Справа № 9101/48022/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2011 р. справа № 0417/2а-1045/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної районної у
м.Дніпропетровську ради на постанову
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 03 березня 2011
року

у адміністративній справі № 0417/2а-1045/11
за позовом ОСОБА_1 до Управління праці
та соціального захисту населення
Індустріальної районної у
м.Дныпропетровську ради про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення, -

В с т а н о в и л а :

04 лютого 2011 року позивачка звернулася
до суду з вищезазначеним позовом, в
якому просила про захист своїх прав на
отримання разової щорічної допомоги на
оздоровлення як потерпілої внаслідок
аварії на ЧАЕС 2 категорії за період
2008-2010 років.

Ухвалою Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 03 березня
2011 року позов ОСОБА_1 в частині захисту
її прав за період 2008-2009 років -залишено
без розгляду з підстав пропущення
визначеного законом строку звернення
до суду, а в нішій частині позов ОСОБА_1
задоволено постановою Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
03 березня 2011 року, та визнано
протиправними дії відповідача й
зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної районної у
м.Дніпропетровську ради провести
нарахування і виплату позивачці, як
потерпілій внаслідок аварії на ЧАЕС 2
категорії -недоотриману нею суми
щорічної разової грошової допомоги на
оздоровлення за 2010 рік у розмірі,
визначеному ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», та з
урахуванням раніше виплаченої суми.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення про відмову у
задоволені вимог позивачки, зокрема з
підстав пропушення позивачкою строку
звернення до суду, оскільки разову
допомогу на оздоровлення позивачці за
2010 рік було виплачено платіжним
дорученням № 2 від 30.06.2010 року.

Колегія суддів визнала за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження, оскільки відповідно до ч.1
ст.197 КАС України, суд апеляційної
інстанції в порядку письмового
провадження може розглянути справу з
апеляційною скаргою на рішення суду
першої інстанції з урахуванням
відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю (п.1 ч.1 ст.197 КАСУ), а
також у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, яке прийняте у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справи,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2. (п.3 ч.1 ст.197 КАСУ)

Дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення,
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку
про те, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції повинна бути залишена
без змін.

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої
інстанції виходив з того, що вимога
позивачки провести перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік підлягає задоволенню, оскільки
відповідачем відмовлено в здійсненні
такого перерахунку та тим самим
порушено її права на належний
соціальний захист.

Колегія суддів погоджується з
наведеними висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", зміни до
якої набрали чинності 20.06.1996 року, для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, віднесених
до 2 категорії, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Згідно зі ст.70 Закону України "Про
державний бюджет України на 2010 рік",
який набрав чинності 30.04.2010 року, надано
право Кабінету Міністрів України у 2010
році встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Конституційний Суд України у пункті 3
мотивувальної частини рішення від 3
жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив: "Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними
нормативними правовими-актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше".

Отже, за наявності декількох законів,
норми яких по - різному регулюють
конкретну сферу суспільних відносин,
під час вирішення спорів у цих
відносинах необхідно застосовувати
положення закону з урахуванням дії
закону в часі за принципом пріоритету
тієї норми, яка прийнята пізніше.

Аналізуючи зміст вищенаведених норм
колегія суддів дійшла до висновку,
оскільки вихідним критерієм для
визначення розміру допомоги на
оздоровлення виступає мінімальна
заробітна плата, а тому положення ст.70
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" підлягають
застосуванню у спірних
правовідносинах.

Таким чином, відповідач повинен був
виплачувати допомогу на оздоровлення
виходячи з розміру, встановленому
Кабінетом Міністрів України після
набрання законної сили та початку дії
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік".

Проте, судова колегія зазначає, що
урядом країни у 2010 році не приймалося
постанов на виконання статті 70 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік", тобто Кабінет Міністрів
України з 30.04.2010 року не скористувався
наданим йому правом встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Постанова Кабінету Міністрів України
"Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 12.07.2005
року № 562, якою визначено розмір
щорічної допомоги на оздоровлення-не
відповідає приписам статті 70 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік" та статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тому
виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами при
вирішенні цього спору, судова колегія
доходить висновку, що при розрахунку
щорічної разової допомоги на
оздоровлення позивачу у 2010 році,
передбаченої статтею 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
застосуванню підлягає саме положення
статті 48 цього закону, а не Постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року № 562.

Щодо доводів апеляційної скарги
відповідача про пропущення позивачкою
строку звернення до суду, судова
колегія зазначає, що допомога на
оздоровлення позивачці була
нарахована та виплачена у червні 2010
року, тобто до набрання чинності Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" (30.07.2010 року), у пункті 3.7. Розділу
ХІІ Прикінцевих положень якого було
внесено зміни до ст.ст. 99, 100 КАС України
щодо строку звернення.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України (в редакції
яка діяла до 30.07.2010 року) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлювався річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислювався з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Судова колегія вважає за необхідне
застосувати до спірних правовідносин
ч.2 ст.99 КАС України, яка діяла до 30.07.2010
року, виходячи з принципу юридичної
визначеності та на підставі рішення
Європейського суду з прав людини від
28.03.2006 року по справі "Мельник проти
України" (заява №23436/03). Застосовуючи
мотиви та висновок Європейського суду
з прав людини, який наведений в рішенні
від 28.03.2006 року по справі "Мельник проти
України" до спірних правовідносин по
вказаній справі, колегія суддів
зазначає, що, виходячи з принципу
юридичної визначеності, річний строк
для звернення до суду за захистом своїх
прав встановлюється до правовідносин,
які виникли до 30.07.2010 року, а до
правовідносин, які виникли після 30.07.2010
року - встановлюється шестимісячний
строк звернення до суду за захистом
прав.

Таким чином, до даних спірних
правовідносин не може застосовуватися
перебіг шестимісячного строку,
оскільки на час виникнення спору, тобто
-30.06.2010 року, діяли положення КАСУ, якими
визначався річний строк звернення до
суду за захистом своїх прав.

Згідно з пунктом першим частини першої
статті 198, статтею 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального права.

На підставі викладеного, приймаючи до
уваги те, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
доводами апелянта не спростовані,
судова колегія дійшла висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин, постанова суду
першої інстанції підлягає залишенню
без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206,
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної районної у
м.Дніпропетровську ради -залишити без
задоволення.

Постанову Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 03 березня
2011 року -залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили протягом п'яти
днів з дня її постановлення та може
бути оскаржена в порядку та строки,
передбачені ст.212 КАС України

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов