Справа № 2-а-25/12
Суддя: Кириляк А. Ю.
Дата ухвалення: 2012-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-25/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2012

Вижницький районний суд Чернівецької
області в складі головуючого судді
Кириляк А.Ю. при секретарі Матейчук Л.Ю.
за участю сторін представників
позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3 розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Державного комунального підприємства
«Вижницьке районне бюро технічної
інвентаризації» , про визнання
неправомірних дій відповідача та
зобов’язання його до вчинення
певних дій ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом в суд до
ОСОБА_4 до Державного комунального
підприємства «Вижницьке районне бюро
технічної інвентаризації» , про
визнання неправомірних дій
відповідача та зобов’язання його до
вчинення певних дій.

В позові вказував, що Відповідно до
договору купівлі продажу №56 від 27
червня 1996 р. та акту передачі проданого
майна №56 від 19 вересня 1996 року ним було
законно придбана Вижницька міська
оранжерея (оранжерейний комплекс) зі
всіма належними до неї будівлями та
спорудами : літ. «А»- оранжерея; літ. Б –
котельня; літ. В- підсобне приміщення,
літ. Г-сарай; літ. Д – уборна,№1 огорожа
та бетонні ємності парканів,
розташована на земельній ділянці
загальною площею 0,66 га. за адресою
вул..Чехова,8 м. Вижниця і зареєстрована
під реєстраційним №513,книга 4, стор.50 у
Чернівецькому ОБТІ 24 червня 1996 року.

В червні 2005 року звернувся у Вижницьке
РБТІ провести технічну інвентаризацію
нерухомого майна вищевказаної
оранжереї з метою її відчуження,
оскільки згідно з вимогами ч.1,2,6, ст.319
ЦК України ,власник володіє ,
користується ,розпоряджається своїм
майном на власний розсуд, має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону ,а держава не
втручається у здійснення власником
права власності.

Починаючи з листопада 2005 року в
прокуратуру Вижницького району та
Чернівецької області ним направлялись
безліч заяв з проханням провести
розслідування та притягнути до
відповідальності відповідача.

Згідно листа з прокуратури
Чернівецької області від 09.12.2011 року за
№07/1-1430-06 видно, що 22.10.2010 року
прокурором Вижницького району внесено
припис начальнику Вижницького РБТІ про
усунення порушень закону, шляхом
неналежного оформлення та ведення
інвентарної справи на будівлю
оранжереї по вул..Чехова,8 м. Вижниця.

Зазначав, що суть вчинення
відповідачем неправомірних дій
полягає в тому ,що ним були закреслені
найменування будівельних споруд з
плану земельної ділянки, на якій вони
розташовані; не внесені в зведений акт
вартості будівельних споруд від 29.06.2009
року всі решта найменування споруд.
Відповідач своїми умисними діями у
вигляді одноособового складання акту
поточних змін від 20.06.2005 року грубо
порушив п.6.5. розд.VI Положення , де чітко
зазначено, що у разі знищення об»єкту
,щодо якого проведено державну
реєстрацію прав, власник подає
реєстратору БТІ заяву про закриття
розділу Реєстратору прав та
реєстраційної справи за формою
визначену у додатку 12 До заяви про
закриття розділу реєстру прав та
реєстраційної справи надаються
матеріали технічної інвентаризації, що
засвідчують факт знищення нерухомого
майна – право встановлювальні
документи, які підлягають анулюванню у
порядку установленому Положенням.
Просив постановити судове рішення
,яким визнати неправомірними дії
відповідача ДКП «Вижницьке РБТІ» при
проведенні інвентаризації та
реєстрації нерухомого майна
оранжерейного комплексу розташованого
по вул..Чехова,8 м. Вижниця. Зобов’язати
відповідача внести у зведений акт
вартості будівель та споруд від 29.06.2005
р. % парники ,підсобне приміщення літера
«В», вбиральня літера «Д» сарай під
літ.»Г»,відновити в установленому
законом порядку назви найменувань
предметів нерухомого майна, які
незаконно були закреслені
відповідачем у зведеному оціночному
акті по домоволодінню №8 від 09.04.1996 р.,
та в графічній частині плану земельної
ділянки; що відповідатиме виконанню
відповідачем його прохання
викладеного в заяві про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
07.06.2005 р. тобто привести документи у
відповідності з інвентаризаційною
справою під реєстраційним №513,книгою 4,
стор.50 зареєстрованою у Чернівецькому
ОБТІ 24.06.1996 р.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав адміністративний
позов в повному обсязі дав пояснення
аналогічні викладені в позові, просив
його задовольнити .

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнала ,
подала письмове заперечення на позов
просили в його задоволені відмовити.

Суд заслухавши доводи сторін ,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2
КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.17 КАС України спори
фізичних чи юридичних осіб із
суб’єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності підлягає розгляду у
порядку адміністративного
судочинства.

За змістом п.1 ст.3 КАС України, справа
адміністративної юрисдикції –
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб’єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

В силу підпункту 10 п. «б» ст. 30 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», до віддання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належить, зокрема, делеговане
повноваження щодо обліку та реєстрації
відповідно до закону об’єктів
нерухомого майна незалежно від форм
власності.

Відносини, пов’язані з державною
реєстрацією речових прав на нерухоме
майно всіх форм власності, їх обмежень
та правочинів щодо нерухомості
регулюються нормами Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень», що
визначено ст. 1 цього Закону.

У відповідності з Прикінцевими
положеннями зазначеного Закону, до
створення єдиної системи органів
реєстрації прав, а також до формування
Державного реєстру прав у складі
державного земельного кадастру
реєстрація об’єктів нерухомості
проводиться комунальними
підприємствами бюро технічної
інвентаризації. Повноваження бюро
технічної інвентаризації щодо
реєстрації прав власності на нерухоме
майно на час звернення позивача щодо
здійснення реєстрації також визначені
п. 1.3 Тимчасового положення про порядок
реєстрації праві власності на нерухоме
майно, що затверджено наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року №7/5 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 18 лютого
2002 року за №157/6445).

Реєстрація прав власності згідно п.1.3
Тимчасового положення про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року №7/5 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 18 лютого
2002 року за №157/6445) здійснюють
комунальні підприємства бюро
технічної інвентаризації.

Судом встановлено, що 27 червня 1997
року ОСОБА_5 придбав за договором
купівлі продажу в ФДМУ у Вижницькому
районі майно Вижницької міської
оранжереї, а саме літ. А-оранжерея,
Б-котельня, В-підсобне
приміщення,Г-сарай,Д-уборна,№1 –
огорожа.

Відповідно до даних договору
дарування посвідченого приватним
нотаріусом Вижницького нотаріального
округу від 06.07.2005 року ОСОБА_5 подарував,
а обдарований ОСОБА_2 прийняв у дар
оранжерею з належними до неї спорудами,
розташованої в м. Вижниця вул..Чехова,8.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного
кодексу України, право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
визначає Закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень»від 01.07.2004 року №
1952-IV (далі -Закон № 1952-IV) (тут і далі по
тексту постанови -в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Положенням ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV
передбачено, що обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно; право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; інші речові права
відповідно до закону; податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону № 1952-IV,
державній реєстрації підлягають
заявлені речові права на нерухоме
майно за наявності документів, що
підтверджують вчинення правочинів
щодо таких об'єктів, посвідчених
відповідно до закону, або свідчать про
наявність інших, передбачених законом
підстав.

Згідно пунктів 2.1, 2.2 Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року
(далі - Тимчасове Положення), для
проведення державної реєстрації
виникнення, переходу або припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно власник (власники),
інший правонабувач (правонабувачі) або
уповноважена ним (ними) особа подає
реєстратору БТІ заяву про державну
реєстрацію прав за формою, визначеною у
додатку 1.

До заяви про державну реєстрацію
прав додаються право встановлювальні
документи, їх нотаріально засвідчені
копії, документи, що підтверджують
оплату за проведення державної
реєстрації прав та видачу витягу про
державну реєстрацію прав, а також інші
документи, визначені Положенням.

Заява про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав, на
території якого розміщений об'єкт
нерухомого майна або більша за площею
його частина.

Реєстрація заяв про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
проводиться в порядку черговості їх
надходження.

Разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
подаються документи, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення
відповідних прав, та документ, що
підтверджує оплату послуг з державної
реєстрації прав та їх обтяжень (ст. 16
Закону № 1952-IV).

Згідно з замовленням №207 від
травня 2005 року гр. ОСОБА_4, в інтересах
якого згідно довіреності діяв ОСОБА_6
про первину реєстрацію права власності
на майно оранжереї №56 від 27.06.1996 року.

Як встановлено в ході судового
розгляду ,це спростовується і
матеріалами справи замовлення про
реєстрацію права власності від гр.
ОСОБА_4 надійшло до РБТІ ,через дев»ять
років після укладення договору купівлі
- продажу.

Відповідно до п.2.5 Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України,28.01.2003 року, здійснено
інвентаризацію вказаного майна
«Оранжереї» станом на момент виконання
замовлення ОСОБА_5, тобто на 20.06.2005 року.

При здійсненні інвентаризації,
керуючись підпунктом 2.7. пункту 2 та п.3
Тимчасового Положення, звіряючи
фактичний стан нерухомого майна
об»єкта «Оранжереї» в натурі, тобто на
місцевості за місцем його розташування
з пред»явленими замовником в РБТІ
матеріалами інвентарно-технічної
документації та еспертної оцінки від
1996 року, було встановлено, що значна
частина майна із числа того, що
значилось, як куплене гр.ОСОБА_4 за
договором №56 від 27.06.1996 року, а саме
підсобне приміщення під буквою «В»,
сарай під буквою «Г», уборна під буквою
«Д» та значна частина огорожі були
зовсім знищені та реально відсутніми
на місцевості, як нерухоме майно.
Будь-яких інших об'єктів ( в т.ч.
парників ), які б значились як куплені
гр. ОСОБА_4 за вказаним договором та
таких, що реально існували б на
місцевості виявлено не будо. Їх
відсутність не заперечував, а
підтвердив представник замовника -
ОСОБА_7, який був присутнім при
здійснення обстеження та
документального оформлення виявлених
поточних змін в акті від 20.06.2005 року, про
що є підписи вказаної особи в
документах обстеження та
інвентаризації.

Відповідно до частини 2 підпункту 3.8,
пункту 3 та підпунктів 5.8, 5 Тимчасового
Положення про реєстрацію прав
власності на нерухоме майно було
внесено особливі позначки в
схематичний план та акт реєстрації
поточних змін по вказаному майну
«Оранжереї» стосовно відсутності
(знищення) підсобного приміщення під
буквою «В», сараю під буквою «Г»,
уборної під буквою «Д» та частини
огорожі, а оскільки 15 парників» зовсім
ніде не значились,- ні в договорі
купівлі-продажу від №56 від 27.06.1996р., ні в
будь-яких документах первинної
технічної інвентаризації вказаного
об»єкту, відсутніми вони були при
обстеженні об'єкту на місцевості в
червні місяці 2005 тому і відображеними
в акті поточних змін від 20.06.2005 року
бути не могли.

Твердження позивача, що згідно
листа з прокуратури Чернівецької
області від 09.12.2011 року за №07/1-1430-06
видно, що 22.10.2010 року прокурором
Вижницького району внесено припис
начальнику Вижницького РБТІ про
усунення порушень закону, шляхом
неналежного оформлення та ведення
інвентарної справи на будівлю
оранжереї по вул.Чехова,8 м. Вижниця,
спростовуються актом повторної
поточної технічної інвентаризації
об»єкту нерухомого майна
розташованого м. Вижниця вул.Чехова,8.
від 12.09.2012 року .

Крім того судом встановлено, що
представник позивача неодноразово
звертався до суду з позовними заявами.

Так рішенням Вижницького районного
суду від 20.07.2009 року в задоволені позову
ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Вижницької міської
ради, Чернівецької області ,ОСОБА_8,
ОСОБА_9, Вижницької ЗОШ 1-3 ступенів ім. Ю.
Федьковича, відділу освіти Вижницької
РДА про визнання права власності
,усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом визнання права
користування земельною ділянкою,
визнання рішення нечинним, визнання
права на приватизацію земельної
ділянки відмовлено за безпідставністю.
Задоволено зустрічний позов ОСОБА_8 до
ОСОБА_2, треті особи, Вижницька міська
рада ,ОСОБА_9, ОСОБА_5 про усунення
перешкод в реалізації права власності
на земельну ділянку ОСОБА_8, яка
розташована за адресою м. Вижниця
вул.Чехова,7 Чернівецької області
шляхом знесення самочинно збудованої
господарської споруди .

Ухвалою Апеляційного суду
Чернівецької області ,Апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_4, представників
позивача: ОСОБА_10, ОСОБА_1, відхилено,
рішення Вижницького районного суду
залишено без змін.

У березні 2010 року ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_5 а М.П., звернувся в суд
з заявою про встановлення факту
володіння нерухомістю на праві
власності ,а саме сараєм під літерою
«Г» парканами ,15 штук, як складовими
оранжерейного комплексу за адресою м.
Вижниця вул.Чехова,7. Ухвалою
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 22 квітня 2010
року вказана позовна заява залишена
без руху і в подальшому ухвалою
Вижницького районного суду від 22
квітня 2010 року ,заява визнана неподаною
та повернута заявнику з підстав не
усунення недоліків.

Ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 09 червня 2010
року ,апеляційну скаргу ОСОБА_1, який
діє в інтересах ОСОБА_4, задоволено
частково. Ухвалу Вижницького районного
суду від 22.04.2010 року скасовано і
передано на новий розгляд до
Вижницького районного суду.

Ухвалою Вижницького районного суду
від 17 листопада 2010 року вказану заяву
залишено без розгляду та роз»яснено
ОСОБА_5 та його представнику ОСОБА_1
право на звернення до суду із заявою в
порядку позовного провадження. Ухвалою
Апеляційного суду Чернівецької
області ухвалу Вижницького районного
суду від 17.11.2010 року залишено без змін.

Рішенням Вижницького районного суду
від 20 квітня 2011 року в позові ОСОБА_5
до Державного комунального
підприємства «Вижницьке районне бюро
технічної інвентаризації» про
визнання нечинним документа,
відмовлено. В подальшому ухвалою
Апеляційного суду Чернівецької
області апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилено, а рішення Вижницького
районного суду від 20 квітня 2011 року
залишено без змін.

В лютому 2012 року ОСОБА_11П. звернувся з
позовом до Державного комунального
підприємства «Вижницьке районне бюро
технічної інвентаризації» , про
визнання неправомірних дій
відповідача та зобов’язання його до
вчинення певних дій. Ухвалою
Вижницького районного суду від 07
лютого 2012 року у відкриті провадження
за позовом ОСОБА_4 до Державного
комунального підприємства «Вижницьке
районне бюро технічної
інвентаризації» , про визнання
неправомірних дій відповідача та
зобов’язання його до вчинення
певних дій ,- відмовлено та роз’яснено
позивачу право на звернення з даним
позовом в порядку адміністративного
судочинства. В подальшому на ухвалу
суду була подана до Апеляційного суду
Чернівецької області скарга. Ухвалою
судді Апеляційного суду від 29.03.2012 року
скарга залишена без руху та в
подальшому повернута скаржнику.

Таким чином вказані обставини були
предметом неодноразового дослідження
Вижницьким районним судом,
Апеляційним судом Чернівецької
області , Львівським апеляційним
адміністративним судом та Верховним
судом України, рішеннями яких як
позивачу так його представнику ОСОБА_2
було відмовлено в задоволені позовних
вимог, які стосуються об»єкту
«Оранжереї» ,яка розташована в м.
Вижниця по Чехова.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачене у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод, та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням право особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку. Відсутність хоча б однієї з
наведених вище ознак, є підставою для
задоволення адміністративного позову.

Згідно із частиною 1 статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У зв'язку з чим, суд прийшов до
висновку, що позивачем не було
доведено перед судом правомірність
заявлених позовних вимог.

Отже, зважаючи на викладене вище, у
задоволенні позову ОСОБА_5 слід
відмовити.

Згідно ст. 94, ч. 1 ст. 256 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб’єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа), оскільки в позові
позивачу відмовлено, судові витрати не
підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 17, 69-72, 86, 94, 158-163, 167,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4
до Державного комунального
підприємства «Вижницьке районне бюро
технічної інвентаризації» , про
визнання неправомірних дій
відповідача та зобов’язання його до
вчинення певних дій .

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького адміністративного
апеляційного суду через Вижницький
районний суд Чернівецької області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня її проголошення, а
стороною, яка була відсутня в судовому
засідання, протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя : (підпис)

З оригіналом вірно:

Повний текст постанови виготовлено
25.06.2012 р.