Справа № 820/11319/14
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 р.Справа №
820/11319/14Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бартош Н.С. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 08.08.2014р. по
справі № 820/11319/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Авіалініїї Харкова"

до Основ'янської об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

13.06.2014 року, Публічне акціонерне
товариство "Авіалінії Харкова " (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Основ"янської об"єднаної державної
податкової інспекції м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області (далі -
відповідач), в якому просить скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 14.04.2014 року та № від
14.04.2014 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 08.08.2014 року
позов задоволено.

Скасовані податкові
повідомлення-рішення відповідача від
14.04.2014 року № та №.

Відповідач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу в
якій просить суд апеляційної інстанції
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 8 серпня
2014 року скасувати та прийняти нову
постанову якою відмовити у задоволенні
позову.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції не
врахував, положення Податкового
кодексу України, фактичні обставини
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги постанову суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач пройшов
процедуру державної реєстрації та
знаходиться на податковому обліку у
відповідача.

Працівниками відповідача проведена
перевірка податкової звітності з
податку на землю позивача, про що
складений акт №925/20-38-15-03-0/25469838 від
25.03.2014 року.

Порушення виявлені під час перевірки
склали у порушенні позивачем строків
сплати грошового зобов"язання з
податку на землю.

За результатами перевірки прийняті
податкові повідомлення-рішення від
14.04.2014 року №, яким позивачу
нараховані штрафні санкції у розмірі
10241,66 грн. та № , яким позивачу
нарховані штрафні санкції у розмірі 80
184,07 грн.

За результатами адміністративного
оскарження рішенням №3614/10/20-440-10-04-17 від
29.05.2014 року позивачу збільшено грошове
зобов"язання з земельного податку,
визначене в податковому
повідомленні-рішенні від 14.04.2014 року №
на суму 3 382,99 грн. та грошове
зобов"язання з земельного податку,
визначене в податковому
повідомленні-рішенні від 14.04.2014 року №
на суму 27, 60 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов до висновку про те, що
на момент проведення спірної перевірки
у позивача не існувало неоплачених
грошових або податкових зобов"язань,
тому оскаржуване рішення є
необгрунтованим.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

У відповідності до п.87.10 ст.87 ПК України,
з моменту винесення судом ухвали про
порушення провадження у справі про
банкрутство платника податків порядок
погашення грошових зобов'язань, які
включені до конкурсних кредиторських
вимог контролюючих органів до такого
боржника, визначається згідно із
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" без
застосування норм цього Кодексу.

Згідно до п.100.3 ст.100 ПК України,
розстрочення та відстрочення грошових
зобов'язань або податкового боргу в
межах процедури відновлення
платоспроможності боржника
здійснюються відповідно до
законодавства з питань банкрутства.

Пунктом 126.1 ст.126 ПК України,
передбачено, що у разі якщо платник
податків не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання та/або
авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Статті 35, 37 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
говорять, що з метою відновлення
платоспроможності боржника та
задоволення вимог кредиторів план
санації може передбачати продаж
частини майна боржника.

Продажу в процедурі санації боржника
підлягає тільки майно, зазначене в
затвердженому у встановленому порядку
плані санації.

Заходи щодо забезпечення вимог
кредиторів стосовно частини майна
боржника, яка підлягає продажу згідно з
планом санації, скасовуються ухвалою
господарського суду.

Продаж частини майна боржника в
процедурі санації боржника
проводиться на аукціоні відповідно до
порядку, встановленого цим Законом.

Майно боржника, щодо обігу якого
встановлено обмеження, продається на
закритих торгах за ціною, не нижче
звичайної. У закритих торгах беруть
участь особи, які відповідно до
законодавства можуть мати зазначене
майно у власності чи на підставі іншого
речового права.

Початкова вартість майна боржника, що
виставляється на аукціон, визначається
відповідно до Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні" та інших нормативно-правових
актів.

У випадках, передбачених цим Законом,
господарський суд у судовому засіданні
за участю сторін приймає постанову про
визнання боржника банкрутом і
відкриває ліквідаційну процедуру
строком на дванадцять місяців.

Банкрут - боржник, неспроможність якого
виконати свої грошові зобов'язання
встановлена господарським судом.

Неявка у судове засідання осіб, які
були належним чином повідомлені про
час і місце такого засідання, не
перешкоджає провадженню у справі.

За клопотанням комітету кредиторів або
інвесторів, або власника майна (органу,
уповноваженого управляти майном)
банкрута чи з власної ініціативи
господарський суд може прийняти
рішення про введення процедури санації
й після визнання боржника банкрутом у
разі наявності плану санації та до
початку продажу майна банкрута.

Матеріали справи свідчать про те, що
відповідно до п. 1.1., 1.2 Розділу 1 Мирової
угоди кредитори на умовах, викладених в
розділі 2 даної Мирової Угоди
здійснюють розстрочку заборгованості
позивача в узгодженому між сторонами
pозмірі. Згідно з п. 3.1 Мирової угоди,
кредитори на умовах, викладених в цьому
розділі, погоджуються на задоволення
їх вимог до позивача в розстрочку за
рахунок фінансової допомоги третьої
особи - Товариства з обмеженою
відповідальністю «НЬЮ СИСТЕМС AM», (далі - третя особа). Одним
із кредиторів позивача, визначеним у
Мировій угоді, був i відповідач.

Згідно з розділом 2 вказаної вище Угоди,
відповідач мав до позивача наступні
вимоги:

- вимоги в якості кредитора четвертої
черги, котрі в сумі складають 1 752 763, 75
грн.;

- вимоги в якості кредитора шостої
черги, котрі в сумі складають 54 103, 96
грн.;

- поточна заборгованість по
розрахункам з податку на прибуток (з
урахуванням пені) та податку на додану
вартість в сумі 217 171,31 грн.

Отже, загальна сума заборгованості
позивача перед відповідачем за період
з 20.05.2005 по 22.06.2011 рік складала 2 024 039,02
грн., до складу якої входили грошові
зобов'язання зі сплати податку на
прибуток, податку на землю i податку на
додану вартість. При цьому,
заборгованість зі сплати податку на
землю, що увійшла до Мирової угоди,
складала 451 998,29 грн.

За Мировою угодою, кінцевим терміном,
до якого позивач зобов'язувався
погасити існуючі борги, було визначено
01 травня 2012 року.

Між позивачем i відповідачем існували
правовідносини по оплаті податкового
боргу з податку на землю в розстрочку
на умовах, визначених Мировою угодою.
Зокрема, за умовами Мирової угоди:

- оплаті на умовах розстрочки підлягала
лише сума податку на землю, яка виникла
в період з 20.05.2005 року по 22.06.2011 року,
тобто - 451 998,29 грн.;

- кінцевим терміном оплати вказаної
суми визначалося 01 травня 2012 року.

Окрім цього матеріали справи свідчать
про те, що під час розгляду справи,
оплата грошового зобов'язання,
визначеного Мировою угодою, була
здійснена позивачем частками у такі
терміни:

- 25.05.2012 року - оплата у poзмірі 80 758 грн. 08
коп., що підтверджено платіжним
дорученням № 131 від 25.05.2012 р.;

- 20.07.2012 року - оплата у poзмірі 134 911,2 грн.,
що підтверджено платіжним дорученням
№ 191 від 20.07.2012 р.;

- 31.08.2012 року - оплата у poзмірі 32 788,96 грн.,
що підтверджено платіжним дорученням
№ 242 від 31.08.2012;

- 13.09.2012 року - оплата у poзмірі 217171,31 грн.,
що підтверджено платіжним дорученням
№ 263 від 13.09.2012.

Усього на погашення боргу за Мировою
угодою з податку на землю позивач
сплатив 465 629,55 грн., що на 13 631, 26 грн.
перевищило суму, яка в дійсності
увійшла до складу вимог відповідача як
конкурсного кредитора у cправі про
банкрутство (465 629,55 - 451 998,29).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивач здійснив оплату податкового
боргу за Мировою угодою з порушенням
строків оплати, визначених цією угодою,
тобто вже після 01.05.2012 року, але разом з
тим, санкція за прострочення оплати
податкового боргу в цій частині
визначається не положеннями
Податкового кодексу України, як каже
відповідач, а положеннями самої
Мирової угоди.

Пункт 8.2 Мировою угодою каже, що за
прострочення оплати зобов'язань перед
кредиторами підприємством позивача у
строки, визначені Мировою угодою, на
суму несвоєчасно сплачених грошових
сум нараховується пеня у poзмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день такого прострочення.

Колегія суддів,вважає обгрунтованим
застосування до даного спору приписів
Закону України " Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", що згідно з п.
1.3. ст. 1 Податкового кодексу України,
цей Кодекс не регулює питання
погашення податкових зобов'язань або
стягнення податкового боргу з oci6, на
яких поширюються судові процедури,
визначені Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
з наступних підстав

Пунктом 87.10 ст. 87 ПК України зазначено,
що з моменту винесення судом ухвали про
порушення провадження у справі про
банкрутство платника податків порядок
погашення грошових зобов'язань, які
включені до конкурсних кредиторських
вимог контролюючих органів до такого
боржника, визначається згідно з
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" без
застосування норм цього кодексу.

Пункт 100.3. ст. 100 ПК України каже, що
розстрочення та відстрочення грошових
зобов'язань або податкового боргу в
межах процедури відновлення
платоспроможності боржника
здійснюються відповідно до
законодавства з питань банкрутства.

Так, згідно з п. 126.1. ст. 126 ПК України, у
разі, якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємства протягом
строків, визначених цим Кодексом, такий
платник податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних
днів, наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

Колегія суддів вважає обгрунтованим
висновок суду першої інстанції про те,
що строки сплати суми грошового
зобов'язання для застосування саме
цієї статті повинні встановлюватися у
Податковому кодексі України. Якщо ж
такі строки встановлені на підставі
іншого нормативно-правового акту, то
положення цієї статті до відносин щодо
погашення податкового боргу чи
грошового зобов'язання не
застосовуються.

З приводу частини позовних вимог про
сплату грошового зобов"язання, що
виникло після закриття провадження у
справі про банкрутство, то колегія
суддів зазначає натспуне.

Як вбачається з матеріалів справи
розрахунку оплати грошових
зобов'язань, які були задекларовані
позивачем або визначені відповідачем в
період з червня 2011 по серпень 2012 року
свідчать про те, що позивач дійсно
допустив прострочення оплати
задекларованих ним грошових
зобов'язань за липень - листопад 2011 року
на загальну суму 45 673,02 грн., а також за
березень 2012 року на суму 8362,17 грн.

Сума у poзмірі 45 673,02 грн. з урахуванням
пені i штрафних санкцій, нарахованих за
несвоєчасну сплату вказаних грошових
зобов'язань, була сплачена позивачем
28.09.2012 року, що підтверджено платіжним
дорученням.

Дана виплата була здійснена позивачем
у відповідь на лист відповідача №
1210/10/19-136 від 18.09.2012 року на загальну суму
92 666,11 грн., що не заперечується
відповідачем.

Сума у poзмірі 8362,17 грн. з урахуванням
пені i штрафних санкцій, нарахованих за
несвоєчасну сплату цього грошового
зобов'язання, сплачена позивачем 25.05.2012
року, що підтверджено платіжним
дорученням.

Окрім цього, колегія суддів зауважує
про те, що за січень, лютий, квітень,
травень, червень, липень i серпень 2012
року позивач вносив оплату у повному
обсязі i своєчасно, що підтверджується
платіжними дорученнями.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Відповідно ч.1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановленні під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 08.08.2014р. по
справі № 820/11319/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.Судді
Бартош Н.С. Мельнікова Л.В. Повний
текст ухвали виготовлений 01.12.2014 р.