Справа № 9101/17789/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"15" квітня 2014 р. справа №
2а-0870/3535/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М.
(доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Фастовській М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15.11.2011 р. у
справі № 2а-0870/3535/11

за позовом ОСОБА_1

до Вільнянської міжрайонної державної
податкової інспекції Запорізької
області

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати неправомірними
дії відповідача у зв'язку із зміною
призначення платежів від 21.04.2008 р. на
суму 600 грн., від 22.08.2009 р. на суму 660 грн.,
09.04.2010 р. на суму 780 гривень, які
призначалися на погашення податку з
доходів фізичних осіб, згідно з
вищезазначеними податковими
повідомленнями. Також просив
зобов'язати відповідача повернути
кошти, сплачені 21.04.2008 р. (600 грн.), 22.08.2009
р. (660 грн.), 09.04.2010 р. (780 грн.) за їх
призначенням, згідно з податковими
повідомленнями, та заборонити
нараховувати штрафні санкції та пеню у
розмірі 485,66 грн., що виникли у 2008-2010
роках, у зв'язку з самовільними та
протиправними змінами призначення
платежів.

Суд першої інстанції в задоволенні
позову відмовив. Суд виходив з того, що
податкові повідомлення не були
оскаржені позивачем, тому вони
вважаються узгодженими. У зв'язку з тим,
що позивачем у платіжному документі не
визначено окремо сплату пені,
Вільнянська МДПІ самостійно здійснила
розподіл такої сплаченої суми у
відповідності до вимог ст. 16 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (далі - Закон №2181). Оскільки
сума податкового боргу на даний час є
непогашеною та не підпадає під
списання, суд вважає, що вона має бути
сплачена позивачем відповідно до вимог
чинного законодавства.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права та неповне з'ясування обставин
справи. Просить скасувати постанову
суду першої інстанції та задовольнити
позов в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Повідомлений належним чином про місце,
дату і час судового засідання,
представник відповідача не з'явився до
суду, що не перешкоджає розгляду
справи.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що
відповідно до даних карток особових
рахунків, які ведуться Вільнянською
МДПІ, станом на 15.04.2011 р., за позивачем
обліковується податковий борг у
розмірі 2525,66 гривень.

За отримані позивачем у 2006 році доходи
Вільнянською МДПІ було визначено суму
податкового зобов'язання та винесено
податкове повідомлення №/0 від
25.04.2007 р. у розмірі 9489,74 гривень.

Оскільки сума, визначена МДПІ до
сплати, не була сплачена позивачем у
тридцятиденний термін (згідно пп. 5.3.1
ст. 5 Закону № 2181), то, згідно пп.5.4.1. ст.5
Закону № 2181, узгоджена сума
податкового зобов'язання, не сплачена у
строки, визначені цією статтею,
визнається сумою податкового боргу
платника податків.

У зв'язку з виникненням податкового
боргу Вільнянською МДПІ було
сформовано першу податкову вимогу №1/78
від 07.06.2007 р., й направлено листом з
повідомленням про вручення, яка була
отримана позивачем 27.06.2007 р., та другу
податкову вимогу №2/121 від 31.07.2007 р., яку
також направлено листом з
повідомленням про вручення, отримано -
04.10.2007 р..

05.10.2007 р. Вільнянською МДПІ прийнято
рішення №2194/14/24-038/139 про стягнення
коштів та продаж інших активів
платника податків в рахунок погашенні
його податкового боргу.

Судом встановлено, що в січні 2008 року
Вільнянська МДПІ звернулась до
Вільнянського районного суду
Запорізької області з позовом про
стягнення податкового боргу з
позивача.

За результатами розгляду справи
№22а-7181/08 Вільнянській МДПІ відмовлено
в задоволенні позову. На виконання
зазначеного рішення відповідачем було
прийнято рішення від 27.08.2010 р. про
списання податкового боргу у розмірі
6954,29 грн. (у сумі залишку непогашеної
суми податкового боргу за податковим
повідомленням №/0 від 25.04.2007 р.). В
погашення решти податкового боргу
відповідачем було направлено кошти,
які були перераховані позивачем за
податковими повідомленнями:
№/0 від 09.04.2008 р. у розмірі 600
гривень, №/0 від 17.04.2009 р. у розмірі
660 гривень, №/0 від 12.03.2010 р. у
розмірі 780 гривень, загальним
розміром 2040 гривень, що були сплачені
позивачем у встановлений законом
строк. Факт сплати підтверджується
квитанціями (а.с. 12), в яких зазначено
призначення платежу податок з доходів
та вказаний код призначення.

Вбачається, що сума податкового
зобов'язання, яка була визначена
податковим повідомленням Вільнянської
МДПІ № /0 від 25.04.2007 р. у розмірі 9489,
74 грн. нарахована помилково, що
підтверджується ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду у справі
№22а-7181/08 від 22.10.2008 р. (а.с. 7-8). Отже,
підстав для її погашення, в тому числі,
за рахунок інших надходжень у
відповідача не було. Також, слід
зазначити, що Закон №2181 повноважень
щодо зміни призначення платежу
податковому органу не надавав. Таким
чином, позов підлягає задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції порушив норми матеріального,
що призвело до неправильного вирішення
справи, неповно з'ясував обставини, що
мають значення для справи; висновки
суду не відповідають цим обставинам, що
є підставою для скасування постанови
суду з ухваленням нового рішення
відповідно до ст. 202 КАС України.

Керуючись ст. 196, 198, 202 Кодексу
адміністративного судочинства,
апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15.11.2011 р. у
справі №2а-0870/3535/11 скасувати.

Позов задовольнити. Визнати
протиправними дії Вільнянської
міжрайонної державної податкової
інспекції Запорізької області щодо
зміни призначення платежів, здійснених
за податковими повідомленнями №/0
від 09.04.2008 р. у розмірі 600 гривень за
квитанцією № 6674.488.1 від 21.04.2008 р.;
№/0 від 17.04.2009 р. у розмірі 660
гривень за квитанцією № 25701/з116 від
22.08.2009 р.; №/0 від 12.03.2010 р. у розмірі
780 гривень за квитанцією № 25701/з123 від
09.04.2010 р.

Зобов'язати Вільнянську міжрайонну
державну податкову інспекцію
Запорізької області зарахувати
сплачені кошти за їх призначенням без
нарахування штрафних санкцій та пені.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун