Справа № 804/9750/14
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2014 р. справа № 804/9750/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Прудника С.В.

при секретарі судового засідання
Крюкової
О.В.

за участю сторін:

позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Волошиної
В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
повністю податкового
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 14.03.2014 р., рішення про застосування
штрафних санкцій № 3/17-3 від 14.03.2014 р., та
вимоги про сплату боргу (недоїмки) №
Ф- від 04.07.2014 р., -

ВСТАНОВИВ :

11 липня 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1, позивач) звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі - Лівобережна ОДПІ,
відповідач), в якому просить суд
визнати протиправними та скасувати
повністю прийняті Лівобережною ОДПІ
податкове повідомлення-рішення №
від 14.03.2014 р., рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску № 3/17-3 від 14.03.2014 р., вимогу про
сплату боргу (недоїмки) № Ф- від
04.07.2014 р.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначає, що податковою
інспекцією була проведена
документальна планова невиїзна
перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р.,
дотримання вимог законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 р. по
31.12.2013 р., за результатами якої складено
акт, висновки якого щодо заниження суми
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб, заниження ПДВ та
заниження єдиного соціального внеску,
що нараховується на суму чистого
оподаткованого доходу є хибними, не
ґрунтуються на дійсних фактичних
обставинах та зроблені у зв'язку з
невірним застосуванням норм
податкового законодавства, без
належного дослідження наданих
позивачем до перевірки первинних
документів, у зв'язку із чим податкове
повідомлення-рішення № від 14.03.2014
р., рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску № 3/17-3 від
14.03.2014 р. та вимогу про сплату боргу
(недоїмки) № Ф- від 04.07.2014 р.,
прийняті на підставі даного акту, є
незаконними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14.07.2014 р.
відкрито провадження у
адміністративній справі, та призначено
справу до розгляду у відкритому
судовому засіданні (том 1, а.с. 1).

У судове засідання 26.09.2014 р. з'явились
позивач та представник відповідача.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав та просив задовольнити його
з підстав, викладених у позовній заяві,
скасувавши оскаржувані рішення
відповідача.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував у
зв'язку із його необґрунтованістю з
підстав, викладених у запереченнях, в
яких він зазначає, що перевіркою
встановлено порушення п. 177.2, п. 177.4 ст.177
ПК України, внаслідок чого занижено
суму податкових зобов'язань з податку
на доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності на
загальну суму 12464,90 грн., п.4 ч.1 ст.4, п.1 ч.2
ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», в результаті
чого занижено єдиний соціальний
внесок, який нараховується на суму
чистого оподатковуваного доходу на
загальну суму 28835,45 грн., зазначає, що
акт перевірки позивача складений
правомірно, згідно із діючим
законодавством, висновки перевірки
відповідають фактичним обставинам
справи, відтак є цілком обґрунтованими
та доведеними, у зв'язку із чим
податкове повідомлення-рішення №
від 14.03.2014 р., рішення про застосування
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску № 3/17-3 від
14.03.2014 р. та вимога про сплату боргу
(недоїмки) № Ф- від 04.07.2014 р. є
правомірними, а позовні вимоги такими,
що не підлягають задоволенню.

Дослідивши всі документи і матеріали,
заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності 14.07.2008 р.
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради, та з
15.07.2008 р. перебуває на обліку в органах
податкової служби.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що у період з
10.02.2014 р. по 21.02.2014 р. на підставі п.п.20.1.4
п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75,п.77.1 ст.77
Податкового кодексу України, абз. 2 п.1
ст.13 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» та
відповідно до плану-графіка проведення
планових перевірок суб'єктів
господарювання на 1 квартал 2014 року
посадовими особами Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області проведена документальна
планова невиїзна перевірка діяльності
ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів за період з
01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., дотримання вимог
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 р. по 31.12.2013 р., за
результатамиякої складено акт №
866/17-3/НОМЕР_2 від 28.02.2014 р.

Перевіркою встановлено порушення:

1. п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу
України у результаті чого занижено
суму податкових зобов'язань з податку
на доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності на
загальну суму 12464,90 грн., в т.ч. по
періодах: 2011 р. - 4987,58 грн.; 2012 р. - 7477,32
грн.;

2. п.198.1, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України в результаті чого занижено
податок на додану вартість у періоді,
що перевірявся на суму 1232 грн. (березень
2013 року);

3. п.4 ч.1 ст.4, п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.11 ст.8
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», в
результаті чого занижено єдиний
соціальний внесок, що нараховується на
суму чистого оподатковуваного доходу
на загальну суму 28835,45 грн., в т.ч. по
періодах: 2011 р. - 11537,92 грн.; 2012 р. - 17297,53
грн.

За результатами виявлених порушень
податковим органом прийнято:

- податкове повідомлення-рішення
№ від 14.03.2014 р., яким ФОП ОСОБА_1
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на доходи фіз. осіб,
що сплачуються за результатами річного
декларування на суму 15581,12 грн., у тому
числі: за основним платежем - 12464,90 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
3116,22 грн.;

- вимога від 28.02.2014 р. № Ф-1про сплату
боргу (недоїмки) зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування;

- рішення № 3/17-3 від 14.03.2014 р. про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску на суму 2018,66 грн.

Не погоджуючись із винесеними
рішеннями, позивачем було подано
скарги до відповідних органів в
порядку адміністративного оскарження.

Як вбачається із позову та заперечень
відповідача, в ході розгляду скарги
позивача, ГУ Міндоходівм у
Дніпропетровській області для
об'єктивного прийняття рішення за
розглядом скарги, перевірки аргументів
та доводів, викладених у скарзі
платника, для уточнення та
обґрунтування даних, визначених
попередньою перевіркою, призначено
проведення документальної
позаплановою перевірки.

За результатами проведеної
позапланової невиїзної перевірки ФОП
ОСОБА_1 складено акт від 23.04.2014 р.
№1401/17-3/НОМЕР_2.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 17.06.2014 р. № 3954/К/99-99-10-01-03-
податкове повідомлення-рішення №
від 14.03.2014 р. залишене без змін, а
скарга - без задоволення.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 24.06.2014 р. № 4117/К/99-99-10-01-07-15
скарга позивача задоволена частково,
вимога про сплату боргу (недоїмки) від
28.02.2014 р. № Ф-1 скасовано, рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску № 3/17-3 від 14.03.2014 р. - залишено без
змін.

На виконання рішення
МіндоходівУкраїни від 24.06.2014 р. №
4117/К/99-99-10-01-07-15 Лівобережною ОДПІ
принята вимога № Ф- від 04.07.2014 р.
про сплату боргу (недоїмки) зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у сумі
28835,45 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діятилише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п. 21.1 ст. 21 Податкового
кодексу України, посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами та
забезпечувати сумлінне виконання
покладених на контролюючі органи
функцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до Розділу 2.1. Акту
перевірки «Податок на доходи фізичних
осіб від здійснення господарської
діяльності» перевіркою правильності
визначення загального
оподатковуваного доходу,
документально підтверджених витрат,
пов'язаних з діяльністю, чистого
оподатковуваного доходу, встановлено
заниження валового доходу на загальну
суму 49848,80 грн.

Податковим органом зазначено, що на
розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 у 2012
році надійшли грошові кошти на
загальну суму 49848,80 грн., які не були
включені до складу загального
оподатковуваного доходу.

Судом встановлено, що відповідно до
наданих банківських виписок установи
АТ «ОТП Банк», у 2012 р. на власний
банківський рахунок ФОП ОСОБА_1 були
внесені готівкою грошові кошти, за
призначенням платежу «внесення
власних заощаджень» на загальну суму
76540,00 грн. (том 1 а.с. 79-85).

Згідно частини 1 статті 164 Податкового
кодексу України, базою оподаткування є
загальний оподатковуваний дохід, з
урахуванням особливостей, визначених
розділом ІV кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

Пунктом 1 ст.177 Податкового кодексу
України вказано, що доходи фізичних
осіб - підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу.

Базою оподаткування для доходів,
отриманих від провадження
господарської або незалежної
професійної діяльності, є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається відповідно до пункту 177.2
статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу України, об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Пунктом 4 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 3 «Звіт про
фінансові результати», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 31.03.1999 р. № 87, визначено, що доходами
є збільшення економічних вигод у
вигляді надходження активів або
зменшення зобов'язань, які призводять
до зростання власного капіталу (крім
зростання капітатуза рахунок внесків
власників).

Таким чином, до складу загального
оподатковуваного доходу зараховується
виручка, що надійшла фізичній особі -
підприємцю як в грошовій, так і в
натуральній формі від провадження
господарської діяльності, а саме:

- виручка у вигляді безготівкових
грошових коштів, що надійшли на
банківський рахунок чи в готівковій
формі безпосередньо підприємцю чи його
працівникам на місці здійснення
розрахунків (в т.ч. відсотки банку);

- виручка в натуральній
(негрошовійформі);

- суми штрафів і пені, отримані від
інших суб'єктів підприємництва за
договорами цивільно-правового
характеру за порушення умов договорів
та інші доходи, які пов'язані із
здійсненням підприємницької
діяльності.

Отже, власні кошти, які фізична
особа-підприємець зараховує на
розрахунковий розрахунок, не
включаються до складу доходу (виручки у
грошовій та натуральній формі) та не
відобража. Тобто, внаслідок
зарахування особистих коштів на
банківський рахунок відсутні критерії
доходу. Шляхом поповнення власними
коштами власного рахунку здійснюється
заміна одного активу (зобов'язання НБУ
у вигляді паперових грошей) на інший
актив (зобов'язання банку у вигляді
запису на банківському рахунку).

Не відбувається і збільшення власного
капіталу, оскільки сума активів
підприємця в разі внесення власних
коштів на власний рахунок не
змінюється. Внесення власних коштів на
свій підприємницький рахунок має
наслідком збільшення капіталу,
призначеного для здійснення
підприємницької діяльності з метою,
пов'язаною зі здійсненням
господарської діяльності, проте не з
метою збереження коштів, що не може
бути обкладений податком.

Таким чином, власні кошти, внесені на
власний рахунок, не є доходом у
розумінні п. 4 П(С)БО 3.

Згідно з п. 1.8 Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземних
валютах, затвердженої постановою
правління НБУ від 12.11.2003 р. № 492, метою
відкриття поточного рахунку є
зберігання грошей і здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів.

Відповідно до пп. 7.1.5 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні», зарахування коштів
на рахунок клієнта здійснюється як
шляхом внесення їх у готівковій формі,
так і шляхом переказу коштів у
безготівковій формі з інших рахунків.

Отже, чинним законодавством
врегулюваний порядок внесення власних
коштів на рахунок власником цього
рахунку.

Проте чинним законодавством не
наведено виключного твердження про те,
що зарахування коштів на банківський
рахунок має наслідком виникнення
доходу.

Окрім того, податкове законодавство не
пов'язує зарахування власних
заощаджень на банківський рахунок з
обов'язком доказування податковому
органу природи походження коштів.

Позивачем у судовому засіданні будо
пояснено, що внесені грошові кошти є
особистими збереженнями як
громадянина, а не як суб'єкта
підприємницької діяльності. Також було
зазначено, що протягом перевіряємого
періоду позивач переводила у готівкові
кошти суми, що були розміщені на
банківському рахунку, що підтверджено
відповідними платіжними дорученнями,
та отримувала грошові кошти на
утримання від колишнього чоловіка, що в
подальшому були внесені на банківський
рахунок.

