Справа № 804/17030/14
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2014-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атлантіс» до
Дніпропетровської об`єднаної державої
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
20 жовтня 2014 р. до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атлантіс» до
Дніпропетровської об`єднаної державої
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
На підставі наказу Дніпропетровської
ОДПІ від 10.04.2014 р. №262, головним
державним ревізором-інспектором
відділу планування та інформаційного
забезпечення управління податкового
аудиту - Новіковою Ларисою Сергіївною
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Атлантіс»
вимог податковоо законодавства
України про здійсненні
фінансового-господарських
взаємовідносин з платником податків
ТОВ «Відображення-Дніпро» () за січень 2014 р., за результатами
якої складено акт від 23.04.2014 р.
№244/22-04/30012937 «Про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки ТОВ «Атлантіс», код за з питань дотримання вимог
податкового законодавства України про
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин з платником податків
ТОВ «Відродження-Дніпро» () за січень 2014 р.».
В акті перевірки від 23.04.2014 р.
№244/22-04/30012937 відповідачем зроблено
висновок про наступне: за результатами
перевірки ТОВ «Атлантіс» () не підтверджено реальність
здійснення господарських відносин із
ТОВ «Відродження-Дніпро» () за січень 2014 року, їх вид, обсяг,
якість та розрахунки, а саме:
встановлено відсутність об`єктів
оподаткування та неможливість
реального здійснення платником
податків операцій за січень 2014 року по
взаємовідносинам з ТОВ
2). порушення п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI зі змінами та доповненнями, ТОВ
податок на додану вартість за січень 2014
р. на суму 1 445 000 грн., у зв`язку з
включенням до складу податкового
кредиту взаємовідносин з ТОВ
«Відображення-Дніпро» (код ЄДРПОУ
На підставі висновків, викладених в
акті від 23.04.2014 р. №244/22-04/30012937,
Дніпропетровською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
якого ТОВ «Атлантіс» збільшено грошове
зобов`язання з податку на додану
вартість у загальній сумі 2 167 500,00 грн., з
яких за основним платежем у розмірі 1 445
000,00 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 722 500,00 грн.
Позивач висновки вищевказаного акту
перевірки вважає неправомірними та
незаконними, а тому відповідно і
податкове повідомлення-рішення таким,
що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2014
р. по справі було відкрито провадження
та справа призначена до розгляду в
судовому засіданні.
Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
просила суд задовольнити позов в
повному обсязі за викладених у ньому
Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
адміністративного позову та просив
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі, посилаючись на
заперечення від 10.11.2014 року, в яких
Під час проведення перевірки
податковим органом було використанно
такі первинні документи, як: договір
від 30.10.2013 р. №1/10/13; договір від 21.01.2013 р.
№10-ППТ; договір від 30.12.2013 р. №2/12/13;
договір від 30.12.2013 р. №3/12/13; подоткові
накладні за січень 2014 р.; журнал-ордер
по розрахункам з контрагентами.
Між ТОВ «АТЛАНТІС» та ТОВ
«Відрядження-Дніпро» було укладено
договір від 30.10.2013 р. №1/10/13, відповідно
до якого ТОВ «Відрядження-Дніпро»
зобов`язується виконати наступні
послуги: аналіз залишків готової
продукції на логістичних складах;
контроль товарного вигляду залишків
готово продукцції; контроль
гарантійних строків зберігаггя;
надання пляшкам товарного вигляду;
огляд на наявність помутнень та осаду;
розподіл залишків до реалізації в
залежності від дати виготовлення;
перевірка належних умов зберігання.
Між ТОВ «АТЛАНТІС» та ТОВ
«Відрядження-Дніпро» укладено договір
від 20.01.2013 р. за №10-ППТ відповідно до
якого ТОВ «Відрядження-Дніпро»
зобов`язується надати послуги:
контроль товарного вигляду залишків
готової продукції; контроль
гарантійних строків зберігання;
надання пляшкам товарного вигляду;
огляд на наявність помутнень та осаду;
розподіл залишків до реалізації в
залежності від дати виготовлення;
перевірка належних умов зберігаггя,
контроль наявності повного
ассортименту товару.
Між ТОВ «АТЛАНТІС» та ТОВ
«Відрядження-Дніпро» укладено договір
від 30.12.2013 р. за №2/12/13, відповідно до
якого ТОВ «Відрядження-Дніпро»
зобов`язується здійснити друк та
оформлення інформаційних проспектів у
кількості 1 200 000 шт. з подальшим
Між ТОВ «АТЛАНТІС» та ТОВ
«Відрядження-Дніпро» укладено договір
від 30.12.2013 р. за №3/12/13, відповідно до
якого ТОВ «Відрядження-Дніпро»
зобов`язується здійснити друк
настільних календарів на 2014 р. у
кількості 300 000 штук з подальшим
розповсюдженням серед
підприємств-покупці.
В своїх запереченнях відповідач
зазначає, що згідно зазначених вище
договорів ТОВ «Відрядження-Дніпро» на
адресу ТОВ «АТЛАНТІС» виписано
податкові накладні та акти наданих
послуг на загальну суму 8 670 000 грн. в
томі числі ПДВ 1 445 000 грн.
Зазначена вище сума по податковим
накладним включена до податкового
кредиту за січень 2014 року, що
відображено у реєстрі отриманих
податкових накладних, які відповідають
даним додатку 5 до декларації з ПДВ за
січень 2014 року. Розрахунки за отримані
від ТОВ «Відрядження-Дніпро» послуги
Відповідно з наданих до перевірки
журналу-ордеру по розрахункам з ТОВ
«Відродження-Дніпро» станом на 31.01.2014
року кредиторська заборгованість
складає 8 670 000,00 грн.
Відповідач також зазначає, що в наданих
до перевірки актах наданих послуг у
графі «найменування послуг» вказано
лише «передпродажна підготовка
товару» та «видання календарів з
подальшим розповсюдженням серед
підприємств-покупців та
підпримств-потенційних покупців», при
цьому не вказано, з яких саме послуг
складалася передпродажна підготовка
товару, яка кількість людей була
задіяна, який саме товар готувався до
продажу, адреси, за якими
розповсюджувалися календарі,
кількість людей заподіяних в наданні
вказаних послуг, тощо.
Відповідно до аналізу баз даних
податковим органом встановлено, що ТОВ
знаходиться на податковому обліку в
ДПІ у Амур-Нижньодніпровському райні
м.Дніпропетровська, стан платника 3 -
прийнято рішення про припинення
(розпочато ліквідаційну процедуру).
Згідно висновку оперативного
підрозділу Лівобережної ОДПІ
м.Дніпропетровська від 04.04.2014 р. №1344/7 в
тексті якого встановлено, що в ході
аналізу проведення податкової
звітності, наданої підприємством,
встановлено відсутність будь-яких
активів, які належать до підприємства,
також встановлено факт взаємовідносин
ТОВ «Відродження-Дніпро» з
підприємствами ризикової категорії, та
здійснення діяльності спрямованої на
здійснення операцій пов`язаних з
наданням податкової вигоди третіх
осіб. У зв`язку з відсутнісю
товарообміну (надання послуг),
«Відродження-Дніпро» за січень 2014 р.
безпідставно задекларовано податкові
зобов`язання на загальну суму 1445000 грн.
Податковий орган також зазначив, що,
згідно висновку ГОВ Лівобережної ОДПІ
м.Дніпропетровська від 04.04.2014 р. №1352, в
тексті якого зазначено, що «Службовими
особами ТОВ «Атлантіс» не надано
доказів, підтверджуючих факт
виготовлення та розповсюдження
рекламної продукції з боку ТОВ
«Відродження-Дніпро», крім того згідно
звіту про фінансові результати за 2013 р.,
надано ТОВ «Відрядження-Дніпро» до ДПІ,
підприємство декларує відсутність на
балансі підприємства будь-яких
основних засобів, що вказує на
неможливість виконання зазначених
З урахуванням вищезазначеного
податковий орган у своїх запереченнях
зробив висновок про наявність
ймовірних ознак нереальності
проведення фінансово-господарських
операцій в частині формування
податкового кредиту від ТОВ
«Відродження-Дніпро» з причини
відсутності в останнього основних
фондів та необхідного кваліфікованого
персоналу, отже наявність
вищезазначених доказів є підставою для
встановлення факту нереальності
здійснення господарськх операцій та
юридичну дефектність первинних
документів складених від іменні ТОВ
на адресу ТОВ «Атлантіс» () та зазначив, що ТОВ «Атлантіс»
включеня до складу витрат суми з
придбання послуг у січні 2014 року від
ТОВ «Відродження-Дніпро» () у розмірі 7 225 000 грн.
Зважаючи на викладене,
Дніпропетровська об`єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області вважає
вимоги позивача безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.
З метою прийняття законного і
обґрунтованого рішення у справі, судом
були досліджені наступні письмові
докази, наявні в матеріалах справи:
повідомлення-рішення форми «Р» від
фінансових санкцій за актом перевірки
питань дотримання вимог податкового
законодавства України при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з платником податків
ТОВ «Відродження-Дніпро» (код 38199048) за
січень 2013 року; копія акту від 23.04.2014 р.
за №244/22-04/30012937 «Про результати
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
дотримання вимог податкового
законодавства України про здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з платником податків
ТОВ «Відродження-Дніпро» (код 38199048) за
січень 2014 р.; копія договору від 21.01.2013 р.
за №10-ППТ про надання послуг; копія
податкової накладної від 31.01.2014 р.
