Справа № 807/150/14
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2014р.
Справа № 876/7324/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1, м.Ужгород
Закарпатської області

на постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 03.06.2014р. у
справі №807/150/14

за позовом ОСОБА_1, м.Ужгород
Закарпатської області

до відповідача-1: Державної митної
служби України (правонаступник -
Міністерство доходів і зборів України),
м.Київ

відповідача-2: Чопської митниці
Міндоходів, м.Ужгород Закарпатської
області

про стягнення середнього заробітку та
інших матеріальних виплат за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2014р. позивач: ОСОБА_1 звернувся до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
митної служби України (правонаступник -
Міністерство доходів і зборів України),
Чопської митниці Міндоходів про
стягнення середнього заробітку та
інших матеріальних виплат за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, просив стягнути
солідарно з Державної митної служби
України (правонаступник - Міністерство
доходів і зборів України) та Чопської
митниці Міндоходів на користь ОСОБА_1: -
158697,00грн. - середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 04.03.2011р. по 04.12.2013р.
з врахуванням щомісячних премій;
57532,80грн. - оплата відпусток за 2011р., 2012р.
та 2013р. з виплатою потреб на вирішення
соціально-побутових питань; 150000,00грн. -
оплата на оздоровлення за період з
2011-2012рр. по 2013р. включно; 200000,00грн. -
компенсація моральної шкоди; допустити
негайне виконання рішення суду в
частині стягнення середнього
заробітку за період вимушеного
прогулу.

Заявою від 23.05.2014р. позивач просив
збільшити позовні вимоги на 233114,40грн. у
зв'язку зі здешевленням ціни гривні та
погіршення матеріального становища
громадян.

Ухвалою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 03.06.2014р.
уточнений адміністративний позов
ОСОБА_1 в частині позовних вимог про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу залишено без
розгляду.

Ухвалою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 03.06.2014р.
закрито провадження в частині
стягнення моральної шкоди у справі за
адміністративними позовом ОСОБА_1 до
Державної митної служби України
(правонаступник - Міністерство доходів
і зборів України), Чопської митниці
Міндоходів про стягнення середнього
заробітку та інших матеріальних виплат
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 03.06.2014р. у
справі №807/150/14 у задоволенні
уточненого адміністративного позову
ОСОБА_1 до Державної митної служби
України (правонаступник - Міністерство
доходів і зборів України), Чопської
митниці Міндоходів про стягнення
оплати відпусток за 2011р., 2012р., 2013р. із
виплатою допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та виплат
на оздоровлення, індексації -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив позивач:
ОСОБА_1, який у поданій апеляційній
скарзі, посилаючись на те, що при
винесенні даного рішення судом
неповністю з'ясовано обставини, які
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи
та порушено норми матеріального та
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та постановити
нове рішення, яким позовні вимоги
задоволити повністю.

У судовому засіданні Львівського
апеляційного адміністративного суду
20.10.2014р. представником Чопської митниці
Міндоходів подано заперечення на
апеляційну скаргу, у якому відповідач-2
у справі зазначив, що рішення суду
першої інстанції є законним та
обґрунтованим, просив апеляційну
скаргу залишити без задоволення,
оскаржуване рішення залишити без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до
вимог ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на апеляційну скаргу у
їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін, з огляду на наступне:

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08.11.2011р.,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 08.05.2012р., адміністративний позов
ОСОБА_1 до Державної митної служби
України та Чопської митниці Державної
митної служби України про визнання
протиправним та скасування наказу про
припинення перебування на державній
службі від 04.03.2011р. №343-к, наказу №304-к
від 04.03.2011р.; про поновлення на
державній службі в митних органах
України на посаді начальника сектору
митного оформлення №2 митного поста
"Чоп-залізничний" Чопської митниці -
задоволено повністю; визнано
протиправним та скасовано наказ по
особовому складу Державної митної
служби України №343-к від 04.03.2011р. та
наказ Чопської митниці Державної
митної служби України №304-к від 04.03.2011р.;
поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника
сектору митного оформлення №2 митного
поста "Чоп-залізничний" Чопської
митниці з 04.03.2011р.; допущено негайне
виконання постанови суду в частині
поновлення на роботі (а.с.23-31).

Наказом Державної митної служби
України "По особовому складу митних
органів" №923-к від 01.06.2013р. скасовано
наказ Державної митної служби України
від 04.03.2011р. №343-к "По особовому складу
митних органів"; поновлено ОСОБА_1 на
посаді начальника сектору митного
оформлення №2 відділу митного
оформлення №2 митного поста
"Чоп-залізничний" Чопської митниці з
04.03.2011р. (а.с.34).

На підставі заяви ОСОБА_1, довідки
Ужгородскої міжрайонної МСЕК від
10.10.2013р. серії АВ №0139356, п.3 Постанови
Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р.
№299 "Про утворення територіальних
органів Міністерства доходів і зборів",
Наказом Чопської митниці міндоходів
"Про звільнення ОСОБА_1." №448-к від
04.12.2013р. звільнено ОСОБА_1, начальника
сектору митного оформлення №2 відділу
митного оформлення №2 митного поста
"Чоп-залізничний" Чопської митниці,
04.12.2013р. із займаної посади, на підставі
ст.37 Закону України "Про державну
службу" та ст.38 Кодексу законів про
працю України, як такого, що у період
перебування на державній службі
визнаний інвалідом ІІ (другої) групи.
Крім того, зобов'язано управління
фінансово-економічної роботи та
бухгалтерської роботи провести ОСОБА_1
повний розрахунок згідно зі ст.ст.47, 116
Кодексу законів про працю України;
компенсацію за 124 календарних дні
невикористаної щорічної відпустки (з
них: 45 календарних дні за період роботи
з 05.03.2011р. по 04.03.2012р.; 45 календарних дні
за період роботи з 05.03.2012р. по 04.03.2013р.; 34
календарних дні за період роботи з
05.03.2013р. по 04.12.2013р.) провести відповідно
до ст.24 Закону України "Про відпустки";
виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в
розмірі 10 місячних посадових окладів, у
разі виходу на пенсію, згідно зі ст.37
Закону України "Про державну службу"
(а.с.80).

Вказану компенсацію позивачу було
виплачено, що підтверджується
довідками, платіжним дорученням та
реєстром на перерахування розрахунку
при звільненні на особові рахунки
(а.с.125-126, 128-129).

Відтак, позивач (апелянт у справі)
вважає, що затримка виконання судового
рішення про поновлення на роботі
тривала з 04.03.2011р. по 01.06.2013р., що
відповідно до вимог ч.5 ст.235, ст.236 КЗпП
України, ст.ст.14, 256 КАС України є
підставою для виплати відпусток за
2011-2013 роки з виплатою потреб на
вирішення соціально-побутових потреб
та оплати на оздоровлення за цей же
період.

Колегія суддів апеляційного
адміністративного суду зазначає, що
порядок та умови проходження служби в
митних органах регулюється
Конституцією України та Митним
кодексом України, відповідно до вимог
ч.1 ст.569 Митного кодексу України
посадові особи органів доходів і
зборів є державними службовцями.

Згідно із вимогами ч.1 ст.30 Закону
України "Про державну службу", державна
служба припиняється, передусім, за
загальними підставами, передбаченими
Кодексом законів про працю України, а
також з підстав, визначених цією
статтею. Таким чином, при звільненні
особи з публічної служби за загальними
підставами, передбаченими КЗпП
України, на цю особу поширюються
гарантії, передбачені КЗпП, якщо інше
прямо не передбачено спеціальним
законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.585 Митного
кодексу України, заробітна плата
посадової особи органів доходів і
зборів складається з посадового
окладу, надбавок до нього, премії,
доплат та інших виплат, розмір та
порядок встановлення яких
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 09.03.2006р. №268 "Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів влади,
органів прокуратури, судів та інших
органів" (далі - Постанова №268)
затверджено схеми посадових окладів
керівних працівників, спеціалістів і
службовців Адміністрації Президента
України, Секретаріату Кабінету
Міністрів України, Апарату Верховної
Ради України, апарату Національного
центру з питань євроатлантичної
інтеграції України, Рахункової палати
України, апарату Ради національної
безпеки і оборони України, апарату
Вищої ради юстиції, секретаріату Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України, Державної судової
адміністрації, Секретаріату
Уповноваженого Верховної Ради України
з прав людини, апарату Національної
ради з питань телебачення і
радіомовлення, центральних органів
виконавчої влади, державних
колегіальних органів, їх
територіальних органів, місцевих
державних адміністрацій та їх
структурних підрозділів, Верховної
Ради Автономної Республіки Крим, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
Рахункової палати Автономної
Республіки Крим, виборчої комісії
Автономної Республіки Крим,
міністерств і республіканських
комітетів Автономної Республіки Крим,
органів прокуратури, судів та інших
органів державної влади, згідно з
додатками 1-47, 55, а також розміри
надбавок за ранг державного службовця,
дипломатичний ранг, спеціальне звання
та окладів осіб рядового і
начальницького складу податкової
міліції за спеціальні звання та
класний чин згідно з додатками 56-59.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 07.08.2013р. №597 "Деякі питання оплати
праці працівників Міністерства
доходів і зборів та його
територіальних органів" (далі -
Постанова №597) до Постанови №268 були
внесені зміни.

Крім того, Постановою №597 визнано
такими, що втратили чинність, Постанова
Кабінету Міністрів України від 31.05.2006р.
№767 "Про умови оплати праці працівників
митної служби" та Постанова Кабінету
Міністрів України від 18.07.2012р. №676
"Деякі питання оплати праці
працівників митної служби", які
визначали схеми посадових окладів,
розміри щомісячних надбавок за
спеціальне звання та вислугу років
посадових осіб митної служби.

Відповідно до вимог абз.2 пп.1 "в" п.2
Постанови №268, яка змінена Постановою
№597, керівники органів, зазначених у
пункті 1 цієї постанови, наділені
правом у межах затвердженого фонду
оплати праці установлювати надбавку за
високі досягнення у праці або за
виконання особливо важливої роботи
керівникам структурних підрозділів, їх
заступникам, спеціалістам - у розмірі
до 50 відсотків посадового окладу з
урахуванням надбавки за ранг
державного службовця (дипломатичний
ранг, класний чин, кваліфікаційний
клас, спеціальне звання) та надбавки
(винагороди) за вислугу років.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів
України від 18.07.2012р. №676, яка була чинною
на момент звільнення та втратила
чинність на підставі Постанови
Кабінету Міністрів України №595 від
07.08.2013р., визначалося право керівників у
межах затвердженого фонду оплати
праці, здійснювати преміювання
посадових осіб митної служби
відповідно до їх особистого внеску в
загальні результати роботи, а також з
нагоди державних, професійних свят та
ювілейних дат у межах фонду
преміювання, утвореного у розмірі не
менш як 10 відсотків посадових окладів
та економії фонду оплати праці.

Наказом Міністерства доходів і зборів
України від 11.09.2013р. №497 "Про умови
оплати праці працівників Міністерства
доходів і зборів та його
територіальних органів" введено в дію з
11.09.2013р. умови оплати праці посадових
осіб та працівників органів доходів і
зборів зі змінами, що внесені до
Постанови №268, затвердженими
Постановою №597 (а.с.47-49).

Відповідно до вимог ст.24 Закону України
"Про відпустки", у разі звільнення
працівника йому виплачується грошова
компенсація за всі не використані ним
дні щорічної відпустки, а також
додаткові відпустки працівникам, які
мають дітей.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного адміністративного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що позовна вимога
позивача про оплату щорічних відпусток
задоволенню не підлягає, оскільки
компенсацію за невикористані
відпустки за період з 05.03.2011р. по 04.12.2013р.
йому було виплачено.

Стосовно позовних вимог позивача про
виплату допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та на
оздоровлення, а також щомісячних
премій, колегія суддів апеляційного
суду зазначає наступне:

Підпунктом 4 пункту 2 Постанови
Кабінету Міністрів України від 31.05.2006р.
№767 "Про умови оплати праці посадових
осіб та працівників митної служби",
чинної на дату виникнення спірних
відносин, надано право Голові
Державної митної служби, начальникам
регіональних митниць, митниць,
спеціалізованих митних установ та
організацій у межах затвердженого
фонду оплати праці надавати посадовим
особам митної служби матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
на оздоровлення в розмірах, що не
перевищують заробітної плати
посадової особи.

Аналогічні норми щодо права керівників
органів виконавчої влади надавати
працівникам матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань
та допомогу для оздоровлення при
наданні щорічної відпустки у розмірі,
що не перевищує середньомісячної
заробітної плати працівника (місячного
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького складу), містить
постанова Кабінету Міністрів України
від 09.03.2006р. №268 "Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів".

На виконання Постанови Кабінету
Міністрів України від 31.05.2006р. №767,
наказом Державної митної служби
України від 25.03.2008р. №266 затверджено
Положення про надання матеріальної
допомоги посадовим особам і
працівникам митної служби (втратила
чинність на підставі Постанови
Кабінету Міністрів України №597 від
07.08.2013р).

Відповідно до вимог п.2.3. вищезгаданого
Положення, матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань
та допомога на оздоровлення надаються
один раз на рік (для кожного виду
допомоги) в розмірах, що не перевищують
заробітної плати.

Згідно із вимогами п.4.1. Положення,
матеріальна допомога на оздоровлення
виплачується при наданні щорічної
відпустки - один раз на рік. У разі
перенесення відпустки на наступний рік
допомога на оздоровлення не
виплачується. У разі виплати
компенсації за невикористану
відпустку допомога на оздоровлення не
компенсується і не виплачується.

За вимогами п.п.4.2.4 Положення,
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань надається
посадовим особам, якщо вони
пропрацювали в митній службі протягом
поточного року, не менше шести місяців,
при наданні основної щорічної
відпустки тривалістю не менше 14
календарних днів, як правило, з
наданням допомоги на оздоровлення, за
клопотанням безпосереднього
керівника.

Відповідно до вимог п.4.5 Положення, якщо
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань не була
отримана посадовою особою згідно
пункту 4.2.4 при виході в щорічну
відпустку, вона може бути виплачена
протягом поточного року на підставі
заяви посадової особи за клопотанням
безпосереднього керівника на ім'я
Голови Служби, керівника митного
органу, спеціалізованої митної або
організації.

Згідно із вимогами п.3.2 "Положення про
надання матеріальної допомоги особам і
працівникам митної служби",
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 01.10.2012р. №509
(далі - Положення №509), допомога на
оздоровлення виплачується тільки при
наданні щорічної відпустки. Протягом
календарного року допомога на
оздоровлення виплачується лише один
раз та її виплата не пов'язана з
періодом роботи, за який надається
щорічна відпустка. У разі, якщо
протягом року посадовій особі чи
працівнику не надано щорічної
відпустки, або здійснено виплату
компенсації за невикористану
відпустку при звільненні, допомога на
оздоровлення не виплачується.

Відповідно до вимог п.3.3. даного
Положення, матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань
надається посадовим особам та іншим
працівникам митної служби, яким
присвоюються спеціальні звання, якщо
вони пропрацювали в митній службі не
менше шести місяців, відповідно до
поданої заяви за клопотанням
безпосереднього керівника за рішенням
керівника митного органу або при
наданні щорічної відпустки у разі
наявності коштів на зазначені цілі на
рахунку митного органу, організації.

Матеріальна допомога виплачується
тільки при наданні щорічної відпустки
один раз на рік; у разі виплати
компенсації за невикористану
відпустку допомога на оздоровлення не
компенсується і не виплачується.

Гарантії, визначені у ст.236 Кодексу
законів про працю України, поширюються
тільки на виплату працівнику, якого
незаконно звільнили, середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання
рішення органу. Проте, у вищенаведених
положеннях Кодексу законів про працю
України не зазначено про необхідність
проведення перерахунку та доплат
щорічної відпустки.

Статтею 2 Закону України "Про оплату
праці" передбачено інші заохочувальні
та компенсаційні виплати, до яких,
зокрема, належать виплати у формі
винагород за підсумками роботи за рік,
премії за спеціальними системами і
положеннями, компенсаційні та інші
грошові і матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Відповідно до вимог п.1.4 Положення №509,
розрахунок суми коштів для здійснення
видатків на надання матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань на поточний
рік здійснюється під час планування
видатків на оплату праці, виходячи із
чисельності працівників митного
органу за штатним розписом.

З аналізу вищенаведених правових норм
слідує, що надання матеріальної
допомоги, допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та виплата
премій є заохочувальними виплатами,
які надаються за рішенням керівника у
випадку наявності на вказані цілі
коштів, і є правом керівника органу, а
не обов'язком.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів апеляційного адміністративного
суду зазначає, що суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні
позовних вимог про виплату допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
на оздоровлення та щомісячних премій.

Крім того, суд першої інстанції прийшов
до вірного висновку про те, що позовні
вимоги про стягнення індексації не
підлягають задоволенню, оскільки
позовні вимоги в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу залишено без розгляду, ухвалою
від 03.06.2014р. закрито провадження в
частині стягнення моральної шкоди, а
постановою відмовлено у задоволенні
решти позовних вимог.

Положеннями ст.9 КАС України
передбачено, що суди при вирішенні
справи керуються принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Вимогами ч.2 ст.71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Львівського апеляційного
адміністративного суду приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції прийнято законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, апеляційна скарга висновків
суду першої інстанції не спростовує,
відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1, м.Ужгород
Закарпатської області на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 03.06.2014р. у
справі №807/150/14 за позовом ОСОБА_1,
м.Ужгород Закарпатської області до
відповідача-1: Державної митної служби
України (правонаступник - Міністерство
доходів і зборів України), м.Київ,
відповідача-2: Чопської митниці
Міндоходів, м.Ужгород Закарпатської
області про стягнення середнього
заробітку та інших матеріальних виплат
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, -
залишити без задоволення.

2. Постанова Закарпатського окружного
адміністративного суду від 03.06.2014р. у
справі №807/150/14 за позовом ОСОБА_1,
м.Ужгород Закарпатської області до
відповідача-1: Державної митної служби
України (правонаступник - Міністерство
доходів і зборів України), м.Київ,
відповідача-2: Чопської митниці
Міндоходів, м.Ужгород Закарпатської
області про стягнення середнього
заробітку та інших матеріальних виплат
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга