Справа № 2а-272/09/0519
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/50374/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Голяшкіна О.В.,

Конюшка К.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Жовтневого районного суду міста
Маріуполя від 22 грудня 2009 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 травня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Маріупольської міської ради,
виконавчого комітету Маріупольської
міської ради, треті особи - Головне
управління архітектури та
містобудування Маріупольської міської
ради, ОСОБА_3, про визнання протиправною
бездіяльність та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Маріупольської міської ради,
виконавчого комітету Маріупольської
міської ради про визнання протиправною
бездіяльності міської ради щодо не
передачі до виконавчого комітету
звернення про надання дозволу на
реконструкцію належного позивачеві на
праві власності нежитлового
приміщення; визнання протиправним
рішення виконавчого комітету від 18.06.2008
№225 про надання дозволу ОСОБА_4 на
реконструкцію квартири АДРЕСА_1 під
магазин непродовольчих товарів.

В обґрунтування позову зазначено, що
відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності від 14.07.1998 позивач
займається ремонтом, шиттям та
реалізацією взуття. На підставі
договору купівлі-продажу від 07.07.2005, він
є власником нежилого приміщення літ.
А/п загальною площею 65,9 кв.м.,
розташованого у підвалі будинку
АДРЕСА_1. 14.08.2008 він звернувся до
Маріупольської міської ради із заявою
про надання дозволу на реконструкцію
приміщення майстерні, а саме
організацію пандуса, оскільки його
основними клієнтами є інваліди з
порушенням опорно-рухової системи.
Листом виконавчого комітету
Маріупольської міської Ради від 12.01.2009
позивачеві рекомендовано узгодити
питання реконструкції його приміщення
з ОСОБА_4, якому рішенням виконкому
міськради раніше надано дозвіл на
реконструкцію квартири АДРЕСА_1 під
магазин непродовольчих товарів.
Позивач вказує на наявність ознак
протиправної бездіяльності щодо
розгляду його звернення, оскільки
останнє не було розглянуто належним
чином, у тому числі, із дотриманням
строків, встановлених пунктом 21.8
Правил забудови міста Маріуполя,
затверджених рішенням міської Ради від
26.09.2006.

Також позивачем вказано на
протиправність рішення виконавчого
комітету Маріупольської міської Ради
від 18.06.2008 №225 про надання дозволу
ОСОБА_4 на реконструкцію квартири
НОМЕР_1 з тих підстав, що при прийнятті
цього рішення з ним, як власником
суміжного приміщення, не узгоджено
проведення зазначеної реконструкції.

Постановою Жовтневого районного суду
міста Маріуполя від 22 грудня 2009 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 травня 2010 року, позов задоволено
частково: визнано протиправною
бездіяльність ради щодо неналежного
розгляду заяви ОСОБА_2 про надання
дозволу на реконструкцію не житлового
приміщення; в іншій частині у
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та направити
справу на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що відповідно до
свідоцтва про державну реєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності
від 14.07.1998 ОСОБА_2 займається ремонтом,
шиттям та реалізацією взуття; є
власником нежилого приміщення літ. А/п,
прим 29, кімн.1, 2, 3, 4 загальною площею
65,9кв.м., розташованого у підвалі
будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1
згідно з договором купівлі-продажу від
06.04.2007.

09.04.2008 ОСОБА_4 звернувся до
Маріупольської міської Ради із заявою
про реконструкцію вказаної квартири в
магазин непродовольчих товарів та
надав відповідні висновки та
узгодження.

Рішенням виконавчого комітету
Маріупольської міської ради від 18.06.2008
№225 "Про дозвіл ОСОБА_4 на реконструкцію
квартири АДРЕСА_1 під магазин
непродовольчих товарів" квартира
НОМЕР_1 виведена з житлового фонду та
ОСОБА_4 дозволено розробити проектну
документацію та після отримання
відповідних погоджень та дозволів
провести реконструкцію.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині скасування рішення
виконавчого комітету Маріупольської
міської ради від 18.06.2008 №225, суд першої
інстанції, з позицією якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
правомірності вказаного рішення як
такого, що прийнято на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законами України, з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Рішенням Маріупольської міської ради
від 29.09.2006р. № 5/5-581 були затверджені
Правила забудови міста Маріуполя (з
подальшими змінами), які є місцевим
нормативно-правовим актом, яким
встановлюється порядок планування,
забудови та іншого використання
територій і окремих земельних ділянок
на териториії міста, порядок надання
дозволу на проектування, будівництво
об'єктів містобудування, регулювання
земельних відносин при здійсненні
забудови, виконання будівельних робіт,
прийняття цих об'єктів в експлуатацію,
а також здійснення контролю за
містобудівною діяльністю. Правила
розроблені відповідно до законодавчих
актів України.

Статтею 21 Правил забудови міста
Маріуполя (далі Правила) передбачено
Порядок реконструкції квартир,
вбудованих, вбудовано-прибудованих не
житлових приміщень та їх розширення.

Вказаною статтею встановлено, що
надання дозволу на проведення
реконструкції житлових будинків та
житлових приміщень здійснюється
одночасно з переведенням їх в
нежитлові та виключенням з житлового
фонду.

Чинність Порядку поширюється на
житловий фонд (житлові будинки, житлові
квартири в них, а також житлові
приміщення в інших будівлях), що
знаходиться на території міста і
належать фізичним або юридичним особам
на праві приватної або колективної
власності.

Приміщення (квартира), стосовно якого
вирішується питання щодо переведення
із житлового в нежитловий фонд та
реконструкції для розміщення в ньому
об'єкта іншого призначення, повинні
відповідати певним умовам.

Дозвіл на переведення житлових
приміщень (будинків) або їх частин із
житлового в нежитловий фонд для
розміщення в них об'єктів певних видів
діяльності надається за рішенням
виконавчого комітету міської ради.

Для отримання дозволу на реконструкцію
об'єкта замовник звертається до
виконавчого комітету міської ради із
клопотанням на ім'я міського голови, у
якому зазначає передбачуване
функціональне призначення,
чисельність працюючих та місткість
об'єкта, а також додає певні документи.

При проведенні реконструкції житлових
та нежитлових приміщень
багатоповерхових будинків додається
узгодження експлуатаційної
організації та об'єднання
співвласників будинку (якщо таке
створено).

Термін прийняття рішення про надання
дозволу на переведення житлового
приміщення (будинку) із житлового в не
житловий фонд та реконструкцію
становить 30 робочих днів від дня
надходження до виконавчого комітету
міської ради повного комплекту
документів.

Замовник має право використовувати
частину прибудинкової території
житлового будинку для організації
окремого входу у межах, що відповідає
його долі у спільній власності
житлового будинку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що оскаржуване рішення
прийнято відповідачем, у тому числі, з
урахуванням письмових заяв мешканці
будинку №46/34, які не заперечували проти
реконструкції квартири НОМЕР_1 в
магазин непродовольчих товарів та їх
побажань в частині дотримання порядку
на прибудинковій території та
улаштування входу і іншій спосіб ніж як
через під'їзд. При цьому враховано, що
позивач - ОСОБА_2 заперечував проти
переобладнання квартири в магазин,
оскільки вхід в майстерню, який він мав
намір обладнати, буди співпадати з
входом в магазин.

У той же час, як встановлено судами
попередніх інстанцій, на момент
вирішення питання щодо надання третій
особі дозволу на переобладнання
квартири, документація щодо
переобладнання входу в майстерню у
позивача була відсутня.

За вказаних обставин, колегія суддів
вказує на обґрунтованість позиції
судів попередніх інстанцій щодо
недоведеності з боку позивача
наявності факту порушення його прав
або ж інтересів у зв'язку із прийняттям
відповідачем оскаржуваного рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Згідно з частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилили, а
постанову Жовтневого районного суду
міста Маріуполя від 22 грудня 2009 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 травня 2010
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: