Справа № 152/1802/13-а
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2013-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/1802/13-а
Постанова

Іменем України

08 листопада 2013 року Шаргородський
районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді -
Славінської Н.Л.

з участю:

секретаря

судового засідання -
Бабиної І.Д.

представника позивача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Шаргороді в залі суду
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до старшого інспектора ВДАІ
Тиврівського РВ УМВС України у
Вінницькій області Чепайкіна Івана
Івановича, старшого інспектора ДПС
ВДАІ Шаргородського РВ УМВС України у
Вінницькій області Новіцького Андрія
Йосиповича про скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду із даним
адміністративним позовом, в якому
зазначив, що 31.05.2013 року відповідачем
Чепайкіним І.І. щодо нього було
складено протокол про адміністративне
правопорушення серії АА2 №287181, в якому
зупинку його транспортного засобу
відповідач обґрунтовує тим, що
автомобіль рухався без номерних
знаків. При цьому, в протоколі про
адміністративне правопорушення
зазначено, що його транспортний засіб
рухався зі встановленими транзитними
номерами. Відтак, зупинку свого
транспортного засобу відповідачем
Чепайкіним І.І. вважає безпідставною.
Він їхав на своєму автомобілі до
Вінницького ВРЕР на оглядовий
майданчик, для огляду та подальшої
реєстрації після розмитнення
транспортного засобу, що і було
зроблено. Тому, у цьому випадку він діяв
за крайньої необхідності, так як
зареєструвати транспортний засіб
неможливо без доставки на оглядовий
майданчик ВРЕР. Водій має право
відступати від вимог законодавства в
умовах непереборної сили.

На підставі протоколу про
адміністративне правопорушення
відповідачем Новіцьким А.Й. винесено
постанову серії АВ1 №142437 від 29.07.2013
року, яку він отримав по пошті тільки
8.08.2013 року. Зазначену постанову вважає
незаконною, оскільки відповідачем
Новіцьким А.Й. не враховано вимоги
ст.ст.33, 280, 247 КУпАП.

Просить визнати протиправними
дії інспектора ДПС ВДАІ Тиврівського
РВ УМВС України у Вінницькій області
Чепайкіна І.І. щодо складання відносно
нього протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА2 №287181 та
безпричинної зупинки його
транспортного засобу; скасувати
постанову старшого інспектора ДПС ВДАІ
Шаргородського РВ УМВС України у
Вінницькій області Новіцького Андрія
Йосиповича від 29.07.2013 року серії АВ1
№142437 про накладення на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в сумі 170 грн.; справу розглянути
в порядку скороченого провадження у
його відсутності, а постанову
допустити до негайного виконання.

В судові засідання позивач ОСОБА_3
не з'являвся, не повідомляючи суд про
причини неявки, не дивлячись на
роз'яснення суду про те, що справа
вказаної категорії не підлягає
розгляду в порядку скороченого
провадження і його участь в судовому
розгляді передбачена номами КАС
України, а у випадку неможливості
прибути на виклик суду, слід завчасно
повідомити суд про причини неприбуття
(а.с.13).

Представник позивача ОСОБА_3 -
ОСОБА_2, що діє за довіреністю від 1.11.2013
року, який з'явився в судове засідання з
належно посвідченими правами та
обов'язками лише 8.11.2013 року (а.с.36, 42),
підтримав заявлені позовні вимоги, що
зазначені в пунктах 1 та 2
адміністративного позову. Зокрема,
просив визнати протиправними дії
інспектора ДПС ВДАІ Тиврівського РВ
УМВС України у Вінницькій області
Чепайкіна І.І. щодо складання відносно
ОСОБА_3 протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА2 №287181 та
безпричинної зупинки його
транспортного засобу; скасувати
постанову старшого інспектора ДПС ВДАІ
Шаргородського РВ УМВС України у
Вінницькій області Новіцького Андрія
Йосиповича від 29.07.2013 року серії АВ1
№142437 про накладення на позивача
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в сумі 170 грн. Суду пояснив, що
дійсно 31.05.2013 року позивач керував
автомобілем «Рено», на якому було
встановлено номерний знак державного
зразка тієї країни, з якої був ввезений
транспортний засіб, так як автомобіль
ввезений з-за кордону. У смт. Тиврів
31.05.2013 року позивач був безпідставно
зупинений відповідачем Чепайкіним І.І.,
який склав щодо нього протокол про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.6 ст.121 КпАП України.
Автомобіль зупинений відповідачем
безпідставно, так як позивач не
допустив порушень правил дорожнього
руху, які б загрожували іншим учасникам
дорожнього руху. Безпідставна зупинка
транспортного засобу Чепайкіним І.І.,
що мала місце 31.05.2013 року, є порушенням
ст.11 ЗУ «Про міліцію», тому дії
відповідача при складанні протоколу є
протиправними. При зупинці автомобіля
позивача відповідачем Чепайкіним І.І.
він дійсно не був зареєстрований у
встановленому порядку, проте, їхав на
оглядовий майданчик ВРЕР ДАІ для
огляду його експертом і встановлення
суми державного мита, яке необхідно
заплатити при розмитненні
транспортного засобу, ввезеного за
кордону. Оскільки у позивача на той час
не було необхідних коштів, зокрема, в
сумі 13000 грн., то автомобіль не був
зареєстрований до тих пір, доки ОСОБА_3
не зібрав відповідну суму, у зв'язку із
чим, позивач, керуючи автомобілем 31.05.2013
року, діяв межах крайньої необхідності.
Крайня необхідність, на його думку, у
даному випадку полягає в тому, що
позивач не мав коштів у сумі 13000 грн. для
реєстрації транспортного засобу у
встановленому порядку, проте, змушений
був доставити автомобіль на оглядовий
майданчик ВРЕР, тому і допустив
порушення. Крім того, на його думку,
якщо відповідач Чепайкін І.І. встановив
це дрібне порушення, яке не призвело до
порушення прав інших учасників
дорожнього руху, то він міг надати
позивачу необхідні кошти в сумі 13000 грн.
для проведення реєстрації
транспортного засобу. 8.08.2013 року по
пошті позивач отримав копію постанови
про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч.6 ст.121 КпАП України і накладення
стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн.,
що винесена відповідачем Новіцьким А.Й.
Постанова відповідачем винесена щодо
позивача незаконно, оскільки позивач
правопорушення не вчиняв, діяв за
крайньої необхідності. При цьому, при
винесенні постанови відповідачем
Новіцьким А.Й., на його думку, не
врахована особа ОСОБА_3, що він є
пенсіонер, що, займаючись
підприємницькою діяльністю, він
сплачує в державний бюджет податки, не
врахована його громадська
характеристика, оскільки відповідачем
накладено на позивача адміністративне
стягнення у виді штрафу, тоді як можна
було застосувати попередження. Вважає,
що за вказаних підстав позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідач - старший інспектор
ВДАІ Тиврівського РВ УМВС України у
Вінницькій області Чепайкін І.І. в
судові засідання не з'явився,
повідомлявся належним чином,
заперечень на позовну заяву до суду не
подав, не дивлячись на пропозицію суду,
викладену в ухвалі від 16.08.2013 року.

Відповідач - старший інспектор
ДПС Шаргородського РВ УМВС України у
Вінницькій області Новіцький А.Й. в
судовому засіданні позов не визнав.
Суду пояснив, що дійсно 29.07.2013 року ним
було винесено постанову про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ч.6 ст.121 КпАП України і застосовано
стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн.
При цьому, при винесенні постанови ним
враховано адміністративний протокол
від 31.05.2013 року, складений інспектором
ВДАІ Тиврівського РВ УМВС України у
Вінницькій області Чепайкіним І.І., а
також, він керувався нормами КпАП
України, вимогами ПДР України та
постанови КМУ «Про затвердження
порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів». Враховуючи, що на
автомобілі позивача ОСОБА_3 були
встановлені не державні транзитні
номери України, тобто встановленого в
Україні зразка, відповідно до вимог
вказаної вище постанови КМУ, а номери
невідомого зразка і невідомої держави,
то відповідач Чепайкін І.І. мав право, в
силу вимог ст.11 ЗУ «Про міліцію»,
зупинити позивача і перевірити
легальність цих номерів. Встановивши,
що автомобіль під керуванням ОСОБА_3
пройшов через митний кордон України
18.04.2013 року, що підтверджується
вантажно-митною декларацією, то
позивач повинен був протягом 10 днів
представити вказаний автомобіль до
органів ВРЕР для реєстрації і мав
право користуватися встановленими на
ньому номерними знаками недержавного
зразка тільки протягом 10 днів, після
чого необхідно зареєструвати
автомобіль і отримати номерні знаки
встановленого в Україні зразка. Проте,
вказані дії позивачем не були зроблені
як через 10 днів, так і станом на момент
зупинки автомобіля відповідачем
Чепайкіним І.І. - 31.05.2013 року, так і на
момент розгляду ним адміністративного
протоколу щодо позивача і винесення
постанови - 29.07.2013 року, що було
встановлено при перевірці інформації
про реєстрацію означеного
транспортного засобу по базі даних
«Національної автомобільної
інформаційної системи Департаменту
ДАІ МВС України». Відтак, ним було
встановлено у діях ОСОБА_3 склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.6 ст.121 КпАП України і
накладено на порушника
адміністративний штраф в розмірі 170
грн. При цьому, при вирішенні питання
про накладення на ОСОБА_3
адміністративного стягнення, ним було
враховано особу останнього і
застосовано мінімальний штраф. При
цьому, вважає безпідставними посилання
представника позивача на наявність
крайньої необхідності при керуванні
позивачем автомобілем 31.05.2013 року,
оскільки відсутність коштів для
розмитнення автомобіля не може
вважатися крайньою необхідністю, так
як особа, яка ввозить на територію
України з-за кордону транспортний
засіб, повинна завчасно розраховувати
на те, що в межах 10 днів необхідно
здійснити реєстрацію цього
транспортного засобу, тоді як позивач,
відповідно до даних з бази «НАІС ДДАІ
МВС України» зареєстрував автомобіль
лише 16.08.2013 року. Також, вважає
безпідставним посилання представника
позивача на те, що ним не враховано
особу ОСОБА_3 при складанні протоколу,
оскільки до останнього застосовано
адміністративне стягнення у виді
штрафу в сумі 170 грн., що є мінімальним у
санкції ч.6 ст.121 КпАП України, а такого
виду стягнення, як попередження - не
передбачено взагалі. Просить у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Вирішуючи спір суд встановив, що
29.07.2013 року в м. Шаргород Вінницької
області старшим інспектором ДПС ВДАІ
Шаргородського РВ УМВС України у
Вінницькій області Новіцьким А.Й.
відносно позивача винесено постанову в
справі про адміністративне
правопорушення серії АВ1 №142437, з якої
вбачається, що 31.05.2013 року о 13 годині 50
хвилин в смт. Тиврів Вінницької області
на вул. Матросова водій ОСОБА_3 керував
автомобілем «RENAULT», без державного
номера, який не зареєстровано в
установленому порядку, а саме:
автомобіль розмитнено 18.04.2013 року,
проте не пред'явлено для реєстрації до
ВРЕР ДАІ у десятиденний строк, за що
останнього притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.6 ст.121 КпАП України та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 170 грн. (а.с.5, 51).

Підставою для винесення вказаної
постанови став розгляд відповідачем
Новіцьким А.Й. матеріалів про
адміністративне правопорушення,
зокрема, протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 287181, що
вбачається із постанови у справі про
адміністративне правопорушення,
винесеній відповідачем щодо позивача.

З протоколу про адміністративне
правопорушення від 31.05.2013 року,
складеного відповідачем Чепайкіним
І.І. щодо позивача о 14 годині в смт.
Тиврів Вінницької області на вул.
Матросова, вбачається, що того ж дня
ОСОБА_3 о 13 годині 50 хвилин в смт. Тиврів
на вул. Матросова керував транспортним
засобом «RENAULT» без державного
номерного знаку, який незареєстрований
у встановленому порядку, проте,
розмитнено 18.04.2013 року, що
підтверджується відповідним
посвідченням митниці, чим порушив
вимоги п.30.1. ПДР України, за що
передбачена відповідальність за ч.6
ст.121 КпАП України (а.с.5, на звороті, 43).

В протоколі особою, яка складала
протокол про адміністративне
правопорушення, - відповідачем
Чепайкіним І.І., зазначені свідки
адміністративного правопорушення;
ОСОБА_3 роз'яснено його права та
обов'язки, передбачені ст.63 Конституції
України, ст. 268 КпАП України,
повідомлено про час і місце розгляду
справи про адміністративне
правопорушення, що стверджується
підписом позивача в протоколі серії
АА2 № 287181 (а.с.5, на звороті, 43).

