Справа № 826/16121/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 листопада 2014 року 12:46
№ 826/16121/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Амельохіна В.В., суддів: Аблова Є.В.,
Кобилянського К.М., при секретарі
Грабовському В.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом до третя особаМіністерства
охорони здоров'я України Державної
фінансової інспекції України
Генеральна прокуратура
Українипровизнання протиправною та
скасування п. 2, 4 вимоги від 19.09.2014р.
№04-14/1299,за участю:

представника позивача - Дяк Ю.М.

представника відповідача - Чорна Ю.О.

третьої особи - Сіромашенко Р.Л.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 26 листопада 2014
року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Міністерство охорони здоров'я України
(далі по тексту - позивач) звернулось з
позовом до Державної фінансової
інспекції України (далі по тексту -
відповідач), третя особа - Генеральна
прокуратура України про визнання
протиправною та скасування вимоги
відповідача від 19.09.2014р. №04-14/1299 (вх.
№19/2483 від 26.09.2014р.) в частині пунктів 2 та
4.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржувана в частині
вимога прийнята необґрунтовано, а тому
підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що
оскаржувана вимога в частині п. 2 та 4
прийнята правомірно.

Третя особа проти позову заперечила з
підстав, що й відповідач.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачем на підставі ухвали
Печерського районного суду міста Києва
від 11.06.2014р., за зверненням Генеральної
прокуратури України від 14.07.2014р.
№17/1/3-32909-14 проведено позапланову
виїзну ревізію окремих питань
фінансово - господарської діяльності
МОЗ України за період з 01.01.2012р. по
31.12.2013р. за результатами якої складено
акт ревізії від 15.08.2014р. №04-21/19.

Ревізія проведена на підставі
постанови Генеральної прокуратури
України про призначення позапланової
виїзної ревізії від 11.07.2014р.

На підставі встановлених
порушень відповідачем 19.09.2014р. винесено
вимогу №04-14/1299 про усунення недоліків
виявлених під час ревізії.

Позивач вважає вимогу Державної
фінансової інспекції України від
19.09.2014р. №04-14/1299 протиправною в частині
пункту 2 та 4.

Так, пунктом 2 вимоги від 19.09.2014р.
№04-14/1299 зазначено, «Зокрема МОЗ України
усупереч забороні на реалізацію,
зберігання та застосування
вищезазначених препаратів, яка
тимчасово унеможливлює виконання
ПАТ«Фармстандарт-Біолік» умов
укладених договорів щодо поставки
імунобіологічних препаратів,
перераховано попередню оплату за цими
договорами у сумі 6 481 594,72грн., які
відповідно до ч. 1 ст. 57 Бюджетного
кодексу України підлягають у разі їх
невикористання поверненню в дохід
державного бюджету, чим завдано шкоди
державі у вказаному розмірі.

Станом на 08.08.2014 Міністерством
проведено претензійно-позовну роботу
щодо повернення ПАТ
«Фармстандарт-Біолік» сум попередньої
оплати. Станом на 08.08.2014 сума, яка
підлягає поверненню з урахуванням
індексу інфляції становить 7 406
054,34гривень. У зв'язку з чим вимагаємо:

згідно вимог законодавства
забезпечити повернення ПАТ
«Фармстандарт Біолік» сум попередньої
оплати з урахуванням індексу
інфляції.».

Відповідно до частини першої статті 57
Бюджетного кодексу України не пізніше
31 грудня поточного бюджетного періоду
або останнього дня іншого бюджетного
періоду центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів, закриває всі рахунки,
відкриті у поточному бюджетному
періоді для виконання бюджету. Залишки
коштів державного бюджету на кінець
бюджетного періоду установ України,
які функціонують за кордоном, на
рахунках, відкритих у банківських
установах країн їх місцезнаходження,
зберігаються на таких рахунках для
здійснення видатків у наступному
бюджетному періоді відповідно до
кошторисів. Порядок закриття рахунків
поточного бюджетного періоду та
відкриття рахунків наступного
бюджетного періоду визначається
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
бюджетної політики. За виняткових
обставин член Кабінету Міністрів
України, відповідальний за формування
та реалізацію державної бюджетної
політики, або особа, яка виконує його
обов'язки, може визначити інший термін
закриття рахунків, який має настати не
пізніш як через п'ять робочих днів
після закінчення бюджетного періоду.

На думку суду, зазначена норма, не може
застосовуватись до спірних
правовідносин, оскільки відповідачем
під час проведення ревізії не було
встановлено жодних порушень МОЗ
України законодавства під час
проведення процедур відкритих торгів
та укладання договорів про закупівлю
за державні кошти укладених з
постачальником.

Так, Міністерство охорони здоров'я
України, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 17.03.2011р.
№298 є головним розпорядником коштів,
передбачених у державному бюджеті для
виконання програм та здійснення
централізованих заходів з охорони
здоров'я.

Відповідно до Законів України «Про
державні цільові програми» та «Про
здійснення державних закупівель» в 2012
році між Міністерством охорони
здоров'я України та ПАТ «Фармстандарт
Біолік» укладено договори про
закупівлю товарів за державні кошти
(постачання товару).

В п. 43. Договорів передбачено, що
замовник (Міністерство) має право
здійснити попередню оплату, яка
здійснюється відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 09.10.2006 р.
№ 1404.

МОЗ України з метою уникнення зриву
державного замовлення за державною
бюджетною програмою перерахував 18.12.2012
на рахунок відповідача передоплату по
всім договорам.

Претензійна-позовна робота щодо
повернення попередньої оплати у 2013
році не здійснювалась, як повідомив
представник позивача через
необхідність вакцин для країни.

Відповідно п. 3 Положення МОЗ,
затвердженого Указом Президента
України від 13.04.2011р. №467/2011, основними
завданнями МОЗ України є формування та
забезпечення реалізації державної
політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до п. 6.2 Положення про МОЗ
України, міністерство розробляє та
організовує виконання державних
комплексних та цільових програм
охорони здоров'я.

Головним державним пріоритетом для МОЗ
України є забезпечення закупівлі і
поставки до закладів охорони здоров'я
імунобіологічних препаратів
відповідно до затвердженого календаря
профілактичних щеплень.

Представник позивача в судовому
засіданні повідомив, що оскільки в
Україні зареєстровано вакцини
дифтерійно-правцевої групи (АДП, АДП-М,
АД-М, АКДП) лише одного виробника - ПАТ
«Фармстандарт-Біолік», а не виконання
умов договорів в частині оплати
наприкінці бюджетного року та
відповідно подальшого їх розірвання,
не дало б можливості забезпечити
закупівлю та поставку
Імунобіологічних препаратів. МОЗ вже
третій рік поспіль не моє можливості
закупити вакцини АДП, АДП-М, АД-М, АКДП.
Конкурсні торги за цими вакцинами у 2013
році не відбулися сім разів, в 2014 році
не відбулися взагалі. Тому, через
відсутність альтернативи та
необхідності проведення належної
імунізації населення саме отримання
вакцин від постачальника, а не
повернення попередньої оплати, було
пріоритетним за умов, що не суперечило
законодавству України.

Тому фахівцями ДП "Укрвакцина" та
юридичного управління МОЗ було
проведено претензійну позовну роботу
щодо нарахування та сплати штрафних
санкцій за порушення умов договорів,
потім - зобов'язання ПАТ «Фармстандарт
Біолік» здійснити поставку
імунобіологічних препаратів
відповідно до договорів, а у зв'язку з
невиконанням судових рішень щодо
вищезазначених вимог - проведено
претензійно-позовну роботу щодо
розірвання договорів та повернення
коштів передплати з врахуванням
штрафних санкцій та інфляційних
витрат.

Щодо здійснення 18 грудня 2012 року
попередньої оплати за вищезазначеними
договорами слід зазначити наступне.

Лист Державної служби України з
лікарських засобів №28435-1.1/3.0/17-12 від
17.12.2012 про заборону ПАТ «Фармстандарт
Біолік» реалізації (торгівлі),
зберігання та застосування
імунологічних препаратів, які є
предметом договорів про закупівлю,
надійшов до МОЗУ 18.12.2012 за
реєстраційним номером 19/2360.

В свою чергу, питання про здійснення
передплати по договорам перебувала на
розгляді в МОЗ ще з 13.12.2012 відповідно до
поданих ПАТ «Фармстандарт Біолік»
звернень, в яких зазначено гарантія
постачання в грудні 2012 року.

ПАТ «Фармстандарт-Біолік» регулярно
приймало участь у конкурсних
закупівлях, що проводилися МОЗ України
протягом останніх 5 років. Так, згідно
статистичних даних, у 2009 році було
укладено договори на загальну суму
близько 2 млн. грн., у 2010 році - на суму 7
млн. грн., у 2011 році - на суму 15 млн. грн., у
2012 році - на суму 15 млн. грн.

Таким чином, ПАТ «Фармстандарт-Біолік»
являлось постійним учасником торгів, з
огляду на що МОЗ України не виникало
жодних претензій щодо якості
продукції, що поставлялася вказаним
підприємством та дотримання строків
поставок та умов договорів.

Тому звернення ПАТ «Фармстандарт
Біолік» були задоволені і відповідно
до п. 4.2. договорів 18.12.2012 МОЗ було
здійснено передплату у встановленому
порядку.

Після реєстрації 18.12.2012 Листа
Держлікслужби від 17.12.2012 в канцелярії
Міністерства, даний лист був наданий на
ознайомлення та розпису Міністру
охорони здоров'я України. Лист
розписано 18.12.12 р. безпосередньо
Міністром охорони здоров'я України на
директора Державного підприємства
"Державний експертний центр МОЗ
України", ОСОБА_5

Таким чином, на опрацювання до
посадових осіб МОЗ лист не надходив.
Даний факт зафіксовано в ході
службової перевірки МОЗ, яку проведено
в рамках перевірки Генеральної
прокуратури України (лист від 01 лютого
2013 року №07/1/1-16060-12) з метою надання
висновку стосовно підстав для оплати
рахунків фактур ПАТ
«Фармстандарт-Біолік» за
імунобіологічні препарати.

Для цього наказом МОЗ України від 06
лютого 2013 року №22-Адм створено
відповідну Робочу групу. Після
опрацювання відповідних документів
виявлено, що під час здійснення
передплати посадовим особам МОЗ
України не було відомо про факт
заборони, а також, що Замовником (МОЗ
України) здійснено попередню оплату за
вказаними договорами в рамках чинного
законодавства (лист від 14 лютого 2013
року №13-06/13).

Частиною другою статті 22 ЦК України
визначено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

З юридичного аналізу даної статті та
судової практики можливо зробити
висновок, що загальне поняття "збитки"
складається із двох складових.

По-перше, це так звана "реальна шкода",
під якою розуміється дві групи витрат:

1) витрати, які особа зазнала у зв'язку
із знищенням або пошкодженням речі.
Тобто мова йдеться про ті фактичні
витрати, які вже зроблені особою.

2) витрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права. Тут мається до увазі
перш за все вартість ремонту речі,
причому як такого, який особа вже
зробила та може підтвердити проведені
витрати відповідними документами, так
і такого, який особа ще має зробити.
Також під дане визначення підпадають
ті грошові штрафні санкції, які
потерпілий сплатив або має сплатити у
зв'язку із невиконання ним зобов'язання
перед третьою особою, якщо таке
невиконання є наслідком порушення його
цивільного права.

Оскільки попередня оплата здійснена
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 09.10.2006 р. № 1404 та
на меті було виконання бюджетної
програми по забезпеченню населення
лікарськими засобами (вакцинами) то
здійснена передплата на думку суду, не
може розцінюватись як збитки
(матеріальна шкода).

По-друге, поняття "збитки" включає в
себе упущену вигоду, під якою
розуміються доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене. В даному випадку мова йдеться
не про реальні втрати особи, які вона
зробила або зробить, а про ті доходи,
які вона недоотримає внаслідок
порушення її цивільного права.

Оскільки передплата була здійснення в
рамках відповідного договору поставки,
кошти були використані за цільовим
призначенням, передплата була
спрямована на реальне настання
наслідків (отримання товару), договір
поставки не мав на меті отримання
прибутку то здійснена передплата також
не може розцінюватись як нанесення
збитків.

Згідно положень частини третьої статті
19 БК України учасниками бюджетного
процесу є органи, установи та посадові
особи, наділені бюджетними
повноваженнями (правами та обов'язками
з управління бюджетними коштами).

Отже, ПАТ «Фармстандарт-Біолік» не є
суб'єктом бюджетних правовідносин у
розумінні частини третьої статті 19 БК
України.

Правовідносини МОЗ України з боржником
ПАТ «Фармстандарт-Біолік» носять
цивільно-правовий характер.

Станом на 31 грудня 2012 року попередня
оплата була здійснена постачальнику в
порядку визначеному законодавством та
умовами договорів, а отже зазначені
кошти були відсутні на рахунках МОЗ
України відкритих у Державній
казначейській службі України та не
могли бути повернуті в порядку
визначеному положеннями статті 57 БК
України.

Так, статтею 16 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) встановлено,
що кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права;
визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

З метою захисту інтересів держави,
забезпечення правопорядку у сфері
господарювання, впливу на суб'єкта
господарювання, який порушив
зобов'язання перед державою, а також з
метою поповнення доходів загального
фонду Державного бюджету України
Міністерство охорони здоров'я України
здійснює претензійно-позовну роботу
спрямовану на стягнення з
Постачальника штрафних санкцій (пені
та штрафу) нарахованих за неналежне
виконання договору та сум попередньої
оплати за договорами про закупівлю за
державні кошти з урахуванням індексу
інфляції.

Положеннями частини першої статті 255 ЦК
України встановлено, що якщо строк
встановлено для вчинення дії, вона може
бути вчинена до закінчення останнього
дня строку. У разі, якщо ця дія має бути
вчинена в установі, то строк спливає
тоді, коли у цій установі за
встановленими правилами припиняються
відповідні операції.

Так, згідно положень статей 256, 257 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень пункту 1 частини
другої статті 258 ЦК України до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
застосовується позовна давність в один
рік.

З матеріалів справи вбачається,
що позивачем проведено в порядку та в
строки визначені законодавством
претензійно-позовну роботу по
поверненню сум попередньої оплати з
урахуванням індексу інфляції і
судовими рішеннями Господарського
суду Харківської області від 21.05.2014 по
справі № 922/1256/14; від 15.05.2014 по справі №
922/1258/14; від 14.05.2014 по справі № 922/1255/14; від
12.05.2014 по справі № 922/1259/14; від 12.05.2014 по
справі № 922/1259/14, які набрали чинності.

Сума передплати за договорами про
закупівлю за державні кошти з
урахуванням індексу інфляції стягнута
з ПАТ «Фармстандарт Біолік» на користь
МОЗ України в повному розмірі та
переховані до державного бюджету.

Також за порушення умов договорів про
закупівлю за державні кошти з ПАТ
«Фармстандарт Біолік» в судовому
порядку стягнуто штрафні санкції на
користь МОЗ України, які сплачені
боржником та перераховані до
державного бюджету.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного, суд приходить до
висновку, що позивач діяв у
відповідності до норм законодавства
України, а тому пункт 2 вимоги є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Пунктом 4 вимоги від 19.09.2014р. №04-14/1299
зазначено, що «Ревізією встановлено, що
в порушення п. 23 ст. 29 Бюджетного
кодексу України від 08.07.2010 №2456-VІ та ст.
230 Господарського Кодексу України у
зв'язку з відсутністю належного
контролю з боку юридичного відділу за
проведенням претензійної та позовної
роботи, ДП «Укрвакцина» не проведено
нарахування штрафів та пені за
порушення графіків поставки
передбачених договором від 20.12.2011
№424/21-24 укладеним з ПрАТ «Альба
Україна», у результаті чого державним
бюджетом недоотримано коштів на суму
63642,15 гривень.

Зв'язку з чим вимагаємо:

- провести в повному обсязі
претензійно-позовну роботу щодо
стягнення суми штрафних санкцій з ПрАТ
«Альба Україна» за невиконання ним
умов договорів про поставку лікарських
засобів та виробів медичного
призначення на суму 63642,15 гривень;

- у разі неможливості стягнення з ПрАТ
«Альба Україна» суми штрафних санкцій,
стягнути кошти у зазначеній сумі з
осіб, які допустили дане порушення, та
перерахувати їх до державного
бюджету».

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, для закупівлі
антиретровірусного препарату
невірапін укладено договір від 20.12.2011 №
424/21-24 на суму 251550,00 грн. між МОЗ України
в особі заступника МОЗ України -
керівника апарату Калішенко Г.М, з
однієї сторони (далі - Замовник) та ПрАТ
«Альба Україна» в особі Голови
Правління Коржикова О.П. з іншої
сторони (далі - Постачальник).

Згідно графіку поставки (додаток 2 до
договору) поставка антиретровірусного
препарату невірапін передбачена в
термін до 90 днів від проведеної
передоплати, яку було здійснено 29.12.2011
на суму 251 550,00 гривень.

Графік поставки згідно договору -
грудень 2011 року.

Попередня оплата на суму 251 550,00 грн.
була здійснена 29 грудня 2011 року.

Згідно додаткової угоди від 30 грудня 2011
року №1 ПрАТ «АЛЬБА УКРАЇНИ»
зобов'язане було здійснити поставку
протягом 90 днів з моменту здійснення
попередньої оплати. Так, кінцевий строк
поставки становив 28 березня 2012 року.

Поставка в повному обсязі відбулась 25
квітня 2012 року.

Прострочення виконання умов договору
постачальником становить 26
календарних дні.

ДП «Укрвакцина» МОЗ України виставлено
претензію:

1) №01.05.20-05/843 від 20 серпня 2014 року на суму
7 043,40 грн., у розмірі 0,1 відсотка від
вартості непоставленого товару за
кожний день прострочення поставки
Товару відповідно до законодавства та
пункту 7.2. Договору.

Нараховані штрафні санкцій сплачені в
повному обсязі 21.08.2014.

Штраф у розмірі 7% (семи відсотків) від
вартості непоставленого (неприйнятого)
Товару за прострочення понад 30
(тридцять) календарних днів з
постачальнику не нараховувався,
оскільки прострочення склало менше 30
календарних днів.

Відповідно до положень статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Наслідки порушення зобов'язання
передбачені статтею 611 ЦК України та
частиною першою статті 230 ГК України.
Згідно норм зазначених статей, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

При цьому стаття 549 ЦК України визначає
неустойку (штраф, пеню) як грошову суму
або інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Відповідно до пункту 7.2. Договору у
випадку затримки поставки товару понад
термін встановлений пунктом 5.1.
Договору постачальник сплачує
Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка
від вартості непоставленого товару за
кожний день прострочення поставки
Товару, а за прострочення понад 30
(тридцять) календарних днів з
постачальника додатково
стягується штраф у розмірі 7% (семи
відсотків) від вартості непоставленого
(неприйнятого) Товару, а у разі
здійснення попередньої оплати
Постачальник, крім сплачених штрафних
санкцій, повертає Замовнику кошти з
урахуванням індексу інфляції.

Положеннями статті 599 ЦК України
встановлено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 218 ГК України,
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинення ним
правопорушення у сфері господарювання.

