Справа № К/9991/20253/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/20253/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка
С.А.СуддівМороз Л.Л. Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку
попередній розгляд адміністративної
справи за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в
Галицькому районі м. Львова про
стягнення підвищення до пенсії за
касаційною скаргою УПФ України в
Галицькому районі м. Львова на
постанову Сихівського районного суду
міста Львова від 10 грудня 2010 року та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року

в с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року ОСОБА_4 у Сихівському
районному суді міста Львова пред'явив
позов до УПФ України в Галицькому
районі м. Львова про стягнення
підвищення до пенсії.

Просив визнати незаконною відмову
відповідача щодо перерахунку
призначеної пенсії за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до статті 51 та
частини другої статті 56 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
зобов'язати відповідача провести її
перерахунок, збільшивши на 1 відсоток
заробітку за кожен рік роботи понад 20
років стажу, виплативши суму
недоплаченої пенсії, починаючи з 27
травня 2010 року.

Зобов'язати відповідача призначити на
постійній основі і виплачувати
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до статті 51,
частини другої статті 56 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 27 травня
2010 року.

Постановою Сихівського районного суду
міста Львова від 10 грудня 2010 року,
залишеною без зміни ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року, адміністративний позов ОСОБА_4
частково задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача
щодо відмови у перерахунку додаткової
пенсії та зобов'язано УПФ України в
Галицькому районі м. Львова провести
нарахування та виплату недоплаченої
суми додаткової пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
починаючи з 27 травня 2010 року у
відповідності до статті 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з врахуванням виплачених
сум.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій УПФ
України в Галицькому районі м. Львова
подала касаційну скаргу, в якій вказала
на те, що оскаржувані рішення судів у
справі прийняті з порушенням норм
матеріального права, просить їх
скасувати та постановити у справі нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
відноситься до 2-ї категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

З 22 лютого 2008 року йому призначено
пенсію за віком, розмір якої обчислено
відповідно до статей 27, 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
загальний (страховий) стаж становить 30
років 6 місяці 14 днів.

ОСОБА_4 21 липня 2010 року звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії, однак листом від 28 липня 2010 року
УПФ України в Галицькому районі м.
Львова відмовило йому у проведені
вказаного перерахунку.

Судові рішення мотивовані тим, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 2 та відповідно до статті 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
має право на додаткову пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 2,
призначається у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Наявність у позивача права на
призначення доплати до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком є визначальною для вирішення
даного спору, крім того це право
гарантується Конституцією України
(частина 2 статті 46 Конституції
України).

Щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи і належать до категорії 2,
передбачена постановою Кабінету
Міністрів України № 530 від 28 травня 2008
року "Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян" і
виплачується у розмірі 15 відсотків до
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2008 рік" змінено статтю 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а саме:
особам, віднесеним до категорії 2,
щомісячна додаткова пенсія за школу,
заподіяну здоров'ю, призначається в
розмірі 15 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначається на момент
виплати додаткової пенси згідно із
законом про Державний бюджет України і
не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
положення Закону України "Про
Державний бюджет на 2008 рік", якими
змінено положення статті 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
визначеними частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого законодавчого або
нормативно-правового акту, які б
визначали цей розмір або встановлювали
інший розмір, немає.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

При цьому надання законодавцем
Кабінету Міністрів України права
визначати порядок виплат особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав таких осіб, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок, не порушуючи
положень цього Закону.

За таких обставин, суди правильно
задовольнили позов.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновки судів першої та
апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова залишити без
задоволення, а оскаржувані постанову
Сихівського районного суду міста
Львова від 10 грудня 2010 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова про
стягнення підвищення до пенсії - без
зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.