Справа № 803/1625/14
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
Справа №
876/9818/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Обрізка І.М., Левицької Н.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського
окружного адміністративного суду
від16.09.2014 року про залишення позовної
заяви без розгляду у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування наказу, поновлення на
посаді та стягнення грошового
утримання за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Волинській області про визнання
протиправним та скасування наказу від
29 травня 2014 року № 330/в в частині
звільнення позивача, поновлення його
на посаді, стягнення грошового
утримання за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від16.09.2014 року
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 155 КАС України
залишено без розгляду позовну заяву в
частині, поновлення на посаді,
стягнення грошового утримання за час
вимушеного прогулу.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою,
позивач - ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу. Вважає, що оскаржувана ухвала
винесене з грубим порушенням норм
процесуального права, а тому просить
скасувати оскаржувану ухвалу, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги тим, що 29.05.2014 р.
відповідачем було видано два накази, а
сме наказом №330/в звільнено з ОВС за
скоєння вчинку, що дискредитує звання
рядового і начальницького складу, а
наказом №114 о/с звільнено з ОВС за
скоєння вчинку, що дискредитує звання
рядового і начальницького складу.
Позивач скористався правом на судовий
захист порушених прав та оскаржив в суд
як наказ №114 о/с, так і наказ №330/в.
Вважає, що і предмет, і підстави обох
позовів є різні. Поновлення його
порушених прав у випадку визнання
протиправним та скасування як одного,
так і другого наказу може бути виключно
шляхом поновлення його на посаді та
стягнення грошового утримання за час
вимушеного прогулу, враховуючи зміст
цих наказів. Не дослідивши обставини
справи, зокрема, щодо підстав та умов
видання наказу №330/в, суд зробив
передчасний висновок про те, що вимоги
про поновлення на посаді та стягнення
грошового утримання за час вимушеного
прогулу в обох справах є тотожними, що є
порушенням норм процесуального права.

У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно відхилити з наступних
мотивів.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 155 КАС України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо у провадженні
цього або іншого адміністративного
суду є адміністративна справа про спір
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.

Як встановив суд першої інстанції, що
підтверджується і матеріалами справи,
що 29.05. 2014 року відповідачем видано
наказ № 330/в, згідно з яким у зв'язку із
порушенням присяги працівника органів
внутрішніх справ України вирішено
звільнити ОСОБА_1 із органів внутрішніх
справ за скоєння вчинку, що дискредитує
звання рядового і начальницького
складу із 30.05. 2014 року. На виконання
зазначеного наказу відповідачем було
видано наказ по особовому складу від
29.05.2014 року № 114 о/с, на підставі якого
фактично і припинено відносини із
ОСОБА_1, про що внесено запис до
трудової книжки останнього.

ОСОБА_1 звертався із адміністративним
позовом до УМВС України у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування наказу УМВС України у
Волинській області від 29.05.2014 року № 114
о/с в частині звільнення з органів
внутрішніх справ відповідно до пункту
66 (за скоєння вчинків, що дискредитують
звання рядового і начальницького
складу) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ з 30.05.2014 року,
поновлення на посаді та стягнення
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 11.07.2014 року
у справі №803/1270/14 в задоволенні позову
відмовлено, яка на час постановлення
оскаржуваної ухвали не набрала
законної сили у зв'язку із її
оскарженням позивачем в апеляційному
порядку.

Зважаючи на наведене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що позовні
вимоги в частині звільнення позивача,
поновлення його на посаді, стягнення
грошового утримання за час вимушеного
прогулу є аналогічними позовним
вимогам, заявленим позивачем у справі
№ 803/1270/14 за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Міністерства
Внутрішніх справ України у Волинській
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Управління
Державної автомобільної інспекції
УМВС України у Волинській області про
скасування наказу, поновлення на
посаді та стягнення грошового
утримання за час вимушеного прогулу і,
що такі вимоги в обох справах є
тотожними, позовні вимоги яких
спрямовані на захист того ж порушеного
права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В зв'язку з цим колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції при постановленні
оскаржуваної ухвали всебічно, повно та
об'єктивно встановив обставини справи,
дослідив та оцінив всі докази, які
містяться в матеріалах справи та
прийшов до вірного висновку.

З огляду на таке, наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.1 ч.1 ст.199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Волинського окружного
адміністративного суду від16.09.2014 року
про залишення позовної заяви без
розгляду у справі №803/1625/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після надіслання копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий-суддя В.П.Сапіга

Судді:
І.М. Обрізко

Н.Г. Левицька