Справа № 0907/1892/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/56782/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Мойсюк М.І., Рецебуринський
Ю.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
місті Івано-Франківську на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Івано-Франківську про визнання
дій незаконними та зобов'язання
вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії
державного службовця із врахуванням
сум виплаченої матеріальної допомоги в
розмірі 14835,06 грн.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 30 листопада 2011 року у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року скасовано рішення суду першої
інстанції, позовні вимоги задоволено.

З таким рішенням суду апеляційної
інстанції не погодився відповідач,
подав касаційну скаргу, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постановлене
рішення суду апеляційної інстанції та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що вона не підлягає
задоволенню з наступних мотивів та
передбачених законом підстав.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про оплату праці» заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема, до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Судами встановлено, що позивач є
пенсіонеркою та з 01 липня 2011 року
отримує пенсію за віком відповідно до
Закону України «Про державну службу».

Згідно відповіді Управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську від 12 вересня 2012 року
№ 174/03 позивачу відмовлено у
перерахунку пенсії як державному
службовцю із врахуванням матеріальної
допомоги, оскільки вказана допомога не
відноситься до інших надбавок і тому не
враховується в суму заробітної плати
для обчислення пенсії.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, виходив із
того, що обчислення пенсії позивачу
було проведено з урахуванням надбавок,
визначених статтею 33 Закону України
«Про державну службу, а за змістом
частини 2 цієї статті матеріальна
допомога до інших надбавок не
відноситься.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції колегія суддів погоджується
і вважає, що вони відповідають нормам
матеріального та процесуального права
і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги
висновки судів не спростовують і є
безпідставними, оскільки за змістом
статей 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» отримані застрахованою
особою суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати, а
тому суди обґрунтовано прийшли до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України від
20 лютого 2012 року по справі № 21-430а11 та
від 28 травня 2013 року по справі № 21-97а13.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом
апеляційної інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому касаційну скаргу слід залишити
без задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Івано-Франківську залишити без
задоволення, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 жовтня 2013 року у даній справі - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.І. Мойсюк

Ю.Й. Рецебуринський