Справа № 1001/1686/12 (2а-356/1/13)
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/800/14658/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Голяшкіна О.В.,

Конюшка К.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Виконавчого комітету Морозівської
сільської ради Баришівського району
Київської області, третя особа - ОСОБА_3,
про визнання недійсним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні
дії, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Виконавчого комітету Морозівської
сільської ради Баришівського району
Київської області, третя особа - ОСОБА_3,
про визнання недійсним та скасування
рішення відповідача від
01.11.2012 № 72 про відмову у наданні дозволу
на переобладнання та перепланування
жилого будинку по АДРЕСА_1, зобов'язання
відповідача надати дозвіл на
переобладнання вказаного жилого
будинку з одноквартирного у
двоквартирний.

Позовні вимоги обґрунтовані
протиправністю оскаржуваного рішення
відповідача як такого, що прийнято за
відсутності підстав для відмови
позивачу у наданні відповідного
дозволу на переобладнання будинку.

Постановою Баришівського
районного суду Київської області позов
задоволено частково: визнано
незаконним та скасовано рішення
Виконавчого комітету Морозівської
сільської ради Баришівського району
Київської області від 01.11.2012 № 72;
зобов'язано Морозівську сільську раду
Баришівського району Київської
області розглянути заяву ОСОБА_2 про
надання дозволу на переобладнання та
перепланування житлового будинку по
АДРЕСА_1 з одноквартирного на
двоквартирний з урахуванням норм
житлового законодавства.

Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2013 року рішення суду
першої інстанції скасовано та прийнято
нове, яким у задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржуване судове рішення
та залишити в силі постанову суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що рішенням
Баришівського районного суд Київської
області від 17.11.2011 розподілено у рівних
частинах між позивачкою та ОСОБА_3
будинок по АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26.09.2012 рішення
Баришівського районного суду
Київської області від 17.11.2011 скасовано
з мотивів відсутності з боку
співвласника ОСОБА_3 дозволу на
переобладнання та перепланування
зазначеного будинку, що, на думку суду,
є необхідною умовою для поділу. Справу
передано на новий розгляд до
Баришівського районного суду
Київської області.

У жовтні 2012 року позивачка звернулась
до виконкому Морозівської сільськії
ради з проханням про надання їй дозволу
на переобладнання та перепланування
вказаного жилого будинку.

Рішенням виконавчого комітету
Морозівської сільської ради
Баришівського району Київської
області № 72 від 01.11.2012 позивачу було
відмовлено в наданні дозволу на
переобладнання та перепланування
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Вважаючи вказане рішення незаконним,
позивачка звернулась до суду.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з
протиправності відмови виконавчого
комітету Морозівської сільської ради
Баришівського району Київської
області надати дозвіл на
переобладнання та перепланування
будинку як такої, що прийнята без
передбачених законодавством підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що для отримання
дозволу на переобладнання будинку
обов'язковою умовою є згода усіх
співвласників такого будинку на таке
переобладнання. Оскільки в даному
випадку співвласник будинку та третя
особа по справі ОСОБА_3 своєї згоди на
переобладнання не давав, відповідач
правомірно відмовив позивачу у наданні
відповідного дозволу.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1.4.1 та 1.4.5 наказу
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій»
переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів відповідно до
законодавства.

Для одержання дозволу на
переобладнання або перепланування
жилих будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень їх власник або
уповноважена ним особа, наймач
(орендар) приміщення за згодою його
власника подають до органу місцевого
самоврядування заяву про надання
дозволу на переобладнання або
перепланування та, у разі необхідності,
можуть подаватися, зокрема, згода
власників, співвласників (наймачів) або
уповноважених ними осіб на
переобладнання та перепланування
приміщень, що перебувають у їх спільній
власності.

Тобто, у випадках знаходження будинку у
спільній власності кількох осіб, для
отримання дозволу на переобладнання
такого будинку необхідна згода усіх
співвласників.

З матеріалів справи убачається, що
будинок по АДРЕСА_1 знаходиться у
спільній власності позивачки та ОСОБА_3

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_3 своєї згоди на
переобладнання та перепланування
зазначеного будинку не давав.

За таких обставин, правильним є
висновок суду апеляційної інстанції
про той факт, що відповідач правомірно
відмовив позивачу у задоволенні заяви
про надання дозволу на переобладнання
та перепланування будинку по АДРЕСА_1.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з позицією суду
апеляційної інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судом апеляційної інстанції
дана вірно, порушень норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні оскаржуваного судового
рішення судом апеляційної інстанції не
допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку статей
235-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: