Справа № 428/4231/14-а
Суддя: Комплєктова Т. О.
Дата ухвалення: 2014-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/4231/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року

Сєвєродонецький міський суд
Луганської області у складі:

головуючого судді:
Комплєктової Т.О.,

при секретарі:
Волковій О.М.,

за участі позивача:
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сєвєродонецьку
адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора ДПС ВДАІ м. Сєвєродонецька
Сапунова Євгена Анатолійовича про
скасування постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до
Сєвєродонецького міського суду з
адміністративним позовом до
інспектора ДПС ВДАІ м. Сєвєродонецька
Сапунова Євгена Анатолійовича про
скасування постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 13.06.2014
року у м. Сєвєродонецьку Луганської
області, він керував автомобілем
НОМЕР_1 та рухався по вул. Донецькій від
перехрестя даної вулиці з п. Хіміків у
напрямку вул. Федоренко. На зазначеному
проміжку проїжджої частини його
автомобіль випередив службовий
автомобіль ДАІ м. Сєвєродонецька, який
подачею звукового та світлового спец
сигналу примусив його зупинитися. На
вимогу працівників міліції він одразу
зупинився на обочині проїжджої
частини. Після чого до нього підійшов
інспектор ДАІ та попросив надати
документи для перевірки. Після
перевірки документів інспектор
пояснив йому, що він порушив п 8.1.3 ПДР
України, після чого почав складати
протокол про адміністративне
правопорушення. На його питання
інспектор йому пояснив, що він начебто
проїжджаючи по п. Хіміків у напрямку
вул. Донецької на перехресті з вул.
Менделєєва проїхав на червоний сигнал
світлофору. Під час складення
протоколу він неодноразово повідомляв
інспектора про те, що у даному випадку
порушень ПДР України з його боку не
було, проте відповідач не зважив на
його пояснення та склав у відношенні
нього адміністративний протокол та
виніс відповідну постанов про
притягнення його до адміністративної
відповідальності. На підставі
викладеного, позивач звернувся до суду
з даним позовом в якому просить
скасувати постанову по справі про
адміністративне правопорушення ПС1
№153108 від 13.06.2014 року та закрити справу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, підтвердив
доводи, викладені в позові та пояснив,
що 13.06.2014 року о 12 год. 55 хв. він керував
автомобілем ВАЗ 2101 по п. Хіміків та
почав проїжджати перехрестя на зелений
сигнал світлофору, але в момент
переключення його на червоний сигнал
вже був на перехресті. Він допускає те,
що на момент завершення маневру на
перехресті ввімкнувся червоний сигнал
світлофору, якого він вже не бачив. При
цьому на даному перехресті на
світлофорі жовтий сигнал відсутній.
Вважає, що він не вчиняв
адміністративного правопорушення та
просив суд задовольнити позовні вимоги
у повному обсязі.

Відповідач інспектор ДПС ВДАІ м.
Сєвєродонецька Сапунов Є.А. в судове
засідання не з'явився, до суду заяву про
розгляд справи за його відсутності, а
також письмові заперечення, які
долучені до матеріалів справи, в яких,
зокрема, зазначив, що на підставі книги
постових відомостей ВДАІ з
обслуговування м. Сєвєродонецьк 13.06.2014
року він спільно з інспектором ВДАІ
лейтенантом міліції Хіровим І.І.
здійснював нагляд за дорожнім рухом та
охороною громадського порядку в м.
Сєвєродонецьку по маршруту
патрулювання № 4, 7,11. О 12 год. 55 хв. в
районі перехрестя п. Хіміків та вул.
Менделєєва м. Сєвєродонецька ними був
помічений автомобіль марки ВАЗ 2101,
д.р.н. НОМЕР_1 водій якого, керуючи
вказаним транспортним засобом, проїхав
вищезазначене перехрестя на
забороняючий червоний сигнал
світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (е)
Правил дорожнього руху України.
Вказане порушення ПДР було
зафіксовано за допомогою відеокамери
на підставі п.п. 27.8, 27.9 ПДР України. З
метою запобігання порушень ПДР України
він розпочав переслідування вказаного
транспортного засобу, який був
зупинений біля буд. № 54 по п. Хіміків м.
Сєвєродонецька, після чого було
встановлено, що водієм вищевказаного
автомобіля є ОСОБА_1. Він роз'яснив
останньому права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 10, 63 Конституції
України, ст. 286 КУпАП, ознайомив його зі
змістом складеного протоколу, після
чого запропоновано ОСОБА_1 поставити
свій підпис у відповідних графах
протоколу та надати пояснення по суті
правопорушення. Склавши протокол про
адміністративне правопорушення він
дослідив обставини правопорушення,
неупереджено та правильно оцінив події
і дав їм належну правову оцінку і виніс
постанову серії в справі про
адміністративне правопорушення та
наклав на ОСОБА_1 адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425
грн. за порушення вказаних пунктів ПДР
України. На підставі викладеного,
просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють,
зокрема, чи прийняті вони: на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України; обґрунтовано; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації.

Стаття 55 Конституції України
передбачає, що кожному гарантується
право на оскарження в суді рішень дій
чи бездіяльності органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні усі адміністративні
справи з приводу рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень у справах про притягнення
до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 КАС України
адміністративні справи з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які стосуються інтересів
конкретної особи, вирішуються
адміністративними судами за місцем
проживання (перебування, знаходження)
позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування,
докази, отримані з порушенням вимог
закону, судом при розгляді справи до
уваги не беруться.

Відповідно до ч.3 ст. 71 КАС України
суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 80 КАС України
речовими доказами є предмети
матеріального світу, що містять
інформацію про обставини, які мають
значення для справи. Речовими доказами
є також магнітні, електронні та інші
носії інформації, що містять
аудіовізуальну інформацію про
обставини, що мають значення для
справи.

Згідно із ст. 254 КУпАП, протокол про
адміністративне правопорушення
складається в двох примірниках, один з
яких під розписку вручається особі, що
притягається до адміністративної
відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 255 КУпАП у вправах
про адміністративні правопорушення,
розгляд яких віднесено до відання
органів, зазначених у статтях 222 - 244-17
цього Кодексу, протоколи про
правопорушення мають право складати
уповноважені на те посадові особи цих
органів.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 222 КУпАП від
імені органів внутрішніх справ
(міліції) розглядати справи про
адміністративні правопорушення і
накладати адміністративні стягнення
за адміністративні правопорушення,
передбачені частиною 2 статті 122 цього
Кодексу мають право працівники
відповідних підрозділів Міністерства
внутрішніх справ України, що
забезпечують безпеку дорожнього руху,
які мають спеціальні звання.

Судом встановлено, що відносно
позивача інспектором відділу ДАІ
Сєвєродонецького МВ ГУМВСУ України
старшиною міліції Сапуновим Є.А. було
складено протокол про адміністративне
правопорушення серії АВ 2 № 804798 від
13.06.2014 року, згідно якого 13.06.2014 року о
12-55 год., в м. Сєвєродонецьку по п.
Хіміків водій ОСОБА_1 керуючи
транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н. НОМЕР_1
проігнорував вимогу забороненого
червоного сигнал світлофору, чим
порушив вимоги 8.7.3 (е) ПДР України.

У зв'язку із викладеним, позивача було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в сумі 425 грн., що
підтверджується копією постанови по
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС 1 № 153106 від
13.06.2014 року.

Згідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення
водіями транспортних засобів правил
проїзду перехресть, зупинок
транспортних засобів загального
користування, проїзд на заборонний
сигнал світлофора або жест
регулювальника, порушення правил
обгону і зустрічного роз'їзду,
безпечної дистанції або інтервалу,
розташування транспортних засобів на
проїзній частині, порушення правил
руху автомагістралями, користування
зовнішніми освітлювальними приладами
або попереджувальними сигналами при
початку руху чи зміні його напрямку,
використання цих приладів та їх
переобладнання з порушенням вимог
відповідних стандартів, користування
водієм під час руху транспортного
засобу засобами зв'язку, не обладнаними
технічними пристроями, що дозволяють
вести перемови без допомоги рук (за
винятком водіїв оперативних
транспортних засобів під час виконання
ними невідкладного службового
завдання), а так само порушення правил
навчальної їзди, - тягнуть за собою
накладення штрафу від двадцяти п'яти до
тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Згідно п.п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього
руху України, сигнали світлофора мають
такі значення: червоний забороняє рух.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на ту обставину, що в його діях
відсутній склад адміністративного
правопорушення, оскільки вчинення
ОСОБА_1 правопорушення, яке
передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП,
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АВ 2 № 804798 від 13.06.2014 року та
відеозаписом, який надано відповідачем
та на якому зафіксовано порушення
Правил дорожнього руху України,
зокрема те, що він, керуючи
транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.
НОМЕР_1, проігнорував вимогу
забороненого червоного сигналу
світлофору, чим порушив вимоги 8.7.3 (е)
ПДР України.

Таким чином, в ході розгляду справи
встановлено, що 13.06.2014 року о 12-55 год., в
м. Сєвєродонецьку по п. Хіміків водій
ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом
ВАЗ 2101, д.н. НОМЕР_1 проігнорував вимогу
забороненого червоного сигнал
світлофору, чим порушив вимоги 8.7.3 (е)
ПДР України, за що ч. 2 ст. 122 КУпАП
передбачена адміністративна
відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно ст. 252 КУпАП орган (посадова
особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що відповідач Сапунов Є.А. на законних
підставах 13.06.2014 року склав протокол
про адміністративне правопорушення
серії АВ 2 № 804798 відносно позивача
ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також виніс
законну і обґрунтовану постанову по
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС 1 № 153106 від
13.06.2014 року та призначив
адміністративне стягнення в межах
санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка передбачає
відповідальність за таке
правопорушення.

При цьому доводи позивача щодо
незаконності постанови не знайшли
свого підтвердження в ході судового
засідання, тому суд вважає позовні
вимоги про скасування постанови серії
ПС 1 № 153106 у справі про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 122 КУпАП необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
про закриття провадження у
адміністративній справі, то суд
зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Аналізуючи зазначену норму права суд
дійшов висновку, що відповідно до ч.1, 2
ст. 164 КАС України при вирішенні справи
по суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову
про: визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання не чинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його
положень із зазначенням способу його
здійснення; зобов'язання відповідача
вчинити певні дії; зобов'язання
відповідача утриматися від вчинення
певних дій; стягнення з відповідача
коштів; тимчасову заборону (зупинення)
окремих видів або всієї діяльності
об'єднання громадян; примусовий
розпуск (ліквідацію) об'єднання
громадян; примусове видворення
іноземця чи особи без громадянства за
межі України; визнання наявності чи
відсутності компетенції (повноважень)
суб'єкта владних повноважень. Виходячи
з цього, не підлягає закриттю
постановою адміністративного суду
справа про адміністративне
правопорушення, оскільки відповідно до
ст. 164 КАС України адміністративний суд
не наділений такими повноваженнями в
адміністративному судочинстві.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про закриття
провадження у адміністративній справі
не підлягають задоволенню.

При цьому суд відзначає, що відповідно
до положень ст.162 КАС України при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково, а також прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Розглянувши всі сторони
адміністративного правопорушення,
скоєного ОСОБА_1, оцінивши письмові
докази по справі, та переконавшись, що
внаслідок вчинення правопорушення не
було завдано шкоди, суд приходить до
висновку, що зазначене адміністративне
правопорушення є малозначним, оскільки
не становить великої суспільної
шкідливості і не завдає значних
збитків суспільним інтересам та
безпосередньо громадянам.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності
вчиненого адміністративного
правопорушення орган (посадова особа),
уповноважений вирішувати справу, може
звільнити порушника від
адміністративної відповідальності і
обмежитись усним зауваженням.

Пунктом 4 статті 293 КУпАП передбачено,
що орган (посадова особа) при розгляді
скарги на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обгрунтованість винесеної постанови і
може прийняти рішення про зміну заходу
стягнення в межах, передбачених
нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав та інтересів
сторін чи третіх осіб, про захист яких
вони просять.

На підставі викладеного, враховуючи
малозначність вчиненого ОСОБА_1
адміністративного правопорушення,
відсутність негативних наслідків,
керуючись ст. 22 КУпАП, суд вважає за
необхідне вийти за межі позовних вимог:
Постанову серії ПС1 № 153106 від 13.06.2014
року інспектора ВДАІ з обслуговування
м. Сєвєродонецька старшини міліції
Сапунова Є.А. про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в сумі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП
змінити, а саме: ОСОБА_1 визнати винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122
КУпАП та звільнити від
адміністративної відповідальності,
обмежитись усним зауваженням».

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 122 ч. 2, 222, 251, 252, 288, 293 КУпАП; ст.ст.
4, 6-12, 69, 70, 71, 72, 80, 86, 94, 104, 158-163, 171-2 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
адміністративного позову.

Постанову серії ПС1 № 153106 від 13.06.2014
року інспектора ВДАІ з обслуговування
м. Сєвєродонецька старшини міліції
Сапунова Євгена Анатолійовича про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в сумі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП
змінити, в резолютивній частині
вказати:

«ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та
звільнити від адміністративної
відповідальності, обмежитись усним
зауваженням».

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя
Т. О. Комплєктова