Справа № 9101/33462/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2011 р. справа № 2а-317/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого
судді: Сафронової
С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Кіровоградської області на
постанову Долинського районного суду
Кіровоградської області від 11 лютого
2011 року

у адміністративній справі № 2а-317/11 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Кіровоградської області про
перерахунок та виплату пенсії по
інвалідності, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Долинського районного суду
Кіровоградської області від 11 лютого
2011 року вимоги позивачки задоволені,
визнано незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Кіровоградської області та
зобов’язано відповідача здійснити
перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії, як
інваліду 3 групи, що настала внаслідок
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, з
31 липня 2010 року по 31 січня 2011 року
відповідно до вимог статей 49, 50, ч.4 ст.54,
67, 70 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нове рішення,
яким відмовити позивачці у задоволенні
позову.

Згідно п.п. 2 п. 1 статті 197 КАС України,
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду.

Дослідивши доводи апеляційної скарги
за матеріалами справи та перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
діючи у відповідності до вимог статті
195 КАС України, визнала за можливе вийти
за межі доводів апеляційної скарги у
зв’язку з встановленням під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неповного захисту прав
позивачки.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
позивачка має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1-ї категорії та є інвалідом
3 групи захворювання внаслідок
Чорнобильської катастрофи, у зв’язку з
чим перебуває на обліку в Управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Кіровоградської області і
одержує державну пенсію по
інвалідності 3 групи, призначену їй на
підставі статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»№ 796-ХІІ
(далі –Закон № 796-ХІІ) а також додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначену на підставі статті 50 цього
Закону як інваліду 3 групи.

Встановленим також по справі є та
обставина, що розрахунок державної та
додаткової пенсій позивачці
територіальний орган УПФ проводить
виходячи із розміру, установленого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету»
(далі - постанова КМУ від 3 січня 2002 року
№ 1) та постанови Кабінету Міністрів
України від 16.07.2008 року № 654 «Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян»(далі
–постанова КМУ від 16.07.2008 року № 654).

Задовольняючи вимоги позивачки, суд
першої інстанції виходив з того, що
вихідним критерієм розрахунку
позивачці державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Закону № 796-ХІІ, виступає мінімальна
пенсія за віком, розмір якої згідно зі
статтею 28 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»(далі -
Закон № 1058-ІV) встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Колегія суддів погоджується з
наведеними висновками суду, оскільки
відповідно до частини 4 статті 54 Закону
№ 796-ХІІ (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
розміри пенсій для інвалідів 3 групи,
щодо яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими шести мінімальних пенсій
за віком, а згідно зі статтею 50
зазначеного Закону особам, віднесеним
до категорії 1, інвалідам 3 групи
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком, розмір якої згідно з ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058-ІV) встановлюється у
розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Доводи апелянта щодо необхідності
застосування до спірних правовідносин
положень відповідних постанов КМУ,
колегією суддів до уваги не
приймаються, оскільки установлені в
урядових нормативних актах розміри
сум, з яких проводиться розрахунок
пенсій не відповідають розмірам
мінімальної пенсії за віком та
суперечать змісту статей 50, 54 Закону №
796-ХІІ.

Не вважає колегія суддів перешкодою
для розрахунку пенсій позивача з
застосуванням величини - мінімального
розміру пенсії за віком і положення
частини 3 статті 28 Закону № 1058-IV,
оскільки чинним законодавством не
встановлено іншого мінімального
розміру пенсії за віком, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті.

Правильними є висновки суду першої
інстанції в частині визнання за
можливе застосування вищенаведеного
порядку обчислення позивачці
державної та додаткової пенсій, тобто
їх розрахунку виходячи із положень
статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ, за той
період часу, коли дія цих норм не була
змінена.

Так, суд першої інстанції вірно звернув
увагу на період дії Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»від 28.12.2007
р., яким змінювалася редакція статей 50,
54 Закону № 796-ХІІ та положеннями якого
відповідач зобов’язаний був
керуватися у період з 01.01.2008 року по
21.05.2008 року, тобто до визнання цих
положень державного бюджету
неконституційними Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-р/2008

Враховуючи, що позивачці державна та
додаткова пенсії у період починаючи з
22.05.2008 року в розмірах, визначених
статтями 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»та до
судового розгляду справи відповідачем
не нараховувалася, колегія суддів
вважає законним судове рішення в
частині покладення на відповідача
обов’язку вчинити певні дії з
урахуванням змісту права позивачки,
яке було підтверджено рішенням суду.

Тобто, колегія суддів вважає
правильним визначений судом спосіб
захисту прав позивачки шляхом
зобов’язання відповідача здійснити
нарахування та виплату позивачці
державної пенсії у розмірі,
визначеному для інвалідів 3 групи
частиною 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»- не нижчому
ніж 6 мінімальних пенсій за віком, та
додаткової пенсії у розмірі,
визначеному для інвалідів 3 групи
статтею 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»- не нижчому ніж 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Із аналізу зазначеної норми, яка є
імперативною, вбачається, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Тобто, новий
мінімальний розмір пенсії за віком
залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про неправомірність дій
відповідача щодо виплати позивачу
пенсії у розмірах менших ніж, це
передбачено Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»є
обґрунтованим.

Доводи апелянта не спростовують
вищенаведених висновків суду першої
інстанції, та суперечать приписам
частини другої статті 19 Конституції
України за змістом якої: органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо періоду захисту права
позивачки на отримання пенсії, з огляду
на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія – щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов’язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом.

Тобто, законом не встановлюється ані
строковість, ані обмеженість у часі цих
видів виплат, окрім випадку, якщо певна
група інвалідності встановлена до
конкретно визначеного МСЕК часу. Із
визначення поняття пенсії випливає, що
ці виплати здійснюються на постійній
основі, один раз на місяць протягом
невизначеного періоду часу, або на
період встановлення конкретної групи
інвалідності.

Отже, виплату пенсії позивачці, як
особі, що має статус постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи
1-ї категорії та є інвалідом 3 групи
захворювання внаслідок Чорнобильської
катастрофи, може бути обмежено лише
визначеною МСЕК датою, до якої
позивачці встановлена 3 група
інвалідності. У даному випадку, дата
інвалідності позивачки –встановлена
до 01.12.2012 року, а датою переогляду
позивачки –є листопад 2012 року (а.с.10).

Таким чином, суд першої інстанції
визначивши термін нарахування та
виплати позивачці державної і
додаткової пенсії як інваліду ЧАЕС 3
групи по 31 січня 2011 року, тим самим суд
обмежив право позивачки на отримання
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров’ю, яка повинна виплачуватись
постійно.

Колегія суддів звертає увагу на
відсутність у адміністративного суду
компетенції на визначення періоду
нарахування та виплати позивачці
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров’ю, оскільки це є виключно
повноваженнями органів пенсійного
фонду України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
на спірні у цій справі правовідносини,
не розповсюджується правило, за яким
судова постанова не може стосуватися
дій, що ще не розпочалися, оскільки
існують усі юридичні умови для їх
вчинення відповідачем.

Так, предметом позову у цій справі є
протиправні дії суб’єкта владних
повноважень, які пов’язані з
щомісячними пенсійними виплатами
позивачці, як особі зі статусом, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1-ї категорії та інваліда 3
групи по захворюванню внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
встановленої з 16 грудня 2009 року до 01
грудня 2012 року

На момент розгляду даної справи
відносини між позивачкою та
відповідачем ще не завершилися, і
відповідач у цій справі продовжує до
теперішнього часу виплачувати
позивачці держану і додаткову пенсії у
розмірі меншому ніж це визначено
статтею 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»для
інвалідів 3 групи.

До теперішнього часу позивачка не
позбавлена правового статусу
«постраждалої від аварії на ЧАЕС 1
категорії»і має 3 групу інвалідності.
Тобто не змінилися обставини з
урахуванням яких позивачці призначена,
нараховується та виплачується пенсія,
а на законодавчому рівні не вносилося
змін до ст.ст.50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щодо
розміру пенсії.

За наведених обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що оскаржувана
постанова суду першої інстанції
підлягає зміні в частині визначення
періоду захисту пенсійних прав
позивачки.

Відповідно до ст. 201 КАС України, суд
апеляційної інстанції може змінити
постанову суду першої інстанції, якщо
встановить, що судом першої інстанції
вирішені не всі позовні вимоги або
питання.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205,
ст.207 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Кіровоградської області
–залишити без задоволення, постанову
Долинського районного суду
Кіровоградської області від 11 лютого
2011 року –змінити в частині визначення
періоду захисту пенсійних прав ОСОБА_1.

Викласти абзац третій постанови
Долинського районного суду
Кіровоградської області від 11 лютого
2011 року в наступній редакції:

Зобов’язати Управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Кіровоградської області здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1 за
період починаючи з 31 липня 2010 року по 01
грудня 2012 року державну та додаткову
щомісячну пенсії, розрахованих
відповідно до ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що складає
50% мінімальної пенсії за віком, та
відповідно до ч.4 ст.54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що складає
для інваліда 3 групи не нижче ніж шість
мінімальних пенсій за віком, а також з
урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
законодавчо визначеного розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого на час виплати і ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та з відрахуванням раніше
виплачених ОСОБА_1 сум пенсії.

В іншій частині постанову Долинського
районного суду Кіровоградської
області від 11 лютого 2011 року –залишити
без змін.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
КАС України.

Головуючий:
С
.В. Сафронова

Суддя:

В.Ю. Поплавський

Суддя:

Д.В. Чепурнов