Справа № 813/7462/13-а
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року Справа №
876/15564/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань
Гелецького П.В.,

представника відповідача
Шпака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Сокальської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 27
листопада 2013 року у справі за позовом
житлово-будівельного кооперативу
«Монастирський» до Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року житлово-будівельний
кооператив «Монастирський» (далі - ЖБК)
звернувся до суду з адміністративним
позовом, у просив визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області (далі -
ОДПІ):

від 16.04.2013 року № про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість (далі - ПДВ)
на 517538,00 грн.;

від 10.07.2013 року № про зменшення
розміру від'ємного значення суми ПДВ
на 84423,00 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року у справі № 813/7462/13-а вказаний
позов було задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ОДПІ
просить вказану постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою у задоволенні позовних вимог ЖБК
відмовити.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що у ході проведеної
перевірки позивача (акт перевірки від
20.03.13 №108/1601/34987300) було встановлено, що
ЖБК укладено угоду на виконання
доручення від 14.01.2008 року та договір
доручення від 20.02.2009 року з ТОВ «Сокме»
(Довіритель).

Відповідно до договору доручення від
20.02.2009 року на будівництво ЖБК
(Повіреним) за винагороду від імені та
за рахунок Довірителя необхідно
виконати юридичні дії, пов'язані з
організацією та проведенням
будівництва житлового кварталу
«Монастирський». Окрім того, пункт 1.3
договору передбачає Повірений для
реалізації зобов'язань за договором
самостійно здійснює погоджувальні
процедури та отримує необхідні дозволи
на розміщення об'єкту містобудування і
одержує дозволи на виконання
будівельних робіт.

Однак наявність всіх дозвільних
документів на право будівництва ТОВ
«Сокме» житлового кварталу (оренда
земельної ділянки з цільовим
призначення будівництво мікрорайону,
проектно-кошторисна документація,
дозволи на виконання будівельних
робіт) на дату укладання договору
доручення 20.02.2009 року свідчить про його
укладання з метою залучення коштів,
звільнених від оподаткування та
формальності укладання даного
договору.

Відповідно до наданих до перевірки
документів, угоди, укладені ЖБК на
придбання будівельних матеріалів, ТМЦ,
комплектуючих для проведення
будівництва, укладались кооперативом
від свого імені, без зазначення умови
придбання за угодою про виконання
доручення.

ЖБК придбавав будівельні матеріали та
проводив оплату виконаних будівельних
робіт ТОВ «С-Буд» за кошти, що надходили
у вигляді пайових, цільових та
членських внесків, не здійснюючи
діяльності, передбаченої статутом, а
забезпечував будівництво житлового
кварталу «Монастирський».

ТОВ «Сокме» проведено державну
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно - житловий масив (у вересні 2012
року) та подано декларацію з податку на
нерухоме майно, відмінне від земельної
ділянки за 2013 рік, проведено відповідну
сплату податку.

Виходячи з наведеного, збудовані
житлові будинки ЖБК за пайові, цільові
та членські внески є власністю ТОВ
«Сокме».

Таким чином. ЖБК здійснював
діяльність, не передбачену статутом
неприбуткової організації, а проводив
будівництво за кошти неприбуткової
організації (пайові та цільові
внесків), звільнені від оподаткування
для ТОВ «Сокме».

Здійснення ЖБК без наявності дозволу
на виконання будівельних робіт
будівництва житлового кварталу,
відображення в складі податкового
кредиту сум ПДВ, сплачених при
придбанні товарів (будівельних
матеріалів), будівельних робіт та
наданні інших послуг, пов'язаних з
будівництвом житлового кварталу
«Монастирський», є безпідставним.

Крім того, перевіркою було встановлено,
що попередніми перевірками (акт від
17.02.2010 року №101/2301/34987300, від 10.12.2010 року №
1030/2301/34987300) було зменшено значення
рядка 22.2 «Зарахування від'ємного
значення різниці поточного звітного
(податкового) періоду до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду» та
рядка 26 «Залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду» декларації по ПДВ за І-III
квартали 2010 року на загальну суму 4185425
гривень, однак платником не проведено
відповідні коригування за
результатами проведених перевірок при
поданні декларацій за IV квартал 2010 року
в частині відображення результатів
проведених перевірок.

Представник відповідача у судовому
засіданні апеляційного суду підтримав
вимоги, викладені у апеляційній скарзі,
у повному обсязі. Просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову про відмову у
задоволенні позову ЖБК.

Представник позивача у ході
апеляційного розгляду заперечила
обґрунтованість доводів апелянта,
просила залишити оскаржуване судове
рішення без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши
доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд приходить до переконання, що вимоги
апелянта підлягають задоволенню з
таких мотивів.

Задовольняючи позов ЖБК, суд першої
інстанції виходив із того, що висновки
податкового органу про порушення
позивачем пп. 7.11.1, 7.11.7 ст. 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» та п. 14.1.121 п.14.1 ст. 14 абз. 2,4
п.157.15 Податкового кодексу України (далі
- ПК України) через здійснення ЖБК
діяльності, що не передбачену статутом
неприбуткової організації, тобто
будівництва за кошти, звільнені від
оподаткування неприбуткової
організації (пайові та цільові внески),
для ТОВ «Сокме» є безпідставними.

Правовідносини між ЖБК та ТОВ «Сокме»,
пов'язані з організацією будівництва
житлового кварталу забудови в м.
Червонограді, виникли на підставі
договору доручення від 20.02.2009 року із
змінами і доповненнями до нього від
30.03.2009 року.

ЖБК та ТОВ «Сокме» у повному обсязі
виконали взяті на себе зобов'язання за
договором доручення і ЖБК у підсумку
став власником житлового комплексу
«Монастирський».

Проведеною податковим органом
перевіркою не встановлено факту
отримання ЖБК доходу за наслідками
виконання договору доручення від 20.02.2009
року (з наступними змінами від 30.03.2009
року), а лише відшкодування йому
Довірителем (ТОВ «Сокме») понесених
витрат.

Тому суд дійшов висновку, що вчинення
дій на виконання договору доручення
від 20.02.2009 року (з наступними змінами
від 30.03.2009 року) в цілому узгоджується
зі статутними видами діяльності ЖБК
(серед яких - виконання функцій
замовника розроблення містобудівної,
проектно-кошторисної документації на
будівництво об'єкту житловий квартал
«Монастирський» з малоповерховою
щільною забудовою котеджного типу з
торгово-побутовими об'єктами у місті
Червонограді), та не суперечить
законодавству України.

ЖБК у бухгалтерському обліку придбання
будівельних матеріалів, робіт, послуг,
пов'язаних з будівництвом,
відображало бухгалтерським
проведенням Дт 205 Кт 631, виконання
робіт підрядником Дт 15 Кт 631, що не
відповідає проведенню
фінансового-господарських операцій за
договором доручення. Однак, у червні
2012 року до початку проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки помилка була виправлена
позивачем шляхом коригування сальдо
бухгалтерських рахунків і приведено
у відповідність до суті господарських
операцій.

Оскільки позивачем не здійснювалось
позастатутної діяльності, відтак
безпідставними є висновки податкового
органу про невірне відображення ним в
складі податкового кредиту виконаних
робіт та придбаних матеріалів з
підстав, що такі не були використані у
господарській діяльності.

Тому податкові повідомлення рішення
від 16.04.2013 року № форми № «В4» та
від 10.07.2013 року № форми № «В4», є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

Даючи оцінку оскаржуваному судовому
рішенню та доводам апелянта, суд
апеляційної інстанції виходить із
таких міркувань.

Як безспірно встановлено судом першої
інстанції, відповідачем було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку правомірності нарахування
ЖБК залишку від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду, за період з 01.10.2010 року по 31.12.2010
року, 01.01.2011 року по 31.12.2011 року та з
01.01.2012 року по 30.11.2012 року, результати
якої оформлено актом від 20.03.2013 року
№108/1601/34987300.

На підставі висновків, зафіксованих у
вказаному акті перевірки, податковим
органом прийнято оспорювані податкові
повідомлення - рішення від 16.04.2013 року
№ та від 10.07.2013 року №.

Податкове повідомлення-рішення від
16.04.2013 року № було оскаржено
позивачем в адміністративному
порядку до ДПС Львівської області,
однак рішенням ГУ Міндоходів у
Львівській області від 02.07.2013 року №
4276/10/10-3005/268 про результати розгляду
первинної скарги податкове
повідомлення - рішення залишено без
змін та донараховано на суму завищення
значення рядка 19 «Від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду» податкової
декларації з ПДВ за листопад 2012 року на
84 423,00 грн.

Податкові повідомлення рішення від
16.04.2013 року № 0 та від 10.07.2013 року №
ЖБК було оскаржено у
адміністративному порядку до
Міністерства доходів і зборів України,
однак його рішенням від 12.09.2013 року №
10503/6/99-99-10-01-15 скаргу було залишено без
задоволення.

У ході перевірки податковим органом
було встановлено, що відповідно до
статуту ЖБК його метою не є одержання
прибутку (п.2.2 Статуту).

Головними завданнями ЖБК є (п.2.3
Статуту):

захист прав та законних інтересів
членів кооперативу шляхом
представництва їх інтересів в органах
державної виконавчої влади, місцевого
самоврядування, судових та
правоохоронних органах;

організація будівництва за власні
кошти та кошти членів кооперативу одно
та двоквартирних житлових будинків
котеджного типу з прибудованими
гаражами і т.ін.

Станом на 01.12.2012 року у складі ЖБК було 19
пайовиків, в т.ч. дві юридичних особи
ТОВ «Сокме» та асоційований член ТОВ
«СОТЕКО».

ЖБК (Повірений) було укладено угоду на
виконання доручення від 14.01.2008 року та
договір доручення від 20.02.2009 року з ТОВ
«Сокме» (Довіритель), відповідно до
яких позивач зобов'язувався за
винагороду від імені та за рахунок
Довірителя виконати дії, пов'язані з
придбанням будівельно-монтажних
матеріалів та інших
товарно-матеріальних цінностей, а
також надання і споживання, у зв'язку
цим дорученням, послуг для проведення
будівництва житлового кварталу
«Монастирський» з малоповерховою
щільною забудовою котеджного типу
одно-двоквартирних житлових будинків з
вбудованими гаражами, організацією та
проведення будівництва дитячого
дошкільного закладу, дитячого
майданчика, торгівельно-побутового,
готельного та спортивного комплексів,
офісного та молодіжно-розважальних
центрів, а також організацію та
будівництво інженерно-комунікаційних
мереж і введення їх в експлуатацію для
забезпечення потреб життєдіяльності
житлового мікрорайону
«Монастирський».

При цьому пункт 1.3 договору передбачав,
що Повірений для реалізації
зобов'язань за договором самостійно
здійснює погоджувальні процедури та
отримує необхідні дозволи на
розміщення об'єкту містобудування і
одержує дозволи на виконання
будівельних робіт.

Разом із тим судом було безспірно
встановлено, що у ТОВ «Сокме» були
наявні всі дозвільні документи на
право будівництва житлового кварталу
(оренда земельної ділянки з цільовим
призначення будівництво мікрорайону,
проектно-кошторисна документація,
дозволи на виконання будівельних
робіт) ще до укладання договору
доручення 20.02.2009 року.

На виконання зобов'язань за договором
доручення № 1 від 20.09.2009 року (зі змінами
і доповненнями від 30.03.2009 року), ЖБК
(Замовник) уклав з ТОВ «С-Буд»
(Підрядник) договір №2 від 12.03.2009 року на
виконання будівельно-монтажних робіт
для будівництва кварталу
2-3-4-поверхової житлової забудови
котеджного типу на вул. Б.
Хмельницького, 9 (мікрорайон
«Монастирський») в м. Червонограді
Львівської області.

При цьому матеріали справи свідчать і
це не заперечується учасниками
судового розгляду, що ЖБК здійснював
придбання будівельних матеріали та
проводив оплату виконаних ТОВ «С-Буд»
будівельних робіт за кошти, що
надходили у вигляді пайових, цільових
та членських внесків., не здійснюючи
діяльності, передбаченої статутом, а
забезпечував будівництво житлового
кварталу «Монастирський».

