Справа № 2а/2370/3326/11
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/48856/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В., Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Черкасах

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2012
року

у справі за позовом Державної
податкової інспекції (далі - ДПІ) у м.
Черкасах до Підрозділу примусового
виконання рішень Відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції (далі - ППВР ВДВС
ГУЮ) у Черкаській області про
скасування вимоги і постанови,

встановила:

У квітні 2011 року ДПІ у м. Черкасах
звернулася до суду з позовом про
скасування вимоги державного
виконавця ППВР ВДВС ГУЮ у Черкаській
області від 07 квітня 2011 року та
постанови від 07 квітня 2011 року ВП №24229273
про накладення штрафу. В обґрунтування
позовних вимог зазначала, що рішення
суду, на його думку, виконано, а тому у
відповідача не було підстав для
прийняття постанови про накладення
штрафу.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 16 травня 2011
року позов задоволено. Скасовано
постанову головного державного
виконавця ППВР ВДВС ГУЮ у Черкаській
області від 07 квітня 2011 року про
накладення штрафу.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2012
року скасовано постанову суду першої
інстанції та ухвалено нове судове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ДПІ у м. Черкаси
порушує питання про скасування рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що 03 лютого 2011 року
Черкаським окружним адміністративним
судом видано виконавчий лист №
2а-1067/08/2370, відповідно до якого
зобов'язано ДПА України та ДПІ у м.
Черкаси здійснювати в подальшому облік
ОСОБА_4 як платника податків та інших
обов'язкових платежів за раніше
встановленими формами обліку без
застосування ідентифікаційного номера
(за прізвищем, іменем, по-батькові та за
місцем проживання).

Постановою головного державного
виконавця ППВР ВДВС ГУЮ у Черкаській
області від 04 лютого 2011 року відкрито
виконавче провадження ВП № 24321872 та
надано боржнику (ДПІ у м. Черкаси)
семиденний термін для добровільного
виконання рішення суду.

На виконання вказаного пункту
постанови, ДПІ у місті Черкаси 23.02.2011
року надала відповідь підрозділу
примусового виконання рішень, в якій
повідомила про неможливість виконання
рішення суду в контексті резолютивної
частини рішення суду в зв'язку із тим,
що ані законодавство, яке діяло до 01
січня 2011 pоку, ані новий Податковий
кодекс України, не передбачають
можливості ведення обліку осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовились від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків
(ідентифікаційного номера) за
прізвищем, ім'ям, по-батькові та за
місцем проживання.

Оскільки ДПІ у м. Черкаси не виконало
рішення суду, державним виконавцем
винесено постанову від 07 квітня 2011 року
про накладення штрафу у розмірі 680 грн
та надіслано позивачу вимогу про
виконання рішення суду.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про
виконавче провадження», в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон № 606-XIV,
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону №
606-XIV державний виконавець протягом
трьох робочих днів з дня надходження до
нього виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.
Виконання рішень, за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення,
здійснюється відповідно до статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження».

Частиною 2 статті 75 Закону № 606-XIV у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Згідно із частиною 1 статті 89 вказаного
Закону у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Враховуючи, що у встановлений
державним виконавцем строк, позивач не
вчинив жодних дій по виконанню
судового рішення, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про
правомірність та обґрунтованість дій
відповідача при винесенні постанови
про накладення штрафу.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, тому
підстав для скасування ухваленого
судового рішення колегія суддів не
вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, якщо суд не допустив порушень
норм матеріального і процесуального
права при ухваленні оскаржуваного
судового рішення, то суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Черкасах залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак