Справа № 0311/2208/12
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р.
Справа № 876/8143/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого:
Довгополова О.М.,

суддів:
Гудима Л.Я., Cвятецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області на постанову
Маневицького районного суду
Волинської області від 11 квітня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про зобов'язання виплатити
підвищення до пенсії дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2011 року позивач звернулася до
суду з позовом, у якому просила
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі
Волинської області нарахувати та
виплатити недоплачене підвищення до
пенсії відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за шість місяців, що передують
даті звернення до суду з
адміністративним позовом, зобов'язати
відповідача виплатити недоплачене
підвищення до пенсії як дитині війни за
періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з
22.05.2008 року по 30.11.2008 року відповідно до
постанови Маневицького районного суду
від 30 березня 2009 року.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 11 квітня 2011
року позов задоволено частково:
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі
Волинської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії, встановленого ст.
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнобов»язкове державне пенсійне
страхування», за період з 06 лютого 2011
року по 22 липня 2011 року з урахуванням
виплачених сум; зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області провести виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії, встановленого ст.
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", за періоди з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року
з урахуванням виплачених сум. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач. В апеляційній
скарзі покликається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову, якою
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог. Апеляційну скаргу
мотивує тим, що фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій
здійснювалось в розмірах передбачених
Законами України "Про Державний бюджет
України"на відповідний рік та в межах
передбачених на це видатків, а суд не
з'ясував, чи були перераховані на
рахунки відповідача кошти для виплати
соціальних виплат особам, які мають
статус дітей війни.

Враховуючи те, що постанова суду
першої інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відмову в її
задоволенні, враховуючи наступне.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 30 березня
2009 року зобов'язано відповідача
провести нарахування підвищення до
пенсії позивачу за періоди з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008
року в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком на підставі положень ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначена постанова Маневицького
районного суду Волинської області
набрала законної сили.

Головним державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Маневицького районного управління
юстиції Козюк Т.І. прийнято постанову
про закінчення виконавчого
провадження від 24 лютого 2011 року щодо
нарахування підвищення до пенсії
позивачу за періоди з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком.

Оскільки суд не зобов'язав відповідача
здійснити виплату зазначеного
підвищення до пенсії, відповідачем
відмовлено ОСОБА_1 у виплаті підвищення
пенсії як дитині війни.

Право ОСОБА_1 на отримання підвищення
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за періоди з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 30.11.2008 року
встановлене зазначеною вище
постановою Маневицького районного
суду Волинської області, яка набрала
законної сили, тому відповідно до ч. 2
ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України зазначені
обставини під час розгляду даної
адміністративної справи не
досліджуються.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що
передбачене ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" право
позивача на отримання підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, може бути реалізоване лише у
випадку фактичної виплати їй такого
підвищення.

Тому відмова відповідача виплатити
ОСОБА_1 нараховане їй підвищення до
пенсії як дитині війни в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни"за періоди з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по
30.11.2008 року є неправомірною, оскільки
порушує право позивача на отримання
передбаченої законодавством та
встановленої судом соціальної виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" нараховані суми
пенсії, не отримані з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі
Волинської області нарахувати та
виплатити недоплачене підвищення до
пенсії як дитині війни за шість
місяців, що передують даті звернення до
суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" від
18.11.2004 року № 2195 (далі - Закон № 2195) дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої, у свою чергу, обчислюється
за правилами, встановленими частиною 1
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Враховуючи, що відповідно до
законодавства держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
підвищення до пенсії та поклала
виконання цього обов'язку на
центральний орган виконавчої влади -
Пенсійний фонд України, який діє через
свої місцеві органи, що входять в його
систему, але вони не вчинили необхідних
дій для нарахування цих коштів та їх
виплати, суд першої інстанції вірно
зазначив про те, що вони не виконали
своїх повноважень без поважних причин.

Наявність у позивача права на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
є визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (стаття 46
Конституції України).

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Доводи апелянта про неправильне
застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами лише цього
Закону, чинним законодавством інший
мінімальний розмір пенсії не
визначений, тому слід застосовувати
цей розмір.

При цьому, відповідно до частини 2
статті 99 КАС України (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин та розгляду справи в
суді першої інстанції) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Пунктом 7 частини першої Закону України
від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання про те, яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
вирішення спорів зазначеної категорії,
судам необхідно надавати перевагу тій
із них, що прийнята пізніше. У цих
правовідносинах така норма міститься у
Законі України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік».

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

До набрання чинності зазначеною
постановою Кабінету Міністрів України,
тобто до 23 липня 2011 року, при вирішенні
справ цієї категорії щодо розміру
підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, дітям
війни застосуванню підлягають
положення статті 6 Закону № 2195.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню у частині нарахування та
виплати підвищення до пенсії за період
з 06 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року.

Встановлено, що у період з 23.07.2011 року
управління Пенсійного фонду діяло
відповідно до постанови від 6 липня 2011
року № 745 «Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», його дії є
правомірними, а тому відсутні підстави
для задоволення позовних вимог у цій
частині.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що є підставою для залишення її без
змін; доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, у зв'язку
з чим така не задовольняється.

Одночасно колегія суддів зазначає, що
оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до ч. 10 цієї статті
ухвала апеляційного суду є остаточною
і оскарженню не підлягає.

Керуючись статями 99, 195, 197 ч. 1 п. 2, ст.ст.
198, 200, 205 ч. 1, ст.ст. 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області залишити без задоволення.

Постанову Маневицького районного суду
Волинської області від 11 квітня 2011 року
у справі № 0311/2208/2012 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про зобов'язання виплатити
підвищення до пенсії дитині війни -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної з моменту її
постановлення.

Ухвала остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.М. Довгополов

Судді:
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький