Справа № 367/4887/14-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Чернов Д.Є.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у м. Ірпені Київської області
про визнання дій протиправними,
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату основної та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 14 серпня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у суд з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Ірпені Київської області, в якому
просив визнати протиправними дії та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок і виплату основної пенсії
по інвалідності у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за періоди
з 01.01.2006 по 06.11.2008, з 30.11.2009 по 01.10.2010, з
01.11.2010 по 22.01.2011 та з 22.07.2011 до моменту
винесення рішення в справі та в
подальшому.

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 14 серпня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати та прийняти нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
основна і додаткова пенсії
виплачувались позивачу відповідно до
чинного законодавства. Разом з цим,
розглядаючи справу, місцевий суд не
звернув уваги на дотримання позивачем
строків звернення до суду з вимогами за
період, починаючи з 01.01.2006 року.

Як убачається із матеріалів справи,
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, інвалідом ІІ групи, що
спричинено захворюванням, пов'язаним
із Чорнобильською катастрофою. Позивач
перебуває на пенсійному обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
м. Ірпені Київської області.

Згідно зі ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам ІІ
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ст. 54 цього Закону в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів
ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не
можуть бути нижчими восьми мінімальних
пенсій за віком.

Із матеріалів справи вбачається, що
вказані пенсія по інвалідності та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, нараховувалась та
виплачувалась позивачу у меншому
розмірі, аніж встановлено приведеними
нормами - відповідно до постанов
Кабінету Міністрів України, що
приймались на виконання законів
України про Державний бюджет України
на відвідний рік.

Колегія суддів зауважує, що пенсія та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, є регулярними щомісячними
виплатами.

Із адміністративного позову, поданого
до адміністративного суду 30 липня 2014
року, слідує, що позивач просить
здійснити йому перерахунок і виплату
вищевказаних пенсій за періоди з 01.01.2006
по 06.11.2008, з 30.11.2009 по 01.10.2010, з 01.11.2010 по
22.01.2011 та з 22.07.2011 до моменту винесення
рішення у справі та в подальшому.

З огляду на викладене, судова колегія
зазначає, що відповідно до положень
статті 99 КАС України адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

За приписами вказаної норми початком
перебігу вищевказаного строку
звернення до суду визнається день, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Колегія суддів зауважує, що позивач про
порушення своїх прав з боку
відповідача мав дізнатись у момент
отримання відповідних виплат у меншому
ніж встановлено законом розмірі та не
був позбавлений можливості своєчасно
звернутись із відповідним позовом до
суду за захистом своїх прав.

З огляду на наведене, колегія суддів
доходить висновку, що в частині вимог,
що стосуються визнання протиправними
дій та бездіяльності відповідача і
зобов'язання його здійснити
нарахування, перерахунок і виплату
пенсії по інвалідності та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за
період до 29 січня 2014 року включно
позивачем пропущено встановлений
строк звернення до суду.

При цьому, колегія суддів не враховує
посилання позивача на положення Закону
України «Про використання ядерної
енергії та радіаційну безпеку», яким у
частині 1 статті 76, визначено, що право
на подання позову про відшкодування
ядерної шкоди, заподіяної життю і
здоров'ю особи, не обмежується строком
давності, позаяк предметом даного
публічно-правового спору є не
відшкодування ядерної шкоди, а
правомірність дій та бездіяльності
суб'єкта владних повноважень щодо
нарахування регулярних грошових
виплат соціального призначення. З тих
же підстав колегія суддів не враховує
покликання апелянта на положення
Віденської Конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від
21.05.1963 року.

Положеннями частини 1 статті 100 КАС
України встановлено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними.

Враховуючи відсутність в матеріалах
справи доказів поважності причини
пропущення строку звернення позивача з
вимогами, що виходять за межі
шестимісячного строку, встановленого
ст. 99 КАС України, колегія суддів
доходить висновку про необхідність
залишення без розгляду вищезазначених
вимог позивача на підставі ч. 1 ст. 203 та
п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України.

Обговорюючи решту вимог позивача, які
стосуються перерахунку та виплати
основної та додаткової пенсій за
період з 30 січня 2014 року, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції,
відмовляючи у задоволенні позову
виходив із того, що територіальний
органу Пенсійного фонду України
правомірно здійснював позивачу
відповідне нарахування та виплату,
керуючись підзаконними
нормативно-правовими актами уряду у 2014
році. При цьому, місцевий суд звернув
увагу на рішення Конституційного Суду
України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, в
якому Суд дійшов висновку, що Кабінету
Міністрів України делеговано право
визначати порядок та розміри
соціальних виплат і допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції України та законів
України.

Проте, судом першої інстанції не
враховано, що, на відміну від 2012 та 2013
бюджетних років, у Законі України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік», на
час звернення позивача до суду, не було
передбачено застосування ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України.

Оскільки норми Законів України про
Державний бюджет України на 2012 та 2013
роки обмежені в часі лише відповідним
роком, у 2014 році на час спірних
правовідносин застосуванню підлягали
положення Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Лише 31 липня 2014 року Верховною Радою
України був прийнятий Закон України
№1622-VII «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», яким Прикінцеві положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» доповнено п. 6-7, яким
передбачено, що норми і положення,
зокрема, ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік. Дані зміни набрали чинності 03
серпня 2014 року.

Відтак, колегія суддів доходить
висновку про обґрунтованість вимог
позивача про визнання протиправними
дій Управління Пенсійного фонду
України у м. Ірпені Київської області в
частині проведення виплат основної
пенсії по інвалідності та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі, меншому, ніж
передбачено ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
30.01.2014 по 02.08.2014. Тому, вимоги позивача
про зобов'язання цього управління
Пенсійного фонду України здійснити
перерахунок і виплату основної пенсії
по інвалідності у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. ст. 50, 54 названого Закону за
вказаний період підлягають
задоволенню.

При цьому, судова колегія зазначає, що
відповідно до ст. 17 Закону України «Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії» основні
державні соціальні гарантії
встановлюються законами з метою
забезпечення конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень.
До числа основних державних соціальних
гарантій включається мінімальний
розмір пенсії за віком.

Статтею 19 вказаного Закону
передбачено, що виключно законами
України визначається мінімальний
розмір пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, судова колегія
доходить висновку про відсутність
правових підстав для застосування
будь-якої іншої величини, ніж
встановлена названим Законом, для
розрахунку позивачу основної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю. Розмір мінімальної
заробітної плати щорічно визначається
у законі України про державний бюджет
на відповідний рік.

Отже, доводи апеляційної скарги
частково спростовують висновки суду
першої інстанції, а оскаржуване судове
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 2, 155, 160, 183-2, 197, 198, 202, 203,
205, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Ірпінського міського суду
Київської області від 14 серпня 2014 року
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в
частині вимог за період до 29 січня 2014
року включно залишити без розгляду.

У решті адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у м. Ірпені
Київської області щодо нарахування та
виплати ОСОБА_2 за період з 30 січня 2014
року по 02 серпня 2014 року основної
пенсії по інвалідності та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі, меншому, ніж встановлено
статтями 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Ірпені Київської
області здійснити перерахунок і
виплату ОСОБА_2 основної пенсії по
інвалідності у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 30 січня 2014 року
по 02 серпня 2014 року, з урахуванням
проведених виплат.

У решті позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

Головуючий суддя

Глущенко Я.Б.

Судді:

Пилипенко О.Є.

Романчук О.М