Дані твердження також знайшли своє
відображення у роз'ясненнях податкової
служби, які містяться в Єдиній базі
податкових знань «Категорія: 104.
Податок на доходи суб'єктів
підприємницької діяльності
підкатегорія: порядок визначення
доходів», запитання: «Чи включаються до
складу доходу та яким чином
відображаються у Книзі обліку доходів
і витрат внесені власні кошти ФОП на
розрахунковий рахунок згідно з нормами
Податкового кодексу України?».

Відповідно до договору банківського
поточного (карткового) рахунку №
0144/004088-PR, укладеного 14.02.2012 р. між ОСОБА_1
(клієнт) та ПАТ «Укрсоцбанк», 14.02.2012 р.,
між ОСОБА_1 було відкрито картковий
рахунок № 40898 та видана платіжна
картка міжнародної платіжної системи
типу CHIPVisaGoldз кредитним лімітом 40000,00
грн. (том 1 а.с. 147-149).

Позивачем у судовому засідання було
підтверджено, що видана картка була у
її користуванні, що підтверджено
наданою випискою по картковому рахунку
за період з 13.02.2012 р. по 17.03.2014 р., з якої
також вбачається, що позивачем станом
на 06.03.2012 р. було отримано із
зазначеного карткового рахунку у
готівковій формі кошти на суму 19100,00
грн. (том 1 а.с. 150-158).

Відповідно до п.п.165.1.29 ПК України, до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку не включаються такі доходи:
основна сума депозиту (вкладу),
внесеного платником податку до банку
чи не банківської фінансової установи,
яка повертається йому, а також основна
сума кредиту, що отримується платником
податку (протягом строку дії договору),
у тому числі фінансового кредиту,
забезпеченого заставою, на визначений
строк та підпроценти.

Відповідно до договору позики,
оформленого розпискою від 20 березня 2012
року (том 1 а.с. 169), ФОП ОСОБА_1
позичила 25000,00 грн. у громадянина ОСОБА_3
з обов'язком повернути до 01.08.2012 р.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, договір
позики є укладенимз моменту передання
грошей, а отже в момент передання
грошей, про складено зазначену
розписку, останньою засвідчено факт
отримання займу.

10 липня 2012 р. позивачем були повернуті
гроші, що також оформлено розпискою від
гр.ОСОБА_3

Відповідно до п.165.1.31 п. 165 ст. 165 ПК
України, до загального
оподатковуваного доходу платника
податку не включається основна сума
поворотної фінансової допомоги, що
отримується платником податку.

Таким чином, отримані грошові кошти з
власного рахунку у готівковій формі та
за договором позики грошова сума не є
об'єктом оподаткування, отже не можуть
бути обкладені податком на доходи
фізичних осіб.

Також, у 2010 році ФОП ОСОБА_1 з
банківського рахунку AT «ОТП Банк» були
отримані готівкові кошти на картковий
рахунок у сумі 36315 грн., про що свідчать
надані платіжні доручення (том 1 а.с.
171-182).

Судом встановлено, що 01.01.2012р. між
ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 було укладено
договір № 100112, предметом якого є
поставка ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_1
продукції власного виробництва «віник
сорго» для подальшої реалізації у
Дніпропетровській області.

За умовами укладеного договору
позивачем було придбано товару на суму
1000000 грн., що підтверджено видатковою
накладною №100112 від 10.01.2012р.

Актом приймання-передачі від 10.01.2012 р.
засвідчено факт виконання умов
укладеного договору.

Наданими платіжними дорученням
засвідчено здійснення розрахунку за
умовами укладеного договору.

Придбаний товар був в подальшому
реалізований до ТОВ «АТБ-маркет», що
засвідчено видатковою накладною №
РН-0000035 від 12.04.2012 р.

За вище викладених обставин, з огляду
на не доведення з боку податкового
органу факту отримання внесеної
платником податку грошової суми саме у
результаті ведення підприємницької
діяльності, внесені грошові кошти на
власний банківський рахунок ОСОБА_1 за
призначенням платежу «внесення
власних заощаджень» на загальну суму
76540,00 грн., не є об'єктом оподаткування.

17.05.2012 р. ПрАТ «ІНГОССТРАХ» за
зверненням директора КЗО
«Дніпропетровський дитячий будинок № 6
компенсуючого типу», що було оформлено
листом № 141 від 14.05.2012 р., перераховано
на банківський рахунок суму у розмірі
8000,09 грн. з призначенням платежу
«благодійна допомога», що також
підтверджено Актом перевірки, з метою
подальшого придбання ФОП ОСОБА_1
дитячого одягу та передачі його до
дитячого будинку в якості благодійної
допомоги.

22.05.2012 р. ФОП ОСОБА_1 за зверненням
директора КЗО «Дніпропетровський
дитячий будинок № 6 компенсуючого
типу» (лист № 141/1 від 14.05.2012 р., що
міститься в матеріалах справи)
передано до дитячого будинку товари
(комплекти дитячі, взуття, панами,
бейсболи, шкарпетки дит.) на загальну
суму з ПДВ 8000,09 грн. в якості
благодійної допомоги, що оформлено
відповідною накладною від 22.05.2012 р. (том
1 а.с.88-89).

Відповідно до п.п. «б» п. 170.7.4. п.170.7 ст.170
Податкового кодексу України, не
включається до оподатковуваного
доходу цільова благодійна допомога, що
надасться резидентами - юридичними чи
фізичними особами у будь-якій сумі
(вартості): будинку маляти, будинку
дитини, будинку-інтернату,
школі-інтернату (у тому числі
спеціальній, санаторній або для сиріт),
дитячому будинку сімейного типу,
прийомній сім'ї, школі соціальної
реабілітації, притулку для
неповнолітніх;
приймальнику-розподільнику системи
Міністерства внутрішніх справ України
для розподілу благодійної допомоги між
особами, які не досягли
вісімнадцятирічного віку та
перебувають у цих закладах.

Також, позивачем у судовому засіданні
було пояснено, що придбання товару нею
здійснювалось за отримані від ПрАТ
«ІНГОССТРАХ» кошти, що були переведені
у готівкову форму, що зумовлює
відсутність первинних документів на
придбання товару.

З огляду на доведення позивачем факт
здійснення придбання товару за кошти
отримані від ПрАТ «ІНГОССТРАХ» з
призначенням платежу
«благодійнадопомога» з поданою його
передачею до КЗО «Дніпропетровський
дитячий будинок № 6 компенсуючого
типу», суд приходить до висновку, що
зазначені отримані від ПрАТ
«ІНГОССТРАХ» грошові кошти не можуть
бути включені до оподатковуваного
доходу.

Перевіркою правильності визначення
вартості документально підтверджених
витрат, пов'язаних із здійсненням
діяльності, відображених у додатках 5
та у додатках 7 до податкових
декларацій наданих платником податків
за 2011, 2012, 2013 року, встановлено
завищення валових витрат на загальну
суму 33250,50 грн. - за 2011 рік.

ФОП ОСОБА_1 до перевірки, а також
залучені до матеріалів справинаступні
документи на підтвердження понесених
витрат у 2011 році, які складають: 154140,78
грн. - витрати на придбання ТМЦ, робіт,
послуг через банківський рахунок, до
суми яких входять витрати за оплату
товарів та будівельних послуг, наданих
ФОП ОСОБА_5; 5104,82 грн. інші витрати
(сплата податків та операційні витрати)
через банківський рахунок (виписки
банку) (том 1 а.с. 80-92); також надано
податкові накладні, розрахункові
документи на придбання ТМЦ на суму 16487,89
грн.; розрахункові документи на
придбання ТМЦ на суму 3450,99 грн.;товарний
чек на суму 655,00 грн. на придбання ТМЦ;
6060,00 грн. - виплата заробітної плати.

Суми витрат у розмірі 16487,89 грн. та 3450,99
грн. позивачем підтверджені наступними
документами: чек РРО № 107 від 28.01.2011р. на
суму 4005,20 грн., видаткова накладна №
Су-0000139 Від 28.01.2011р.;квитанція до
прибуткового кас.ордеру № 122 на суму
170,00 грн., видаткова накладна № РН-0000119
від 08.02.2011р.; квитанції до прибуткового
кас.ордеру,податкові накладні;
квитанція банку «Кредит-Дніпро» № 48
від 29.04.2011р. на суму 1107,45 грн.;чек РРО №
000040934 від 28.05.2011р. на суму 1869,24 грн., чек
РРО № 000035193 від 28.05.2011р. на суму 2127,66 грн.,
чек РРО № 000054818 від 31.05.2011р. на суму 1575,09
грн., чек РРО № 000054830 від 31.05.2011р. на суму
897,67 грн., чек РРО № 000041398 від 02.06.2011р. на
суму 96,28 грн., чек РРО № 000064635 від 24.08.2011р.
на суму 216,09 грн., чек РРО № 000000108 від
26.08.2011р. на суму 200,48 грн., чек РРО № 000015276
від 29.08.2011р. на суму 179,29 грн.;чек РРО №
000031007 від 29.08.2011р. на суму 457,91 грн., чек
РРО № 000029199 від 12.11.2011р. на суму 1499,38 грн.,
квитанція до прибуткового кас.ордеру №
1256 на суму 548,64 грн., видаткова накладна
№ Пак-001865 від 25.11.2011р.; чек РРО від
26.03.2011р. на суму 61,04 грн.;чек РРО від
28.03.2011 р. на суму 102,50 грн.;чек РРО від
30.03.2011р. на суму 245,00 грн., видаткова
накладна № ЭККА-01202;чек РРО від 31.03.2011 р.
на суму 114,30 грн., видаткова накладна №
ЭККА-01238;чек РРО від 13.05.2011 р. на суму 151,80
грн.;чек РРО від 22.06.2011 р. на суму 677,99
грн.;чек РРО від 22.06.2011 р. на суму 1333,00
грн.;товарний чек № ДН-0001853 від 29.06.2011 р.
на суму 283,333 грн.;чек РРО від 05.07.2011 р. на
суму 61,80 грн.;чек РРО від 29.08.2011 р. на суму
420,08 грн. та відповідними до чеків РРО
податковими накладними (том 1 а.с. 93-122).

Також, стосовно товарного чеку від
26.07.2011 р. на суму 655,00 грн. позивачем було
зазначено, що кошти ФОП Бутиріній у
сумі 655,00 грн. були сплачені готівкою,
але без заповнення та подачі
податкового розрахунку форми № 1ДФ.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
товарні чеки на придбання товарів у ФОП
ОСОБА_5 позивачем були надані до
перевірки у загальному складі всіх
наявних документів, також, в матеріалах
справи наявні видаткові накладні на
придбання товару у ФОП ОСОБА_5 (том 1 а.с.
123, 126).

Також, позивачем у судовому засіданні
було пояснено, що у формуванні валових
витрат у 2011 р. товарні чеки на придбання
товарів у ФОП ОСОБА_5 участі не брали.

Слід зауважити, що надані первинні
документи відповідають вимогам щодо
правил здійснення готівкових
розрахунків. Відповідно до п.п. 2.2, 2.3, 3.2
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою НБУ № 637 від
15.12.2004 р., та постанови НБУ № 32 від 09.02.2005
р. «Про встановлення граничної суми
готівкового розрахунку» підприємства
та підприємці мають право здійснювати
розрахунки готівкою між собою через
касу як за рахунок готівкової виручки,
так і за рахунок коштів, одержаних із
банків протягом одного дня в межах
граничної суми у розмірі 10000 гривень.
Касові операції, що проводяться
відповідно до Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі ігромадського харчування та
послуг», оформляються згідно з
вимогами цього Закону.

Таким чином, чеки РРО, є належними
первинними документами на
підтвердження придбання товарів за
готівку підприємцем у іншого суб'єкта
господарювання.

Також, слід зазначити, що в Акті
перевірки не наведено переліку
товарних чеків та сума витрат, яка саме
не враховуєтьсяподатковим органом як
витрати, пов'язані із здійсненням
діяльності, що є порушенням п.5.2.
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом ДПАУ від 22.12.2010р. № 984.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
02.03.2011 р. видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є:
51.47.9 оптова торгівля іншими
непродовольчими товарами споживчого
призначення, н.в.і.г., 51.44.0 оптова
торгівля посудом, виробами зі скла,
фарфору та кераміки, шпалерами та
засобами для чищення, 29.24.4 ремонт і
технічне обслуговування інших машин та
устаткування загального призначення,
51.53.3 оптова торгівля
санітарно-технічним обладнанням, 52.47.0
роздрібна торгівля книгами, газетами
та канцелярськими товарами, 51.55.0 оптова
торгівля хімічними продуктами, 29.32.4
ремонт, технічне обслуговування і
монтаж інших машин та устаткування для
сільського та лісовогогосподарства,
29.22.2 ремонт, технічне обслуговування та
монтаж підіймально-транспортного
устаткування, 51.52.2 оптова торгівля
чорними та кольоровими металами в
первинних формах та напівфабрикатами з
них, 29.43.2 ремонт, технічне
обслуговування та монтаж верстатів,
52.44.9 роздрібна торгівля іншими
товарами для дому, 74.40.0
рекламнадіяльність, 51.46.2 оптова
торгівля папером, картоном, книгами,
журналами та канцелярським приладдям,
52.48.9 роздрібна торгівля іншими
непродовольчими товарами, н.в.і.г.

А отже, придбання позивачем товару,
визначеного накладними товару
(пральних порошків, серветок, миючих
засобів, туалетного паперу, губок
кухонних, мішків для сміття,
освіжувачів повітря, тазів
емальованих, чайнику, щіток, грабель,
рукавиць гумових, лопати снігової,
теплоізоляції із скловолокна,
саморізів, резинових ущільнювачів,
покришок, корзин для паперів, ламп,
відер тощо) було здійснено позивачем в
межах господарської діяльності - з
метою подальшого продажу зазначених
товарів.

Придбані товари були використані
позивачем у господарській діяльності,
а саме, реалізовані суб'єктам
господарювання за плату за видатковими
накладними: № РН-0000008 від 28.02.2011 р. на
суму 730,80 грн., № РН-0000010 від 07.07.2011 р. на
суму 10.537,96 грн., № РН-0000007 від 20.04.2011р. на
суму 321,56 грн., № РН-0000014 від 29.08.2011 р. на
суму 6473,82 грн., № РН- 0000031 від 14.11.2011 р. на
суму 14000,00 грн., № РН-0000040 від 29.11.2011 р. на
суму 2622,44 грн. (том 1 а.с. 123-130).

Надходження грошових коштів в оплату
зазначених товарів підтверджується
банківськими виписками від 28.02.2011 р.,
від 27.07.2011 р., від 20.04.2011 р., від 14.10.2011 р.,
від 11.11.2011 р., від 08.12.2011р. ( том 1, а.с. 131-136).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, які брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, на підтвердження включення сум
коштів до складу витрат необхідні
документи, оформлені відповідно до
вимог, встановлених ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», зокрема:
документи, що підтверджують факт
отримання послуг від іншої особи та
документи, що підтверджують зв'язок
понесених витрат з господарською
діяльністю платника податку.

Чинним законодавством України не
передбачена відповідальність
юридичної особи за можливими
допущеними порушеннями законодавства
інших юридичних осіб, на господарюючих
суб'єктів не покладається обов'язок та
не надається право контролювати
дотримання законодавства платником
податків, який виступає контрагентом у
господарській операції. Ведення
податкового обліку покладено на
кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

Таким чином, порушення, допущені одним
платникомподатків у відображенні в
податковому обліку певної
господарської операції, за загальним
правилом, не впливають на права та
обов'язки іншого платника податків.

На підставі викладеного, з огляду на
підтвердження позивачем всіх
понесених витрати при здійсненні
господарської діяльності відповідними
первинними документами, встановлення
факту використання придбаних ФОП
ОСОБА_1 товарів у ведення господарської
діяльності, позивачем правомірно
відображені у податковій декларації
суми витрат, пов'язаних із здійсненням
господарської діяльності за період 2011
рік у сумі 185900 грн.

Розділом 2.4 Акту перевірки зазначено,
що перевіркою достовірності
відображення у звітності сум доходу,
отриманого від здійснення діяльності,
що підлягає обкладенню податком на
доходи фізичних осіб, та на який
нараховується єдиний внесок
встановлено порушення вимог Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та його
заниження у сумі 28835,70 грн.

Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон), визначено правові та
організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону,
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
для платників, зазначених, зокрема у п.4
ч.1 ст.4 Закону, зокрема для фізичних
осіб-підприємців, що працюють на
загальній системі оподаткування,
нараховується на суму доходу
(прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб.

Частиною 11 статті 8 Закону зазначено, що
єдиний внесок для платників,
зазначених у пунктах 4 та 5 частини
першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Таким чином, з огляду на відсутність з
боку ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому
періоді порушень п. 177.2, п. 177.4 ст.177
Податкового кодексу України щодо
заниження сум податкових зобов'язань з
податку на доходи фізичних осіб від
здійснення підприємницької
діяльності, а також правомірним
визначеннямвитрат, за період, що
перевірявся, підстави для
донарахування єдиного внеску на суму
чистого оподаткованого доходу у
розмірі 28835,45 грн. відсутні, з огляду на
що прийняті Лівобережною ОДПІ м.
Дніпропетровська рішення № 3/17-3 від
14.03.2014р. та вимога про сплату боргу від
04.07.2014 р. № ф- є неправомірними та
підлягають скасуванню.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що при вирішенні справи по
суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на
те, що документи, які були надані для
перевірки, відповідають вимогам
чинного законодавства, а відтак в
повній мірі підтверджують понесені
позивачем витрати при здійсненні
підприємницької діяльності,
відсутності належних доказів
правомірності прийнятих відповідачем
оскаржуваних рішень, отже, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення
форми «Р» № від 14.03.2014 р., рішення
про застосування штрафних санкцій №
3/17-3 від 14.03.2014 р., та вимоги про сплату
боргу (недоїмки) № Ф- від 04.07.2014 р. -
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем - ФОП ОСОБА_1 при зверненні до
суду понесені судові витрати, пов'язані
зі сплатою судового збору за подання
адміністративного позову до суду в
розмірі 182,70 грн., що документально
підтверджується квитанцією № 9802.136.3
від 09.07.2014 р.

Отже, сплачений позивачем судовий збір
за подачу адміністративного позову до
суду в сумі 182,70 грн. підлягає
поверненню.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 26 вересня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено
на 01 жовтня 2014 року, про що повідомлено
після проголошення вступної та
резолютивної частини постанови в
судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 122,
128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування повністю податкового
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 14.03.2014 р., рішення про застосування
штрафних санкцій № 3/17-3 від 14.03.2014 р., та
вимоги про сплату боргу (недоїмки) №
Ф- від 04.07.2014 р. - задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
повністю прийняті Лівобережною
об'єднаною державною податковою
інспекцією м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області: податкове
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 14.03.2014 р., рішення № 3/17-3 про
застосування штрафних санкцій за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску від 14.03.2014 р., та вимогу про
сплату боргу (недоїмки) № Ф- від
04.07.2014 р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2;
АДРЕСА_1) судові витрати пов'язані зі
сплатою судового збору у розмірі 182,70
(сто вісімдесят дві гривні 70 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд, в порядку та у
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 01
жовтня 2014 року.

Суддя С. В.
Прудник