Оскільки прострочення виконання
зобов'язань за договором склало менше 30
календарних днів, штраф у розмірі 7%
(семи відсотків) від вартості
непоставленого (неприйнятого) Товару
за прострочення понад 30 (тридцять)
календарних днів з постачальника не
підлягає нарахуванню.

Крім того, відповідно до положень
пункту 1 частини першої статті 8 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» орган державного фінансового
контролю: здійснює державний
фінансовий контроль та контроль за:
виконанням функцій з управління
об'єктами державної власності;
цільовим використанням коштів
державного і місцевих бюджетів;
цільовим використанням і своєчасним
поверненням кредитів (позик), одержаних
під державні (місцеві) гарантії;
складанням бюджетної звітності,
паспортів бюджетних програм та звітів
про їх виконання (у разі застосування
програмно-цільового методу у
бюджетному процесі), кошторисів та
інших документів, що застосовуються в
процесі виконання бюджету; станом
внутрішнього контролю та внутрішнього
аудиту у розпорядників бюджетних
коштів; усуненням виявлених недоліків
і порушень.

Положеннями статей 2 та 10 зазначеного
Закону визначено вичерпний перелік
прав та завдань органу державного
фінансового контролю.

Аналіз статей 2 та 10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» дає
можливість зробити висновок, що у
відповідача відсутня компетенція у
сфері перевірки порядку ведення
підконтрольними організаціями
претензійно-позовної роботи і посадові
особи відповідача не мають компетенції
робити за результатами проведених ним
ревізій висновки щодо порушення або
додержання керівником підконтрольної
установи вимог процесуального
законодавства.

Таким чином, статтями 2 та 10 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» передбачені компетенція та
завдання відповідача, з яких
вбачається, що до завдань Державної
фінансової інспекції України не
входить ревізія дотримання
законодавства при нарахуванні та
стягнення з боржників штрафних санкцій
в порядку визначеному процесуальним
законодавством, а здійснення контролю
за порядком здійснення правової (в тому
числі ведення претензійно-позовної
роботи) в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, покладено
законодавцем на інші компетентні
органи.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позивач діяв
у відповідності до норм законодавства
України, а тому пункт 4 вимоги є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Слід також зазначити, що ревізія МОЗ
України була проведена на підставі
постанови Генеральної прокуратури
України про призначення позапланової
виїзної ревізії від 11.07.2014р. щодо
порушення службовими особами МОЗ
України вимог Закону України «Про
здійснення державних закупівель»,
зловживаючи своїм службовим
становищем в інтересах третіх осіб,
закуповували за державні кошти
імунобіологічні препарати, лікарські
засоби, вироби медичного призначення і
обладнання за суттєво завищеними
цінами, що призвело до розтрати
бюджетних коштів за попередніми даними
на суму 63,5млн.грн., що є особливо
великим розміром.

Проте, ревізією встановлені порушення
МОЗ України зовсім з інших питань, ніж
передбачені вказаною постановою
Генеральної прокуратури України про
призначення позапланової виїзної
ревізії від 11.07.2014р.

Факти встановлені постановою
Генеральної прокуратури України про
призначення позапланової виїзної
ревізії від 11.07.2014р., не знайшли свого
підтвердження під час ревізії.

Ревізією встановлені інші порушення,
які є предметом розгляду в даній
справі.

З урахуванням вищевикладеного,
суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
Міністерства охорони здоров'я України,
відповідач як суб'єкт владних
повноважень, в свою чергу не довів
правомірності прийняття оскаржуваної
вимоги від 19.09.2014р. №04-14/1299 в частині
пунктів 2 та 4, а тому позовні вимоги
підлягаю задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Міністерства охорони здоров'я України
задовольнити повністю.

Визнати протиправною та
скасувати вимогу Державної фінансової
інспекції України від 19.09.2014р. №04-14/1299 в
частині пунктів 2 та 4.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови
виготовлений 03.12.2014р.

Головуючий суддя
В.В. Амельохін

Судді:

Є.В. Аблов

К.М. Кобилянський