Судом встановлено, що ОСОБА_3
відповідачем надавалася можливість
написати пояснення по суті справи, і
позивач надав пояснення про те, що не
згідний із складеним протоколом,
просить розглядати справу в
Вінницькому окружному
адміністративному суді, не згоден із
тим, що їхав автомобілем без номерних
знаків, бо номерні знаки були, причину
зупинки автомобіля не було вказано, при
зупинці автомобіля працівники ДАІ не
представилися, забрали його документи.

В протоколі відсутні записи
ОСОБА_3 з приводу того, що йому
відмовлено у залученні свідків, чи у
запису тих номерів автомобіля, які були
на ньому встановлені.

Із протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 287181
вбачається, що ОСОБА_3 31.05.2013 року у смт.
Тиврів керував автомобілем, на якому не
були встановлені транзитні номери
встановленого зразка в Україні, що
також підтвердив у судовому засіданні
представник позивача, посилаючись на
те, що на автомобілі були встановлені
номери держави, з якої було ввезено
транспортний засіб на територію
України.

Відтак, відповідач Чепайкін І.І.
мав право зупинити автомобіль під
керуванням ОСОБА_3 31.05.2013 року, що
відповідає вимогам п.21-1 ст.11 ЗУ «Про
міліцію», яким передбачено, що міліції
для виконання покладених на неї
обов'язків надається право зупиняти
транспортні засоби у випадку наявності
на транспортному засобі номерного
знака, який не відповідає встановленим
вимогам, тому зупинка транспортного
засобу відповідачем є підставною, а
його дії при складанні
адміністративного протоколу
відповідають вимогам закону.

Також, судом встановлено, що в
постанові серії АВ1 №142437 від 29.07.2013
року, що складалася на підставі
протоколу про адміністративне
правопорушення, розкрита об'єктивна
сторона правопорушення, передбаченого
ч.6 ст.121 КпАП України. Оскаржувана
постанова містить найменування
посадової особи, яка винесла постанову;
дату розгляду справи; відомості про
особу, щодо якої розглядається справа;
опис обставин, установлених при
розгляді справи; зазначення
нормативного акту, який передбачає
відповідальність за вчинене
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

Таким чином, судом встановлено, що
постанова, винесена відповідачем
Новіцьким А.Й. 29.07.2013 року серії АВ1 №132437
відносно ОСОБА_3 про накладення на
нього адміністративного стягнення у
виді штрафу в розмірі 170 грн. за ч.6 ст.121
КпАП України відповідає вимогам
закону, оскільки, відповідно до вимог
ст. 280 КпАП України, ґрунтується на
повно з'ясованих обставинах, що мають
значення для правильного вирішення
справи, а саме: відповідачем з'ясовано,
що позивачем було вчинено
адміністративне правопорушення,
передбачене саме ч.6 с.121 КпАП України,
що ОСОБА_3 винен у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого саме ч.6 ст.121 КпАП
України, що він підлягає
адміністративній відповідальності
саме за ч.6 ст.121 КпАП України, та
враховано обставини, що пом'якшують та
обтяжують відповідальність, оскільки
на позивача накладено мінімальне
стягнення, передбачене санкцією ч.6
ст.121 КпАП України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї ж статті
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Заперечуючи проти
адміністративного позову, відповідач
Новіцький А.Й. посилається, як на доказ
та як на підставу для винесення
постанови в справі про адміністративне
правопорушення серії АВ1 №142437, на
протокол про адміністративне
правопорушення, вчинене ОСОБА_3 31.05.2013
року, в якому містяться власноручно
записані останнім пояснення про
наявність номерного знаку, проте,
відсутній запис ОСОБА_3 про те, які
номерні знаки встановлені на
автомобілі, чи відповідають вони
встановленим в Україні зразкам, що
автомобіль зареєстрований у
встановленому законом порядку в межах
10 днів або що доставляється до ВРЕР ДАІ
саме для проведення реєстрації.

При цьому доказів того, що
вказаний протокол складений з
порушенням вимог законодавства, що
відповідачем Чепайкіним І.І. докази
отримані незаконним шляхом та
протиправно, або що ним при складанні
протоколу перевищено його
повноваження, позивач та його
представник суду не надали,
посилаючись на те, що дії працівника
ДАІ при складанні протоколу у
встановлений законом строк не
оскаржували.

Також, заперечуючи щодо позову,
відповідач Новіцький А.Й. посилається
на те, що позивачем автомобіль
зареєстровано лише 16.08.2013 року, тобто
через чотири місяці після ввезення на
територію України, замість 10 днів,
відповідно до вимог постанови КМУ.

Відтак, докази протиправних та
незаконних дій відповідачів Чепайкіна
І.І. при складанні протоколу про
адміністративне правопорушення та
відповідача Новіцького А.Й. при
винесенні постанови - відсутні.

Суд не приймає до уваги
ствердження представника позивача про
те, що позивач не вчиняв
адміністративного правопорушення,
зазначеного відповідачем в постанові
про притягнення до адміністративної
відповідальності, а якщо позивач і
вчинив правопорушення, то воно є
дрібним, так як позивач діяв за
крайньої необхідності. Вказане
ствердження спростовується наступним.

Відповідно до вимог ст.18 КпАП
України, не є адміністративним
правопорушенням дія, яка хоч і
передбачена цим Кодексом або іншими
законами, що встановлюють
відповідальність за адміністративні
правопорушення, але вчинена в стані
крайньої необхідності, тобто для
усунення небезпеки, яка загрожує
державному або громадському порядку,
власності, правам і свободам громадян,
установленому порядку управління, якщо
ця небезпека за даних обставин не могла
бути усунута іншими засобами і якщо
заподіяна шкода є менш значною, ніж
відвернена шкода.

Позивачем та його представником
не представлено суду доказів того, що,
керуючи автомобілем 31.05.2013 року у смт.
Тиврів, ОСОБА_3 діяв з крайньої
необхідності, як передбачено у ст.18
КпАП України.

Відсутність у позивача коштів в
сумі 13000 грн. для проведення належної
реєстрації транспортного засобу,
ввезеного ним із-за кордону на
територію України, на що посилався в
судовому засіданні представник
позивача, не є крайньою необхідністю за
змістом ст.18 КпАП України.

Крім того, відповідно до п.30.1. ПДР
України, власники механічних
транспортних засобів і причепів до них
повинні зареєструвати
(перереєструвати) їх у
Державтоінспекції або провести
відомчу реєстрацію в разі, якщо законом
установлена обов'язковість такої
реєстрації, незалежно від їхнього
технічного стану протягом 10 діб з
моменту придбання (отримання), митного
оформлення або переобладнання чи
ремонту, якщо необхідно внести зміни до
реєстраційних документів.

Відповідно до пунктів 2,3 Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 7.09.1998 року за №1388 (у редакції
постанови від 23.12.2009 року за №1371), з
наступними змінами, цей Порядок є
обов'язковим для всіх юридичних та
фізичних осіб, які є власниками
транспортних засобів, виробляють чи
експлуатують їх. Державна реєстрація
транспортних засобів проводиться
підрозділами Державтоінспекції з
метою здійснення контролю за
відповідністю конструкції та
технічного стану транспортних засобів
установленим вимогам стандартів,
правил і нормативів, дотриманням
законодавства, що визначає порядок
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), використанням транспортних
засобів в умовах воєнного і
надзвичайного стану, а також для
ведення їх обліку та запобіганню
вчинення щодо них протиправних дій.

Пунктами 6,7,8 вказаного Порядку
встановлено, що транспортні засоби
реєструються за юридичними чи
фізичними особами в
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах Державтоінспекції.
Власники транспортних засобів та
особи, що експлуатують такі засоби на
законних підставах, або їх
представники зобов'язані
зареєструвати (перереєструвати)
транспортні засоби протягом десяти діб
після придбання (одержання) або митного
оформлення, або тимчасового ввезення
на територію України... Строк державної
реєстрації продовжується у разі
подання документів, які підтверджують
відсутність можливості своєчасного її
проведення власниками транспортних
засобів (хвороба, відрядження або інші
поважні причини). Експлуатація
транспортних засобів, що не
зареєстровані у підрозділах
Державтоінспекції та без номерних
знаків, що відповідають державним
стандартам, забороняється. Державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто, і
документів, що посвідчують їх особу,
підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення транспортних засобів…

На зареєстровані у підрозділі
Державтоінспекції транспортні засоби
видаються свідоцтва про реєстрацію, а
також номерні знаки, що відповідають
державному стандарту України (п.16
Порядку).

Ввезені в Україну транспортні
засоби підлягають державній
реєстрації на підставі заяв власників
і митних декларацій (п.28 Порядку).

Відповідно до посвідчення
державної митної служби серії АF №0082793,
позивач ОСОБА_3 ввіз в Україну
транспортний засіб «RENAULT KANGOO» через
митний кордон України 18.04.2013 року, який
підлягає реєстрації у десятиденний
строк (а.с.44).

У вказаний строк позивач вказаний
автомобіль у передбаченому законом
порядку не зареєстрував, що
підтверджується результатами пошуку
транспортного засобу по базі «НАІС
ДДАІ МВС України, з яких вбачається, що
транспортний засіб, ввезений ОСОБА_3
з-за кордону на територію України
зареєстровано 16.08.2013 року. При цьому,
також вбачається, що у транспортного
засобу при реєстрації був відсутній
транзитний номер встановленого
державного стандарту України, а при
реєстрації на автомобіль видано
державний номер НОМЕР_1 (а.с.52).

Проаналізоване судом
законодавство та докази дають підстави
для висновку про наявність у діях
ОСОБА_3 31.05.2013 року під час керування
транспортним засобом у смт. Тиврів
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.6 ст.121 КпАП України.

Встановленому судом факту
відповідають адміністративно-правові
відносини, що регулюються ст.ст. 2, 4, 6, 9,
17, 18, 19, 70, 71, 86, 159, 160, 161, 162, 171-2 КАС України,
ст.ст.280, 287, 289, 293 КпАП України.

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 6, 9, 17, 18, 19,
70, 71, 86, 159, 160, 161, 162 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень органів державної влади,
органів місцевого самоврядування і до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень. Юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення і
ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена КАС України. Суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України. Компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень, дій чи бездіяльності.
Місцевим загальним судам, як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності. Адміністративні
справи вирішуються адміністративним
судом за місцезнаходженням
відповідача. Проте, адміністративні
справи з приводу оскарження правових
актів індивідуальної дії, а також дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, що стосуються інтересів
конкретної особи, вирішуються
адміністративними судами за місцем
проживання (перебування, знаходження)
позивача. Докази в адміністративному
судочинстві мають бути належними та
допустимими. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Суд може визнати протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень. При вирішенні справи по
суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про:
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень; зобов'язання
відповідача вчинити певні дії;
стягнення з відповідача коштів. Суд
може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до вимог ст.ст. 280, 287,
289, 293 КпАП України орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, та інше. Постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржено особою, щодо якої її
винесено, а також потерпілим. Скаргу на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причин
цей строк за заявою особи, щодо якої
винесено постанову, може бути
поновлено органом (посадовою особою),
правомочним розглядати скаргу. Орган
(посадова особа) при розгляді скарги на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає одне із таких рішень: 1) залишає
постанову без зміни, а скаргу без
задоволення; 2) скасовує постанову і
надсилає справу на новий розгляд; 3)
скасовує постанову і закриває справу; 4)
змінює захід стягнення в межах,
передбачених нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Оскільки судом встановлено
відсутність протиправних дій
відповідача Чепайкіна І.І. при
складанні адміністративного протоколу
щодо ОСОБА_3 31.05.2013 року та щодо зупинки
його транспортного засобу і що
постанова, винесена відповідачем
Новіцьким А.Й. 29.07.2013 року серії АВ1 №142437
відносно ОСОБА_3 про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ч.6 ст.121 КпАП України і про накладення
на нього адміністративного стягнення у
виді штрафу в розмірі 170 грн. відповідає
вимогам законодавства, тому вона
скасуванню не підлягає.

За вказаних обставин суд вважає,
що право ОСОБА_3 на використання його
конституційних прав у сфері
публічно-правових відносин з боку
відповідачів не порушено і судовому
захисту не підлягає, тому
адміністративний позов задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 9, 17, 18, 19, 70, 71,
86, 159, 160, 161, 162, 171-2 КАС України, на
підставі ст.ст.280, 283, 287, 289, 293 КпАП
України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до
старшого інспектора ВДАІ Тиврівського
РВ УМВС України у Вінницькій області
Чепайкіна Івана Івановича, старшого
інспектора ДПС ВДАІ Шаргородського РВ
УМВС України у Вінницькій області
Новіцького Андрія Йосиповича про
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення -
відмовити.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя: