Справа № 9101/53880/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2012-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2012 р.справа № 2а-0870/10860/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Туркіної
Л.П.

суддів: Шлай А.В.
Проценко О.А.

при секретарі судового засідання:
Фірсіку Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову : Запорізького окружного
адміністративного суду від 30.01.2012 р. у
справі № 2а-0870/10860/11

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного Управління Міністерства
Внутрішніх Справ України в Запорізькій
області

про: визнання протиправним та
скасування наказу в частині
притягнення до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення,
наказу про звільнення, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу- ,

ВСТАНОВИВ:

У листопадаі 2011 року позивач звернувся
до Запорізького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області
(далі ГУ МВСУ в Запорізькій області або
відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати
Наказ відповідача від 31.10.2011 №379 о/с
«дск»в частині притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності у
виглядів звільнення з органів
внутрішніх справ України у запас за п.66
(за дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ;

- визнати протиправним та скасувати
Наказ та від 17.10.2011 №1646 в частині щодо
звільнення позивача з посади старшого
оперуповноваженого відділу боротьби з
незаконним обігом наркотиків
Запорізького міського управління ГУ
МВС України в Запорізькій області, з
органів внутрішніх справ України в
запас за п.66 (за дискредитацію)
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ;

- поновити позивача на посаді старшого
оперуповноваженого відділу боротьби з
незаконним обігом наркотиків
Запорізького міського управління ГУ
МВС України в Запорізькій області;

- стягнути з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 31.10.2011 по
теперішній час;

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 30
січня 2012 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що,
позивач, перебуваючи на службі в
органах внутрішніх справ, вчинив
поступок, який є несумісним з вимогами
Етичного кодексу працівника органів
внутрішніх справ України, Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; з недотриманням норм
професійної та службової етики; а отже
скоїв вчинок, який дискредитує звання
службової особи органів внутрішніх
справ.Суд дійшов висновку, що
звільнення особи у запас або у
відставку на підставі п.66 (за
дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ є формою реалізації
принципу моральної відповідальності
органів влади та їх посадових осіб
перед суспільством, яка не пов'язана
безпосередньо з неналежним виконанням
службових повноважень, що виключає
можливість застосування норм ст.16
Дисциплінарного статуту ОВС України.

Не погодившись із рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу , у якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права та
невідповідність рішення суду
обставина справи, просить постанову
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Позивач вважає, що судом не
враховано норми ст.16 Закону України
«Про дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України»№3460-IV від
22.02.2006 (далі - Закон №3460-IV), згідно яких
дисциплінарне стягнення накладається
у строк до одного місяця з дня, коли про
проступок стало відомо начальнику. У
разі проведення за фактом вчинення
проступку службового розслідування,
провадження у кримінальній справі або
справі про адміністративне
правопорушення на осіб рядового і
начальницького складу дисциплінарне
стягнення може бути накладено не
пізніше одного місяця з дня закінчення
службового розслідування, провадження
в кримінальній справі чи справі про
адміністративне правопорушення.
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладено, якщо з дня вчинення
проступку минуло більше півроку. У цей
період не включаються строк проведення
службового розслідування або
провадження в кримінальній справі чи
справі про адміністративне
правопорушення.

Як вказує позивач, службове
розслідування за фактом події, що
відбулася у 2009році, мало місце в жовтні
2011, тобто більш ніж через 12
місяців.Отже, відповідно до ч.2 ст.16
Закону №3460-IV на ОСОБА_1 не могло бути
накладене дисциплінарне стягнення.

Позивач також вважає, що порядок
проведення службового розслідування
відносно нього не був дотриманий. Так, в
порушення п.14.2, 14.3, 14.8 Інструкції про
порядок проведення службових
розслідувань в ОВС України не були
дотримані передбачені законом права та
інтереси позивача, як особи відносно
якої проводилось службове
розслідування, а саме позивачу не були
роз`яснені права, які передбачені
п.15.1-15.4 Інструкції.

Крім того, 21.03.2012 року позивачем
надано доповнення до апеляційної
скарги, в яких зазначено, що згідно з
видами відповідальності,
передбаченими Конституцією та
законами України, він міг бути
притягнутим саме до дисциплінарної
відповідальності, що передбачає
необхідність дотримання вимог норм
Дисциплінарнарного статуту ОВС
України.

Позивач також вказує, що будь-яких
службових порушень він не вчиняв, що
виключає підстави для застосування до
нього дисциплінарних стягнень. На
думку позивача, суд першої інстанції в
мотивувальній частині рішення не надав
жодних правових оцінок та
обґрунтувань, стосовно правомірності
змісту наказу № 1646 від 17.10.2011 року в
частинні звільнення позивача з посади
старшого оперуповноваженого відділу
боротьби з незаконним обігом
наркотиків ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області, з органів
внутрішніх справ України в запас п.66 (за
дисредетацію), що також дає підстави
вважати рішення суду таким, що не
відповідає вимогам ст..159, 163 КАС Ураїни.

Письмових заперечень на
апеляційну скаргу до суду не надійшло.

У судовому засіданні позивач
доводи та вимоги апеляційної скарги
підтримав.

Представник відповідача просив
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, а апеляційну скаргу позивача -
без задоволення.Як зазначив
представник відповідача, посилання
позивача на недотримання з боку ГУ МВС
України в Запорізькій області ст. 16
Закону № 3460IV щодо неможливості
накладення дисциплінарних стягнень,
якщо з дня вчинення проступку минуло
більше півроку, необґрунтоване,
оскільки позивача звільнено з органів
внутрішніх справ України Наказом ГУМВС
України в Запорізькій області №379 о/с
дск від 31.10.2011 за п.66 (Положення).
Підставою видання зазначеного наказу є
висновок службового розслідування від
14.10.2011. Звільнення з ОВС з підстав
скоєння вчинків, що дискредитують
звання рядового і начальницького
складу не є видом дисциплінарного
стягнення , які встановлені ст. 12 Закону
№ 3460IV, оскільки таке звільнення
передбачене п.66 Положення. Враховуючи
викладене, обмеження, встановлені
Законом № 3460IV щодо строків накладення
дисциплінарних стягнень, не
застосовуються при звільненні
позивача. Представник відповідача
також вважає, що вимоги про стягнення
середнього заробітку звернено до
Головного Управління Міністерства
Внутрішніх Справ України в Запорізькій
області необґрунтовано, оскільки
позивач зарахований до штату
Запорізького міського управління
ГУМВС України в Запорізькій області,
яке є самостійною державною установою.

Заслухавши позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що остання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції та не спростовується
сторонами, ОСОБА_1 з жовтня 2005 перебував
на службі в органах внутрішніх справ
України. На час звільнення з органів
внутрішніх справ України позивач мав
звання капітана міліції та обіймав
посаду старшого оперуповноваженого
відділу боротьби з незаконним обігом
наркотиків Запорізького міського
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області.

Наказом від 17.10.2011 №1646 «Про покарання
працівників ГУМВС в області»за
невиконання своїх службових обовязків,
грубе порушення вимог Наказу МВС
України від 04.07.2007 №190, п.п. 10.3.,10.4 наказу
МВС України від 17.12.2009 №530 дск, Присяги
працівника ОВС України, вимог ст. ст.1, 8
Закону України «Про Дисциплінарний
статут ОВС України», норм «Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС »,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.07.1991 №114, що
виразилось у підготовці відповідних
документів, на підставі яких ОСОБА_2
призначено на посаду за рахунок посади
в іншому підрозділі, невжитті заходів
щодо усунення вказаного порушення та
використання працівника відповідно до
фактично займаної посади, скоєння
вчинку, що дискредитує звання
працівника міліції, що виразилось у
створенні умов, завдяки яким ОСОБА_2
тривалий час не виходив на службу та не
виконував свої посадові обовязки і при
цьому отримував заробітну плату,
старшого оперуповноваженого ВБНОН ЗМУ
ГУМВС України в Запорізькій області
капітана міліції ОСОБА_1 звільнено з
ОВС за ст..66 (за дискредитацію)
«Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом ОВС
України».

Наказом відповідача від 31.10.2011, №379 о/с
дск «По особовому складу»капітана
міліції ОСОБА_1 (Г-001233) - старшого
оперуповноваженого відділу боротьби з
незаконним обігом наркотиків
Запорізького міського управління з 31
жовтня 2011 було звільнено з органів
внутрішніх справ в запас за ст.66 (за
скоєння вчинків, що дискредитують
звання рядового та начальницького
складу) Положення про проходження
служби рядовим та начальницьким
складом органів внутрішніх справ
України. Підстава: наказ ГУМВС від
17.10.2011 №1646.

Також судом встановлено, що у
жовтні 2011 працівниками ВІОС УКЗ ГУМВС
України в Запорізькій області та УВБ у
Запорізькій області ДВБ МВС України
отримано інформацію про те, що
дільничний інспектор міліції СДІМ
Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС в Запорізькій
області старший лейтенант міліції
ОСОБА_2 тривалий час не виходить на
службу та не виконує свої обов`язки, а
окремі працівники сприяють цим
порушенням.

На підставі отриманої інформації
проведено службове розслідування. За
результатами службового розслідування
встановлено, що ОСОБА_2, перебуваючи на
посаді старшого інспектора роботи з
населенням та громадськими
формуваннями СДІМ Заводського РВ ЗМУ
ГУМВС в Запорізькій області фактично у
вказаному підрозділі не працював, а
згідно пояснень опитаних, повинен був
виконувати службові обов`язки у
Жовтневому РВ ЗМУ ГУМВС в області,
однак на роботу не виходив, службові
обовязки не виконував.

Порушення було допущено керівництвом
Заводського та Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС
в області в особі ОСОБА_8., Богданова
І.Ю., Васильєва Ч.С., Грабовського С.М., що
виразилось у підготовці відповідних
документів, на підставі яких ОСОБА_2
призначено на посаду в іншому
підрозділі, а також невжиття заходів
щодо усунення вказаного порушення та
використання працівника відповідно до
фактично займаної посади.

Одночасно із цим встановлено, що в
період з 13.04.2010 по 13.09.2011 та з 13.09.2011
ОСОБА_2 на службу до Заводського,
Жовтневого РВ ЗМУ не виходив, посадові
обовязки не виконував, однак отримував
заробітну плату, що стало можливим
унаслідок невиконання ОСОБА_8. та
Грабовським С.М. своїх функціональних
обовязків.

Крім того, згідно висновку службового
розслідування відносно працівників
ГУМВС України в Запорізькій області
від 14.10.201р. встановлено, що саме ОСОБА_1
домовлявся з керівництвом Токмацького
МВ ГУМВС та Заводського РВ ЗМУ ГУМВС
щодо перебування ОСОБА_2 на посадах у
вказаних підрозділах, за умови того, що
останній нібито буде працювати у
Жовтневому РВ ЗМУ. Своїми діями позивач
створив умови, завдяки яким ОСОБА_2
тривалий час не виходив на службу та не
виконував свої посадові обовязки, при
цьому отримував заробітну плату, скоїв
вчинок, що дискредитує звання
працівника міліції. Службовим
розслідуванням також встановлено, що
позивачем введено в оману одночасно
керівництво Жовтневого РВ ЗМУ,
Токмацького МВ ЗМУ ГУМВС щодо місця
роботи ОСОБА_2

Як встановлено судом перщої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
під час проведення службового
розслідування, 06.10.2011р., ОСОБА_1
власноруч двічі давав пояснення
стосовно проходження служби ОСОБА_2, у
яких, зокрема, зазначив, що під час
виконання обов'язків заступника
начальника Жовтневого РВ ЗМУ з
кадрового забезпечення ним було
прийнято рішення щодо використання
ОСОБА_2 у роботі кадрового сектору «при
этом посадив на передержку в
Токмакский ГО на имеющиеся вакантные
должности». «В 2009г. ОСОБА_2 был назначен
участковым инспекором Токмакского ГО
на небольшой срок, при этом проходил
дальнейшую службу в Жовтневом РО.
После того как стало необходимо
освободить должность участкового в
Токмакском ГО, я договорился и.о
замест-начал. кадров Заводского РО о
том, чтобы он проходил дальнейшую
службу в их подрозделении. (ОСОБА_8)
»(а.с.110,112).

Порядок проходження служби особовим
складом міліції регламентується
Законом України "Про міліцію",
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ та
Дисциплінарним статутом ОВС України,
затвердженим Законом України від 22.02.2006
року № 3460-ІV.

Як пояснили позивач та представник
відповідача, нормативні акти , що
регулюють порядок проходження служби в
органах внутрішніх справ, не
визначають такого поняття як
«передержка»та не передбачають
можливості несення служби на умовах,
які створювались для ОСОБА_2

Матеріали справи свідчать, що позивач,
як колишній працівник служби кадрового
забезпечення, знав законодавчо
визначений порядок проходження служби
в органах внутрішніх справ. А отже, йому
було відомо про порушення названого
порядку під час переведень ОСОБА_2, які
сприяли невиконанню останнім
службових обов'язків та
безпідставному отриманню заробітної
плати.Однак, позивач не вжив заходів
щодо усунення названих порушень, а
навпаки, сприяв названим переведенням
шляхом особистих контактів з іншими
посадовими особами органів внутрішніх
справ.

Здійснення особистих контактів між
працівниками ( посадовими особами)
органів внутрішніх справ, метою яких є
сприяння порушенням порядку
проходження служби, є діями, що
дискредитують названих працівників,
незалежно від того, чи є в таких діях
склад злочину чи дисциплінарного
проступку. Отже, звільнення ОСОБА_1 у
запас на підставі п.66 (за дискредитацію)
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ слід визнати
обґрунтованим.

Згідно ст..18 Закону «Про
міліцію»порядок та умови проходження
служби в міліції регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ст. 66 Положення, особи
рядового і начальницького складу, які
скоїли вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ. При цьому звільнення
проводиться з урахуванням вимог пункту
62 цього Положення.

Пунктом 62 згаданого Положення
передбачено, що звільнення осіб
рядового і начальницького складу зі
служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил СРСР (з
постановкою на військовий облік), якщо
звільнені особи не досягли граничного
віку, встановленого Законом СРСР «Про
загальну військову повинність»для
перебування в запасі осіб, які мають
військові звання і за станом здоров'я
придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи
досягли граничного віку, встановленого
Законом СРСР «Про загальну військову
повинність»для перебування в запасі
осіб, які мають відповідні військові
звання або визнані
військово-лікарськими комісіями
непридатними за станом здоров'я до
військової служби (із зняттям з
військового обліку

Отже, звільнення ОСОБА_1 у запас на
підставі п.66 (за дискредитацію)
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ слід визнати
обґрунтованим та таким,що не
суперечить законодавству.

При цьому суд не бере до уваги доводи
позивача про порушення відповідачем
строку накладення на нього заходів
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення, оскільки звільнення
працівників органів внутрішніх справ
на підставі пункту 66 (за дискредитацію
звання рядового і начальницького
складу) Положення не є дисциплінарним
стягненням. Тому до спірних
правовідносин не підлягає
застосуванню стаття 16 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, затвердженого Законом України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України», якою
визначений порядок накладення
дисциплінарних стягнень. При цьому
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що діюче законодавство
виходить з широкого розуміння
відповідальності державних органів та
посадових і службових осіб.Так,
Конституція України передбачає
дострокове припинення повноважень
Верховної Ради України, Конституцією
та законами передбачено відставку
голів місцевих державних
адміністрацій у разі висловлення їм
недовіри, дострокове припинення
повноважень місцевих рад, що припиняє
діяльність і трудові відносини
посадових осіб названих органів.Отже,
суд не вбачає підстав для неможливості
застосування п.66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України,

Враховуючи вищевикладене та
проаналізувавши положення чинного
законодавства, оцінивши встановлені у
судовому засіданні факти та наявні
матеріали справи, суд вважає, що дії
ГУМВС України в Запорізькій області
при звільненні позивача та виданні
наказу № 379 о/с дск від 31.10.2011 по
особовому складу, яким капітана
міліції ОСОБА_1 звільнено у запас
Збройних Сил України, за п. 66 (за
дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, є законними
та обґрунтованими, а сам наказ
винесений з дотриманням вимог чинного
законодавства та у межах повноважень, у
звязку з чим підстави для його
скасування відсутні.

Слід також зазначити, що вимоги
про стягнення на користь позивача
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу заявлено до неналежного
відповідача, оскільки матеріали справи
свідчать, що ОСОБА_1 працював та
звільнився з посади старшого
оперуповноваженого відділу боротьби з
незаконним обігом наркотиків
Запорізького міського управління
ГУМВС України в Запорізькій області.
Відповідно до наказу УМВС України в
Запорізькій області №500 від 27.09.2007 «З
організаційно -штатних
питань»зазначена посада входить у
штати апарату Запорізького міського
управління. Згідно довідки АА №067052 з
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
Запорізьке міське управління ГУ МВС
України в Запорізькій області має
статус юридичної особи.

Отже, рішення суду першої інстанції
відповідає діючому законодавству та не
суперечить фактичним обставинам
справи.

На підставі викладеного,
керуючись ст.200 КАС, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення. Постанову
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 30 січня 2012р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена
відповідно дост.212 КАС України.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
А.А. Щербак