У період з 01.10.2010 року по 30.11.2012 року від
ТОВ «Сокме» кошти на виконання
договору доручення № 1 від 20.02.09, від
14.01.08 не надходили.

Відповідно до наданих до перевірки
документів, угоди, укладені ЖБК на
придбання будівельних матеріалів, ТМЦ,
комплектуючих для проведення
будівництва, укладались позивачем від
свого імені, а не за дорученням ТОВ
«Сокме».

Разом із тим, виходячи із приписів ч. 1
ст. 1000 ЦК України за договором
доручення одна сторона (повірений)
зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок другої сторони (довірителя)
певні юридичні дії. Правочин, вчинений
повіреним, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки довірителя.

У подальшому (вересень 2012 року) ТОВ
«Сокме» було проведено державну
реєстрацію прав власності на
новозбудовані житлові будинки за
пайові, цільові та членські внески ЖБК
та подано декларацію з податку на
нерухоме майно, відмінне від земельної
ділянки за 2013 рік, проведено відповідну
сплату податку, що свідчить про те, що
вказане нерухоме майно стало власністю
саме ТОВ «Сокме».

Таким чином наведене свідчить, що
замовником і власником об'єкта
будівництва виступав ТОВ «Сокме», а
здійснення самого будівництва
здійснювалося ЖБК за пайові, цільові та
членські внески кооперативу.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 4 Закону
України «Про інвестиційну діяльність»
інвестування та фінансування
будівництва об'єктів житлового
будівництва з використанням
недержавних коштів, залучених від
фізичних та юридичних осіб, у тому
числі в управління, може здійснюватися
виключно через фонди фінансування
будівництва, фонди операцій з
нерухомістю, інститути спільного
інвестування, а також шляхом емісії
цільових облігацій підприємств,
виконання зобов'язань за якими
здійснюється шляхом передачі об'єкта
(частини об'єкта) житлового
будівництва. Інші способи фінансування
будівництва таких об'єктів
визначаються виключно законами.

Положеннями п.5 ст. 1 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
передбачено, що фінансовою послугою є
операції з фінансовими активами, що
здійснюються в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

З огляду на викладене апеляційний суд
приходить до переконання, що ЖБК,
зареєструвавшись неприбутковою
організацією, фактично здійснював
функції фінансової установи без
відповідного статусу та дозвільних
документів на провадження такого виду
господарської діяльності, залучаючи
кошти фізичних та юридичних осіб
(пайові, цільові, членські внески) для
здійснення будівництва житлового
кварталу в інтересах ТОВ «Сокме».

За правилами п. «є» пп. 7.11.1. п. 7.11. ст. 7
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» неприбутковими
установами і організаціями є
житлово-будівельними кооперативами,
об'єднаннями співвласників
багатоквартирних будинків, створеними
у порядку, визначеному законом.

Положеннями пп. 7.11.7. п. 7.11. ст. 7
вказаного Закону від оподаткування
звільняються доходи неприбуткових
організацій, визначених в абзаці «є»
підпункту 7.11.1, отримані у вигляді
внесків, коштів або майна, які
надходять таким неприбутковим
організаціям для забезпечення потреб
їх основної діяльності, та у вигляді
пасивних доходів.

Згідно із пп. «е» п. 157.1. ст. 157 ПК України
неприбутковими установами та
організаціями, зареєстрованими згідно
з вимогами законодавства та внесеними
контролюючими органами в
установленому порядку до Реєстру
неприбуткових організацій та установ,
є житлово-будівельними кооперативами
та об'єднаннями співвласників
багатоквартирного будинку.

За правилами п. 157.8. ст. 157 ПК України від
оподаткування звільняються доходи
неприбуткових організацій, визначених
у підпункті «е» пункту 157.1 цієї статті,
отримані у вигляді внесків, коштів або
майна, які надходять таким
неприбутковим організаціям для
забезпечення потреб їх основної
діяльності та у вигляді пасивних
доходів.

З урахуванням наведеного апеляційний
суд погоджується із твердженням
податкового органу про те, що ЖБК
здійснював діяльність, не передбачену
статутом неприбуткової організації,
проводячи будівництво за кошти,
звільнені від оподаткування
неприбуткової організації (пайові та
цільові внесків), для ТОВ «Сокме».

Відтак відображення ЖБК в складі
податкового кредиту сум ПДВ, сплачених
при придбанні товарів (будівельних
матеріалів), будівельних робіт та
наданні інших послуг, пов'язаних з
будівництвом житлового кварталу
«Монастирський», є безпідставним, а
отже слід погодитися із доводами
апелянта про порушення позивачем п. 4.7
ст. 4, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», пп.
14.1.36, пп. 14.1.191 п.14.1. ст. 14, п. 189.4 ст. 189, п.
198.1 ,п. 198.3 ст. 198 ПК України, що призвело
до завищення податкового кредиту в
сумі 3695296 грн.

Окрім того, поза увагою суду першої
інстанції залишився той факт, що
попередніми перевірками податкового
органу, результати яких оформлено
актами від 17.02.2010 року №101/2301/34987300, від
10.12.2010 року № 1030/2301/34987300, ЖБК було
зменшено значення рядка 26 декларації
по ПДВ на загальну суму 3 225 229 грн.

Позивачем було проігноровано вказані
висновки відповідача та не проведено
коригування за результатами
проведених перевірок при поданні
декларацій за І-IV квартали 2010 року щодо
зменшення значення рядка 26 декларації
за жовтень-грудень 2009 року, за І-ІІІ
квартали 2010 року на загальну суму 3 225 229
грн.

Податкове повідомлення-рішення про
зменшення значення рядка 26 декларації
ЖБК за результатами перевірок 2010 року
не виносилося з огляду на те, що така
можливість у 2010 році законодавством
передбачено не було.

Порушення, встановлені актами
перевірок від 17.02.2010 року та від 10.12.2010
року ЖБК повинно було відкоригувати
самостійно у відповідності до вимог пп.
10.2, пп. 10.6 ст. 10 Закону України «Про
податок на додану вартість» та пп. 5.12.5
п.5.12 ст. 12 Порядку заповнення та подання
податкової декларації з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
ДПА України 30.05.1997 року №166.

За результатами перевірки від 20.03.2013
року (акт №108/1601/34987300) відповідачем було
встановлено порушення пп. 4.7 ст. 4, пп. 7.4.1
пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», п. 157.15 ст.
157. п.189.4 ст. 189, пп. 197.1.14 п.197.1 ст. 197, пп. 198.1,
п. 198.3 ст. 198, пп. «е» п. 201.1 ст. 201 ПК
України, в наслідок чого було завищено
значення рядка 26 податкової декларації
попереднього звітного періоду на суму 3
225 229 грн., та відповідно встановлено
завищення значення залишку від'ємного
значення суми ПДВ, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду,
податкової декларації за листопад 2012
року (рядок 24 Декларації) на суму 517 538
грн.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
погоджується із доводами апелянта про
те, що позивачем було порушено п. 4.7 ст. 4
, пп. 7.4.1, пп. 7.4.4 п.7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» та пп.
14.1.121, пп. 14.1.36 пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14, абз. 2, 4
п.157.15 ст. 157, п. 189.4. ст. 189, пп. 197.1.14 п. 197.1
ст. 197, п.198.1, п.198.3 ст. 198, пп. «е» п. 201.1 ст.
201 ПК України, що призвело до завищення
значення залишку від'ємного значення
суми ПДВ, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду, податкової
декларації за листопад 2012 року (рядок 24
Декларації) на суму 517538 грн.

Таким чином, оскільки при вирішенні
даного публічно-правового спору судом
першої інстанції було допущено
порушення норм матеріального і
процесуального права, а мотиви, з яких
виходив суд під час ухвалення свого
рішення, не відповідають фактичним
обставинам справи, оскаржувана
постанова підлягає скасуванню з
прийняттям нової про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області
задовольнити.

Скасувати постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 27
листопада 2013 року у справі № 813/7462/13-а та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову житлово-будівельного
кооперативу «Монастирський»
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Постанова у повному обсязі складена 28
листопада 2014 року.