Справа № 28131/10
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2011-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2011 р.справа № 2-3609/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів: Уханенка С.А.
Нагорної Л.М.

при секретарі судового засідання:
Цьокі І.І.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління пенсійного фонду
України м.Кіровоград на постанову
Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 08 липня 2010 р. у справі
№ 2-3609/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України м.Кіровоград
про зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити дії,-

В С
Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 08 липня 2010 р. у справі
№ 2-3609/10 визнано бездіяльність
відповідача пов'язані з виплатою
пенсії відповідно до ст. 50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та призначити позивачу
основну державну та додаткову пенсію
відповідно до ст. 50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»з 01.01.2010
року.

Не погодившись з рішенням суду,
Управління пенсійного фонду України
м.Кіровоград звернулося до суду з
апеляційною скаргою в якій просило
скасувати постанову суду першої
інстанції , та відмовити у задоволенні
позовних вимог позивачу.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно посвідчень, ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській катастрофи 1 категорії,
інвалідом ІІ групи, що підтверджується
довідкою МСЕК, посвідченням.
Інвалідність пов'язана з ліквідацією
аварії на ЧАЕС.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно виходив з того , що
відповідач повинен провести
нарахування та виплату пенсій позивачу
виходячи з їх розмірів, встановлених
законами України «Про статус та
соціальний захист громадян , що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та «Про статус ветеранів
війни,гарантії їх соціального
захисту», а не постановою Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року №530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян»та
постановою Кабінет Міністрів України
від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям
пенсіонерів,фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету».

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього
Закону (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
якою визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку
із втратою годувальника, в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів 2
групи, щодо яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими восьми мінімальних пенсій
за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам 2 групи - у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Як передбачено статтею 53 того самого
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Правильним і таким ,що відповідає
закону,є висновок суду,що позивач має
право на призначення пенсії у розмірі
не нижчому від 8 мінімальних пенсій за
віком,на щомісячну додаткову пенсію за
шкоду,заподіяну здоров'ю ,у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору,крім того ,це право гарантується
ч.2 ст. 46 Конституції України.

Відповідач помилково вважає
неможливим застосування мінімального
розміру пенсії, визначеного відповідно
до статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії, встановленого законом,
не є приводом для відмови в реалізації
позивачем конституційних гарантій
права на отримання пенсії в розмірі,
встановленому законом.

Виходячи з положень частини 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Відповідно до
частини 1 статті 2 Закону України «Про
прожитковий мінімум», прожитковий
мінімум застосовується для
встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до частини 3 статті 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1 розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно позовних вимог за 2010 рік,
оскільки виплата пенсії носить
постійний характер, колегія суддів при
визначенні періоду нарахування
(перерахування) пенсії вважає
визначення кінцевого періоду
недоцільним. Виходячи з цього, виплата
пенсії у складі державної пенсії в
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
повинна здійснюватися до зміни
законодавства, що регулює призначення
(перерахунок) цього виду пенсійних
виплат або зміни обставин, які
передбачені законодавством.

Таким чином, позивач має право на
перерахунок пенсії за ст.ст. 50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»з
01.01.2010 року та в подальшому.

При таких обставинах колегія суддів
вважає за необхідне постанову суду
першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.3
ч.1 ст.198, ст..ст.200, 205, 206 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну Управління пенсійного
фонду України м.Кіровоград - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 08 липня 2010 р. у справі
№ 2-3609/10- залишити без змін.

розглянувши в відкритому
судовому засіданні в місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за апеляційною скаргою
Управління пенсійного фонду України
м.Кіровоград на постанову Кіровського
районного суду м.Кіровограда від 08
липня 2010 р. у справі № 2-3609/10 за позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України м.Кіровоград про зобов'язання
суб'єкта владних повноважень вчинити
дії,-

В С
Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 08 липня 2010 р. у справі
№ 2-3609/10 визнано бездіяльність
відповідача пов'язані з виплатою
пенсії відповідно до ст. 50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та призначити позивачу
основну державну та додаткову пенсію
відповідно до ст. 50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»з 01.01.2010
року.

Не погодившись з рішенням суду,
Управління пенсійного фонду України
м.Кіровоград звернулося до суду з
апеляційною скаргою в якій просило
скасувати постанову суду першої
інстанції , та відмовити у задоволенні
позовних вимог позивачу.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно посвідчень, ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській катастрофи 1 категорії,
інвалідом ІІ групи, що підтверджується
довідкою МСЕК, посвідченням.
Інвалідність пов'язана з ліквідацією
аварії на ЧАЕС.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно виходив з того , що
відповідач повинен провести
нарахування та виплату пенсій позивачу
виходячи з їх розмірів, встановлених
законами України «Про статус та
соціальний захист громадян , що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та «Про статус ветеранів
війни,гарантії їх соціального
захисту», а не постановою Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року №530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян»та
постановою Кабінет Міністрів України
від 03.01.2002 року №1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям
пенсіонерів,фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету».

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього
Закону (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
якою визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку
із втратою годувальника, в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів 2
групи, щодо яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими восьми мінімальних пенсій
за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам 2 групи - у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Як передбачено статтею 53 того самого
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Правильним і таким ,що відповідає
закону,є висновок суду,що позивач має
право на призначення пенсії у розмірі
не нижчому від 8 мінімальних пенсій за
віком,на щомісячну додаткову пенсію за
шкоду,заподіяну здоров'ю ,у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору,крім того ,це право гарантується
ч.2 ст. 46 Конституції України.

Відповідач помилково вважає
неможливим застосування мінімального
розміру пенсії, визначеного відповідно
до статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії, встановленого законом,
не є приводом для відмови в реалізації
позивачем конституційних гарантій
права на отримання пенсії в розмірі,
встановленому законом.

Виходячи з положень частини 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Відповідно до
частини 1 статті 2 Закону України «Про
прожитковий мінімум», прожитковий
мінімум застосовується для
встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до частини 3 статті 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1 розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно позовних вимог за 2010 рік,
оскільки виплата пенсії носить
постійний характер, колегія суддів при
визначенні періоду нарахування
(перерахування) пенсії вважає
визначення кінцевого періоду
недоцільним. Виходячи з цього, виплата
пенсії у складі державної пенсії в
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
повинна здійснюватися до зміни
законодавства, що регулює призначення
(перерахунок) цього виду пенсійних
виплат або зміни обставин, які
передбачені законодавством.

Таким чином, позивач має право на
перерахунок пенсії за ст.ст. 50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»з
01.01.2010 року та в подальшому.

При таких обставинах колегія суддів
вважає за необхідне постанову суду
першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись п.3
ч.1 ст.198, ст..ст.200, 205, 206 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну Управління пенсійного
фонду України м.Кіровоград - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду
м.Кіровограда від 08 липня 2010 р. у справі
№ 2-3609/10- залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, встановлені статтею
212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Л.М. Нагорна