Справа № 806/2024/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"03" грудня 2014 р.
Справа № 806/2024/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

при секретарі
Витрикузі В.П. ,

за участю сторін:

від позивача: Таргонський І.М.

від відповідача: Ковальчук П.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "10" червня
2014 р. у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Житомирський
маслозавод" до Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправними та
скасування рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ПАТ "Житомирський
маслозавод" звернулося до
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій просило визнати
протиправними та скасувати рішення
відповідача про коригування митної
вартості товарів від 19.02.2014 року №
101060000/2014/300105/2, № 101060000/2014/300107/2; від 20.02.2014
року № 101060000/2014/300114/1, № 101060000/2014/300115/2, №
101060000/2014/300117/2; та від 21.02.2014 року №
101060000/2014/300123/2.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року визнано протиправним та скасовано
рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 19 лютого 2014 року №
101060000/2014/300105/2, № 101060000/2014/300107/2, від 20
лютого 2014 року № 101060000/2014/300114/1, №
101060000/2014/300115/2, № 101060000/2014/300117/2, та від 21
лютого 2014 року № 101060000/2014/300123/2.

Не погоджуючись з даною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказану постанову в частині
задоволення позовних вимог та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги
в межах ст. 195 КАС України, перевіривши
матеріали справи, дослідивши докази та
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що у
Житомирської митниці не було достатніх
підстав для визначення митної вартості
з використанням резервного методу,
оскільки митним органом не доведено
існування обставин, які б
підтверджували обґрунтованість його
сумнівів щодо задекларованої
декларантом митної вартості
імпортованих товарів.

Встановлено, що 20 грудня 2012 року між
Публічним акціонерним товариством
"Житомирський маслозавод" (Покупець) та
Спілкою з обмеженою відповідальністю
"OERLEMANS FOODS SIEMIATYCZE SP. Z.o.o", Польща
(Продавець), укладено
зовнішньоекономічний контракт № 2012-12,
за умовами якого Продавець
зобов'язався за плату окремими
партіями поставити і передати у
власність Покупця, а Покупець
зобов'язується прийняти від Продавця і
оплатити заморожені продукти
харчування (овочі, овочеві суміші,
гриби, фрукти, ягоди, напівфабрикати),
надалі - Товар.

Визначення митної вартості товару
декларант здійснив за основним методом
- за ціною контракту щодо товарів, які
імпортуються.

За результатами здійснення аналізу
супровідних документів, поданих разом
з вказаними митними деклараціями
митним органом повідомлено декларанта,
що оскільки документи, зазначені у
частині 2 ст. 53 МКУ, подані для митного
оформлення, містять розбіжності для
підтвердження митної вартості, згідно
ч. 3 ст. 53 МК України, необхідно подати
додаткові документи.

Так, до МД №101060000/2014/001964 запропоновано
надати каталоги прейскуранти
виробника товару; МД № 101060000/2014/001995, №
101060000/2014/002119 - каталоги, специфікації; МД
№ 101060000/2014/002038, № 101060000/2014/002036 - каталоги
виробника товару; МД № 101060000/2014/002058 -
каталоги, прейскуранти виробника
товару, висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

У зв'язку із ненаданням позивачем на
пропозиції, зазначених додаткових
документів на підтвердження заявленої
митної вартості товарів, митним постом
"Житомир-центральний" Житомирської
митниці Міндоходів відмовлено у
митному оформленні (випуску) товарів та
оформлені картки відмови від 19 лютого
2014 року № 101060000/2014/00121, № 101060000/2014/00123, від
20 лютого 2014 року № 101060000/2014/00130, №
101060000/2014/00131, № 101060000/2014/00133, від 21 лютого
2014 року № 101060000/2014/00141.

Підставою для відмови були рішення про
коригування митної вартості товарів
від 19 лютого 2014 року №101060000/2014/300105/2,
№101060000/2014/300107/2, від 20 лютого 2014 року
№101060000/2014/300114/1, №101060000/2014/300115/2,
№101060000/2014/300117/2, та від 21 лютого 2014 року
№ 101060000/2014/300123/2, кожним з яких
скориговано ціну товару в сторону її
завищення.

У вказаних рішеннях відповідач
зазначив, що митна вартість товару не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
оскільки документи, зазначені у
частині другій ст. 53 МК України, подані
для митного оформлення містять
розбіжності, а саме: в фактурі -
специфікації від 17.02.2014 року №Е1402039 та
договір № 2012 - 12 від 20.12.2013 року відсутні
відомості про особу, що її підписала;
фактура - специфікація від 18.02.2014 року
№Е1402041, від 19.02.2014 р. №Е1402046, №Е1402045,
№Е1402047, від 20.02.2014 р. №Е1402050 та договір №
2012-12 від 20.12.2012 року та додаткова угода
№ 2 від 29.10.2013 року підписані різними
особами; а також в зв'язку з неподанням
декларантом на письмову вимогу митного
органу відповідно до ч. 3 ст. 53 МК
України додаткових документів, що
підтверджують заявлену митну вартість
товару, а саме: каталоги, прейскуранти,
специфікації виробника товару.

За інформацією, яка наявна у митного
органу, вартість схожих товарів є вищою
в порівнянні з митною вартістю
оцінюваних товарів.

Проведено процедуру консультацій між
митним органом та декларантом та
доповнено наявні розбіжності з метою
обґрунтованого вибору другорядних
методів визначення митної вартості
товарів відповідно до вимог ст. ст. 59 - 64
МК України.

Не погодившись з прийнятими рішеннями
про коригування митної вартості товару
в сторону її завищення, декларантом
подані нові митні декларації (МД-2) про
митне оформлення вказаних товарів у
режимі "під гарантійне зобов'язання",
відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу
України, в яких декларантом
задекларовано ці ж товари за митною
вартістю, що визначена контролюючим
органом. Також позивачем було сплачено
всі митні платежі згідно з митною
вартістю цих товарів, у зв'язку з цим
товар, згідно митних декларацій
№101060000/2014/001964, № 101060000/2014/001995, №
101060000/2014/002119, № 101060000/2014/002038, №
101060000/2014/002036, № 101060000/2014/002058, було
випущено у вільний обіг.

Крім цього, позивач звернувся до
Житомирської митниці з листами від
27.03.2014 року про скасування рішень про
коригування митної вартості товарів
від 19.02.2014 року № 101060000/2014/300105/2, №
101060000/2014/300107/2, від 20.02.2014 року №
101060000/2014/300114/1, № 101060000/2014/300115/2, №
101060000/2014/300117/2, та від 21.02. 2014 року №
101060000/2014/300123/2.

За результатами розгляду, поданих
позивачем разом з листами додаткових
документів, Житомирською митницею
Міндоходів листом від 01.04.14 р. № 9/2/9/1804
відмовлено у визначенні заявленої
позивачем митної вартості товарів за
ціною господарської операції та
залишено без змін оскаржувані рішення.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VІІІ цього
Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу
України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: 1) виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53
Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару (ч.6 ст.53 Митного
кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу
України основний метод визначення
митної вартості не застосовується,
якщо використані декларантом
відомості не підтверджені
документально або відсутня хоча б одна
із складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Окрім цього, судом з'ясовано, що сумніви
стовно ціни задекларованого позивачем
товару виникли у органу доходів і
зборів за результатами аналізу
відомостей, що містяться у базі даних
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Міндоходів.

Суд не погоджується з такими доводами
відповідача, так як зазначена система
відповідно до приписів МК України
носить інформаційний характер і не є
виключною підставою відмови визнання
задекларованої митної вартості
декларантом, оскільки така підстава
для коригування не передбачена ст. 55 МК
України і не викладена в ст. VII ГАТТ та
в Угоді про застосування ст. VII ГАТТ.

Слід звернути також увагу на те, що
наявність в автоматизованій системі
аналізу та управління ризиками
інформації про те, що товар, який
задекларовано Публічним акціонерним
товариством "Житомирський маслозавод"
розмитнювався за іншою вартістю, за
відсутності інших визначених законом
підстав, що обумовлюють межі і способи
здійснення митним органом контролю
митної вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом, оскільки торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

Враховуючи, що автоматизована система
аналізу та управління ризиками з
об'єктивних причин не містить усієї
інформації, що стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, такі дані не
можуть мати першочергового значення у
порівнянні з наданими декларантом
первинними документами про товар.

Також оскаржувані рішення винесені з
порушенням ч.1 та 2 ст.55 МК України,
оскільки у них відсутні відомості,
зокрема, щодо того, які обґрунтовані
підстави встановив митний орган з
приводу того, що декларантом заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів;
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування; наявної в митного
органу інформації (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.

У порушення ч.2 ст.55 МК України, пункту
2.1. Розділу 2 (опис гр. 33) Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
Наказом Міністерства Фінансів України
від 24.05.2012 року № 598, відповідач при
визначенні митної вартості оцінюваних
товарів із застосуванням резервного
методу не зазначив у спірних рішеннях
докладної інформації та джерел, які
використовувалися контролюючим
органом при її визначенні, а саме ним не
було зазначено митна вартість якого
товару бралася за основу, торгова
марка, фактурна вартість, країна
експорту цього товару, час експорту в
Україну, виробник, маршрут
транспортування товару та інші
комерційні умови поставки.

Також відповідачем, всупереч ст. 71 КАС
України, не обґрунтовано, у зв'язку з
чим у органу доходів і зборів виникли
сумніви щодо правильності визначення
митної вартості товару (відомості,
заявлені декларантом не підтверджені
документально або не визначені
кількісно, відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні) та не
доведено, що визначити митну вартість
товару за методами 2а, 2б, 2в, 2г було
неможливим.

Натомість, матеріалами справи
підтверджено, що декларантом під час
проведення митного контролю, одночасно
з поданням митних декларацій,
Житомирській митниці Міндоходів було
подано всі необхідні документи, які
відповідають вимогам частини 2 статті 53
Митного кодексу України та чітко
ідентифікують оцінюваний товар, не
містять розбіжностей щодо даних, які
підлягають обчисленню при визначені
саме митної вартості товарів та
підтверджують ціну товарів, вказану в
контракті та генеральній специфікації
до нього.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлене із
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
митниці Міністерства доходів і зборів
України залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "10" червня
2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "03" грудня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Публічне
акціонерне товариство "Житомирський
маслозавод" вул. Івана
Гонти,4,м.Житомир,10019

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська митниця Міністерства
доходів і зборів України
вул.Перемоги,25,м.Житомир,10000

- ,