Справа № 596/840/14-а
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року

Справа № 876/7254/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання
Корнієнко О.А.,

представників відповідача
Аніловського І.Й., Перейми Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Гусятинського
районного суду Тернопільської області
від 03 липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до голови Гусятинської районної
державної адміністрації
Тернопільської області Аніловського
Ігора Йосиповича, Гусятинської
районної державної адміністрації
Тернопільської області про визнання
протиправним та скасування
розпорядження та відшкодування
моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до Гусятинського
районного суду Тернопільської області
з позовом до голови Гусятинської
районної державної адміністрації,
Гусятинської районної державної
адміністрації про визнання
протиправним і скасування
розпорядження голови Гусятинської
районної державної адміністрації «Про
звільнення ОСОБА_3.» та про
відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що
звернувся до голови Гусятинської РДА з
заявою про надання йому чергової
відпустки з 24.03.2014 року. На заяві
головою РДА була накладена резолюція
про підготовку відповідного
розпорядження і він з 24.03.2014 року відбув
у відпустку. 24.04.2014 року, в останній день
відпустки, подав заяву на звільнення за
власним бажанням, але його було
звільнено за прогул. Вважає, що
відповідачем протиправно видане
оскаржуване розпорядження про
звільнення його з роботи за прогул,
оскільки прогулу не вчиняв, а перебував
у відпустці.

Постановою Гусятинського районного
суду Тернопільської області від 03
липня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач оскаржив постанову суду першої
інстанції. Вважає, що оскаржувана
постанова винесена без врахування
фактичних обставин справи і з
порушенням норм матеріального права,
просить постанову суду скасувати і
прийняти нову, якою скасувати
оскаржуване розпорядження голови
Гусятинської районної державної
адміністрації.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не враховано тієї
обставини, що його заява на відпустку
була погоджена з головою РДА. Крім того,
його звільнення є результатом
негативного та неупередженого
ставлення до нього нового голови РДА, а
дії адміністрації щодо його звільнення
принижують його людську гідність.

В судовому засіданні представники
відповідача заперечили проти
задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
пояснення представників відповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно розпорядження № 146-с від 23.03.2012
року позивач ОСОБА_3 працював на посаді
начальника управління
агропромислового розвитку
Гусятинської районної державної
адміністрації. 18 березня 2014 року
позивач подав заяву голові
Гусятинської районної державної
адміністрації про надання йому
щорічної основної відпустки за період
роботи з 24.03.2014 року по 24 березня 2015 року
тривалістю 30 календарних днів з 24
березня 2014 року. Не дочекавшись видачі
головою розпорядження про відпустку,
позивач 24 березня 2014 року відбув у
відпустку.

Розпорядженням голови Гусятинської
районної державної адміністрації № 62-К
від 24.04.2014 року «Про звільнення ОСОБА_3.»
позивач звільнений з посади
начальника управління
агропромислового розвитку
Гусятинського районної державної
адміністрації у зв'язку з відсутністю
на роботі без поважних причин.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволеннні позову виходив з того, що
невихід позивача з 24.03.2014 року по 24.04.2014
року на роботу без оформлення
розпорядження голови РДА про надання
відпустки та ознайомлення з ним ОСОБА_3,
є прогулом, тому головою Гусятинської
районної державної адміністрації
правомірно винесено розпорядження №
62-К від 24.04.2014 року «Про звільнення
ОСОБА_3.» на підставі п.4 ст. 40 КЗпП
України.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів апеляційної інстанції, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст.139 Кодексу законів про
працю України працівники зобов'язані
працювати чесно і сумлінно, своєчасно і
точно виконувати розпорядження
власника або уповноваженого ним
органу, додержувати трудової і
технологічної дисципліни.

Статтею 10 Закону України «Про державну
службу» визначено, що основним
завданням державного службовця є
безпосереднє виконання покладених на
нього службових обов'язків, своєчасне і
точне виконання рішень державних
органів чи посадових осіб,
розпоряджень і вказівок своїх
керівників.

Стаття 10 Закону України «Про
відпустки» визначає, що черговість
надання відпусток визначається
графіками, які затверджуються
власником або уповноваженим ним
органом за погодженням з виборним
органом первинної профспілкової
організації (профспілковим
представником) чи іншим уповноваженим
на представництво трудовим колективом
органом, і доводиться до відома всіх
працівників.

Конкретний період надання щорічних
відпусток в межах, установлених
графіком, узгоджується між працівником
і власником або уповноваженим ним
органом, який зобов'язаний письмово
повідомити працівника про дату
відпустки не пізніше як за два тижні до
встановленого графіком терміну.

При цьому на власника покладається
обов'язок письмово повідомити
працівника про дату початку відпустки.
Щорічна та інші види відпусток, що
надаються працівникам відповідно до
чинного законодавства, оформлюються
виданням наказу (розпорядження), який
підписується керівником структурного
підрозділу та керівником підприємства.
Працівник у наказі (розпорядженні)
ставить свій підпис про те, що він
ознайомлений з ним.

Організаційно-процедурні питання
діяльності Гусятинської районної
державної адміністрації регулюються
Регламентом районної державної
адміністрації, затвердженим
розпорядженням голови районної
державної адміністрації № 813 від 21.11.2007
року.

Відповідно до вказаного Регламенту
чергові відпустки працівникам апарату
адміністрації надаються у
встановленому законодавством порядку
згідно з графіками відпусток.
Відпустка надається на підставі заяви,
яка за 10 днів до її початку подається на
ім'я голови адміністрації. Контроль за
дотриманням графіка відпусток та
оформленням документів, пов'язаних з
наданням відпустки, здійснює сектор
кадрової роботи апарату
райдержадміністрації.

Відповідно до п.п. 79, 89, 102 Інструкції з
діловодства в Гусятинській районній
державній адміністрації, затвердженої
розпорядженням голови Гусятинської
районної державної адміністрації від
01.03.2012 року, розпорядження голови
адміністрації видаються як рішення
організаційно-розпорядчого чи
нормативно-правового характеру.
Розпорядження підписуються головою
адміністрації. Під час ознайомлення з
розпорядженням на першому примірнику
чи на спеціальному бланку
проставляються їх підписи із
зазначенням дати ознайомлення.

Таким чином, з вищенаведеного слідує,
що для отримання відпустки недостатньо
лише заяви від працівника і державний
службовець не має права самовільно
піти у відпустку без видачі
роботодавцем відповідного
розпорядження.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_3
був відсутній на робочому місці з 24.03.2014
року по 24.04.2014 року, що підтверджується
табелями обліку робочого часу,
відповідними актами від 24.03.2014 року, від
25.03.2014 року, від 25.03.2014 року, від 26.03.2014
року, від 27.03.2014 року, від 28.03.2014 року, від
01.04.2014 року, листами, доповідними
записками, службовими записками і
визнається самим позивачем. Крім того,
встановлено, що розпорядження про
надання відпустки ОСОБА_3 не виносилось
і він з таким розпорядженням не
ознайомився, не звертався до
адміністрації про видачу
розпорядження та про ознайомлення з
ним і самовільно з 24.03.2014 року не вийшов
на роботу.

Таким чином, дії позивача суперечать
нормам Кодексу законів про працю
України, Закону України «Про державну
службу».

Крім того, протиправність поведінки
ОСОБА_3 стверджується і тим, що для
надання пояснень відповідно до вимог
ст. 149 КЗпПУ стосовно його відсутності
на робочому місці позивач в
Гусятинську районну державну
адміністрацію не з'являвся, що
підтверджується актом від 08 квітня 2014
року.

Тому колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що оскаржуване
розпорядження голови Гусятинської
районної державної адміністрації № 62-К
від 24.04.2014 року «Про звільнення ОСОБА_3.»
на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України
винесено правомірно, оскільки позивач
не мав права відбувати у відпустку без
розпорядження про надання відпустки.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що
доводи апелянта про упереджене до
нього ставлення адміністрації не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду справи, не доведені ним
відповідно до ст. 71 КАС України.

Доводи апелянта про те, що його
відпустка була погоджена
адміністрацією також є надуманими і не
підтверджуються матеріалами справи. Як
встановлено з пояснень представників
відповідача і матеріалів справи, заява
позивача на відпустку не була подана у
встановленому законом порядку і не
була зареєстрована канцелярією
Гусятинської районної державної
адміністрації. Тому апеляційний суд
вважає, що відпустка ОСОБА_3 не була
погодженою адміністрацією, і
відсутність позивача на робочому місці
є залишенням роботи без поважних
причин.

Також є непереконливим посилання
апелянта на надання згоди профкому на
його звільнення під тиском
адміністрації Гусятинської РДА,
оскільки не підтверджується жодними
доказами, крія пояснень позивача, а
копія рішення профкому про надання
згоди на звільнення ОСОБА_3 знаходиться
у справі.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про те, що
невихід позивача з 24.03.2014 року по 24.04.2014
року на роботу із підстави подання ним
заяви на відпустку, без оформлення
розпорядження про надання відпустки та
ознайомлення з ним, є прогулом, а тому
головою Гусятинської районної
державної адміністрації правомірно
винесено розпорядження № 62-К від 24.04.2014
року про звільнення ОСОБА_3 на підставі
п.4 ст. 40 КЗпП України.

Доводи апелянта про незаконність
оскаржуваного розпорядження
суперечать встановленим обставинам
справи і не спростовують висновків
суду, суд першої інстанції правильно і
повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому постанову суду першої
інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Гусятинського
районного суду Тернопільської області
від 03 липня 2014 року у справі № 596/840/14-а -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складення її в повному обсязі.

Головуючий
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В.
Онишкевич

Ухвала складена в повному обсязі 01.12.2014
року