Справа № 2а/1670/7024/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/4870/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 13.10.2011

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.12.2011

у справі № 2а/1670/7024/11

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Лубенської об'єднаної
державної податкової інспекції

про скасування
податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі
по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2)
звернувся до суду з позовом до
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції (далі по тексту -
відповідач, Лубенська ОДПІ) про
скасування податкового
повідомлення-рішення №/0 від
04.03.2010.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 13.10.2011, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 08.12.2011, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що працівниками
Лубенської ОДПІ проведена
документальна планова виїзна
перевірка дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства позивачем.

Згідно висновків перевірки платником
порушено п. 1.15 ст. 1, пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8, пп.
9.1.1 р. 9.1 ст. 9, пп. «а» п. 19.2 ст. 19 Закону
України від 22.05.2003 №889-IV «Про податок з
доходів фізичних осіб» (далі по тексту -
Закон №889-IV).

На підставі вищезазначеного
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0 від
04.03.2010, яким платнику визначено
податкове зобов'язання з податку з
доходів найманих працівників в сумі
8286,00 грн. основного платежу та 16572,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 1.15 ст. 1 Закону №889-IV
податковий агент - юридична особа (її
філія, відділення, інший відокремлений
підрозділ) або фізична особа чи
представництво нерезидента - юридичної
особи, які незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Згідно з пп. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону №889-IV
податковий агент, який нараховує
(виплачує) оподатковуваний дохід на
користь платника податку, утримує
податок від суми такого доходу за його
рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах ст. 7 цього Закону.

Ставка податку, згідно зі ст. 7 Закону
№889-IV становить 15 відсотків від об'єкта
оподаткування, крім випадків,
визначених у пунктах 7.2-7.4 цієї статті.

Підпунктом 9.1.1 п. 9.1 ст. 9 Закону №889-IV
встановлено, що податковим агентом
платника податку - орендодавця щодо
його доходу від надання в оренду
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення,
земельної частки (паю), майнового паю, є
орендар.

Згідно з пп. «а» п. 19.2 ст. 19 Закону №889-IV
особи, які відповідно до цього Закону
мають статус податкових агентів,
зобов'язані своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, який виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати та за її
рахунок.

В матеріалах справи відсутні докази
існування орендних відносин платника з
будь-ким або здійснення ним виплат на
користь фізичних осіб.

З огляду на викладене, позивач не має
ознак податкового агента в розумінні
Закону №889-IV.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, позивач у перевіряємий період
здійснював підприємницьку діяльність
на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до Указу Президента «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» суб'єкт
господарювання-фізична особа, що
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, позбавлений обов'язку
вести бухгалтерський та податковий
облік та зберігати первинні документи,
які б підтверджували проведення
господарських операцій. Натомість,
фізичні особи-підприємці зобов'язані
вести книги обліку доходів та витрат.

Державна податкова адміністрація
України в листі №15169/7/17-0418 від 20.07.2009
вказала, що фізичні особи - підприємці
зобов'язані вести облік доходів,
одержаних протягом року, і витрат,
безпосередньо пов'язаних з їх
одержанням, за формою, що
встановлюється Головною державною
податковою інспекцією України, а саме
за формою книги обліку доходів і
витрат, наведеною у додатку №10 до
Інструкції.

Порядок ведення обліку основних
засобів визначено Наказом
Міністерства фінансів України від
27.04.2000 №92 «Про затвердження Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 7
«Основні засоби» і його норми
застосовуються лише підприємствами,
організаціями та іншими юридичними
особами усіх форм власності (крім
бюджетних установ).

Ведення бухгалтерського обліку
фізичними особами - підприємцями
чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до пп. «б» п. 19.2 ст. 19 Закону
№889-IV особи, які відповідно до цього
Закону мають статус податкових
агентів, зобов'язані надавати у строки,
встановлені законом для податкового
кварталу, якщо інше не визначено
нормами цього Закону, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також сум утриманого з них
податку податковому органу за місцем
свого розташування. У разі, коли
зазначена особа протягом звітного
кварталу не виплачує такі доходи або
виплачує доходи не всім платникам
податку, зазначена звітність не
подається або подається стосовно
платників податку, які фактично
отримали такі доходи. Запровадження
інших форм звітності із зазначених
питань не припускається.

Фактичні обставини справи вказують на
відсутність в даному разі у платника,
передбачених п. 1.15 ст. 1 Закону №889-IV
ознак податкового агенту по відношенню
до інших фізичних осіб, оскільки докази
орендних відносин та докази здійснення
будь-яких виплат платником на користь
інших фізичних осіб в матеріалах
справи відсутні.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Лубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 13.10.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.12.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров