодавства пред'являти обов'язкові
до виконання вимоги щодо усунення
таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю, то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

Виходячи з наведеного, у органу
державного фінансового контролю
наявне право заявляти вимогу про
усунення порушень, виявлених у ході
перевірки підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства, і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

При цьому в порядку адміністративного
судочинства може бути оскаржене лише
таке рішення, яке породжує
безпосередньо права чи обов'язки для
позивача.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем пред'явлена вимога, яка
вказує на виявлені збитки, їхній розмір
та необхідність їх стягнення.

Оскільки, збитки стягуються у судовому
порядку за позовом органу державного
фінансового контролю, правильність їх
обчислення та можливість повернення
майна перевіряє суд, який розглядає цей
позов, а не за поданням
адміністративного позову
підконтрольної установи про визнання
вимоги протиправною.

Такий висновок відповідає правовій
позиції, висловленій Верховним Судом
України у постановах від 15 квітня 2014
року №21-40а14, №21-63а14, від 13 травня 2014
року

№ 21-89а14, які згідно зі статтею 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, є обов'язковим для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правові акти, що містять
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Згідно зі статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Зважаючи на те, що судами при розгляді
справи правильно та повно встановлені
фактичні обставини справи, однак при
прийнятті рішення допущені порушення
норм матеріального права, які в частині
призвели до помилки при постановленні
судових рішень, а також те, що у справі
не вимагається збирання або додаткова
перевірка доказів, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку про доцільність
скасування постановлених у справі
рішень та ухвалення нового рішення у
справі.

Керуючись статтями 220, 222, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Херсонській області
задовольнити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06
листопада 2012 року у справі за позовом
Голопристанського районного відділу
УМВС України в Херсонській області до
Державної фінансової інспекції в
Херсонській області про визнання
протиправним та скасування пункту 5
вимоги від 26 січня 2012 року №44-16/233 про
усунення порушень - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: