Справа № 1312/525/2012
Суддя: Жовнір Г. Б.
Дата ухвалення: 2012-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/1312/219/2012
Личаківський районний суд м. Львова
________________________________________________________________________
__________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2012 р.
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого
- судді Жовніра
Г.Б.

при секретарі
- Мединській Л.С.

з участю позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління ДАІ ГУМВС України у
Львівській області про скасування
постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання інспектора
ДДПС ВДАІ м.Львова не компетентним по
складанню протоколу про
адміністративне правопорушення та
скасування постанови від 21.01.2012р. серії
ВС1 №034794 про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст.122 КпАП України.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав, мотивує тим, що 21.01.2012 року
винесено оскаржувану постанову серії
ВС1 №034794. Вважає, в постанові не
відображено дійсні обставини події.
Звертає увагу на те, що він 21.01.2012 р. о 15
год. 00 хв., керуючи автомобілем «КІА»,
н.з. ВС 0202 АС, при повороті праворуч з
вул. Чорновола на вул. Липинського у м.
Львові, проїжджав на безпечній
відстані від пішоходів, які
знаходились з іншої сторони проїзної
частини, в зв’язку з чим рух
транспортного засобу не припиняв. Тому
дані обставини просить врахувати при
прийнятті рішення та позов задоволити
в повному обсязі. У підтвердження вимог
покликається на копію оскаржуваної
постанови, копію протоколу про
адміністративне правопорушення.

Відповідач в судове засідання не
прибув без поважних причин, хоча
належним чином був повідомлений судом
про дату, час і місце розгляду справи,
про причини неприбуття суд не
повідомив, а тому, у відповідності до
вимог ст. 128 КАС України, суд вважає за
можливе розглянути справу у його
відсутності на підставі наявних
доказів.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
представлені суду документи, суд
вважає, що адміністративний позов
підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

З долученої до справи копії постанови
інспектора РДПС ВДАІ м. Львова ОСОБА_2
серії ВС1 №034794 по справі про
адміністративне правопорушення від
21.01.2012р. (а.с.6) вбачається, що ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу у розмірі 450 грн. за
вчинення адміністративного проступку,
що проявилось в тому, що ОСОБА_1 21.01.2012
року о 15 год. 00 хв., керував автомобілем
НОМЕР_1, по вул. Чорновола-Липинського у
м. Львові, при повороті праворуч не
надав дорогу пішоходам, які переходили
проїзну частину дороги на
нерегульованому перехресті, на яку він
повертав, чим порушив п.п. 16.2 ПДР
України.

Згідно з ст. 9 КпАП України
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадській порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

У відповідності до вимог п.п. 16.2 Правил
дорожнього руху України на
регульованих і нерегульованих
перехрестях водій, повертаючи праворуч
або ліворуч, повинен дати дорогу
пішоходам, які переходять проїзну
частину, на яку він повертає.

Згідно п.п. 1.10 Правил дорожнього руху
України термін «дати дорогу»- вимога до
учасника дорожнього руху не
продовжувати або не відновлювати рух,
не здійснювати будь-яких маневрів, якщо
це може примусити інших учасників
дорожнього руху, які мають перевагу,
змінити напрямок руху або швидкість.

Відповідно до п. 4.16 ПДР України пішохід
має право на перевагу під час переходу
проїзної частини позначеними
нерегульованими пішохідними
переходами, а згідно п.п.1.10 вказаних
правил перевага це право на
першочерговий рух стосовно інших
учасників дорожнього руху.

Так, з пояснень позивача у судовому
засіданні слідує, що він при здійсненні
повороту праворуч на вул. Липинського у
м. Львові, помітив пішоходів, які
знаходились з іншої сторони проїзної
частини, на достатній для проїзду
відстані, не були змушені змінювати
швидкість чи напрямок руху, небезпеки
наїзду на них не існувало, уникнути
наїзду вони не були змушені, що також в
судовому засіданні підтвердив своїми
поясненнями свідок ОСОБА_2

Оцінюючи пояснення позивача в судовому
засіданні, подані докази, суд вважає, що
склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2
КпАП України відсутній. При переїзді
нерегульованого перехрестя ОСОБА_1,
повертаючи праворуч, переконався у
відсутності пішоходів, які б
переходили проїзну частину, на яку він
повертав. А тому у водія не було
обов’язку зменшити швидкість чи
зупинитись, для надання дороги
пішоходам. Тобто відсутній факт
вчинення порушення п.п.16.2 ПДР України.

Враховуючи вищенаведене, а також
вимоги ч. 2 ст. 71 КАС України, якою
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, представник якого в
судове засідання не з’явився, доказів
законності постанови не надав, суд
приходить до висновку про визнання
протиправною та скасування
оспорюваної постанови, а відтак про
задоволення адміністративного позову
в частині скасування постанови серії
ВС1 №034794 по справі про адміністративне
правопорушення від 21.01.2012р.

Що стосується вимоги про визнання
відсутності компетенції інспектора
РДПС ВДАІ м.Львова ОСОБА_2 по складанню
протоколу про адміністративне
правопорушення, то у такій слід
відмовити, оскільки жодних доказів, які
б підтверджували підсавність
заявленої вимоги суду не представлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 69-72, 86, 158-163 КАС
України, ст.ст. 9, 33, 268, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити
частково.

Скасувати постанову від 21.01.2012 року
серії ВС1 №034794 про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
за ч.2 ст.122 КпАП України.

В решті позовні вимоги відхилити за
безпідставністю.

Постанова є остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя

Жовнір Г. Б.