№3101183; копія акту наданих послуг від
31.01.2014 р. за №3101183; копія звіту від 31.01.2014
р. про виконання робіт згідно умов
договору №10-ППТ від 21.01.2013 р.; копія
договору від 30.10.2013 р. №1/10/13 про надання
послуг; копія податкової накладної від
31.01.2014 р. за №3101180; копія акту наданих
послуг №3101180 від 31.01.2014 р.; копія звіту
від 31.01.2014 р. про виконання робіт згідно
умов договору №1/10/13 від 30.10.2013 р.; копія
звіту від 31.01.2014 р. згідно умов договору
№1/10/13 від 30.10.2013 р.; копія договору №
2/12/13 від 30.12.2013 р. про надання послуг;
копія податкової накладної від 31.01.2014 р.
за №31.01.181; копія акту наданих послуг
№3101181 від 31.01.2014 р.; копія договору №3/12/13
від 30.12.2013 р.; копія податкової
накладної від 31.01.2014 р. за №3101182; копія
акту наданих послуг №3101182 від 31.01.2014 р.;
копія податкової декларації з податку
на додану вартість за сучень 2014 р.;
копія розшифровки податкових
зобов`язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів (Д5) за січень 2014
р.; копія листа від 07.10.2014 р. вих.№108/14/А;
копія листа від 14.10.2014 р. за
№7248/10/04-36-10-08-09; копія рішення про
результати розгляду первинної скарги
від 08.09.2014 р. №6302/10/04-30-10-08-09; копія
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи Серія А00 №397835; копія
свідоцтва №100321698; додаткові пояснення
від 03.11.2014 р.; копія податкового рахунку
за 1 квартал 2014 р.; акт утверждения
макета настольного календаря від 15.01.2014
р. №3/12/13/01-14; акт утверждения макета
информационного проспекта від 13.01.2014 р.
№2/12/13/01-14;
Дослідивши в судовому засіданні
докази, наявні в матеріалах справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Атлантіс» є
юридичною особою, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
Серія А00 №397835, копія якого міститься в
матеріалах справи.
На підставі довідки від 10 квітня 2014 р.
№49 та наказу про проведеня
документальної позапланової невиїзної
перевірки від 10.04.2014 р. за №262, головним
державним ревізором-інспектором
відділу планування та інформаційного
забезпечення управління податкового
аудиту - Новіковою Ларисою Сергіївною
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Атлантіс»
вимог податкового законодавства
України при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з платником податків
ТОВ «Відродження-Дніро» () за січень 2014 р., за результатами
якої складено акт від 23.04.2014 р.
№244/22-04/30012937.
Відповідно до висновків наведеного
акта перевірки від 23.04.2014 р. №244/22-04/3001293
документальною позаплановою невиїзною
перевіркою встановлені наступні
порушення: не підтверджено реальність
здійснення господарських відносин із
ТОВ «Відродження-Дніпро» () за січень 2014 року, їх вид, обсяг,
якість та розрахунки, а саме: платником
податків операцій за січень 2014 року по
взаємовідносинам з ТОВ
та порушення п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-VI, зі змінами та
доповненнями, ТОВ «Атлантіс» (код
вартість за січень 2014 року на сму 1 445 000
грн., у зв`язку з включенням до складу
податкового кредиту взаємовідносин з
ТОВ «Відродження-Дніпро» (код ЄДРПОУ
На підставі зазначеного акту від 23.04.2014
р. №244/22-04/3001293 Дніпропетровською
об`єднаною державою податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області було прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
ТОВ «Атлантіс» було збільшено грошове
зобов`язання з податку на додану
вартість у загальній сумі 2 167 500,00 грн., з
яких за основним платежем у розмірі 1 445
000,00 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 722 500,00 грн.
Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що підставою для
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення стали наступні
З документів, наявних в матеріалах
справи встановлено, що ТОВ «Атлантіс»
мало взаємовідносини з ТОВ
«Відродження-Дніпро» на підставі
договорів від 30.10.2013 р., а саме: за №1/10/13,
копія якого міститься в матеріалах
справи та відповідно до якого ТОВ
«Відродження-Дніпро» зобов`язувалось
здійснювати такі послуги, як: контроль
товарного вигляду залишків готової
продукції; контроль гарантійних
строків зберігання; приведення пляшок
в товарний вигляд (при необхідності
чистка, мийка, доклейка відклеєних
кінців етикеток, контретикеток,
кольєреток); візуальний огляд на
наявність помутнінь і видимого осаду;
розподіл залишків до реалізації в
залежності від дати випуску; перевірка
дотримання умов зберігання, а ТОВ
«Атлантис» прийняти виконанні роботи у
строки та порядок, передбачені даним
договором, вартість робіт по даному
договору складала 1,50 грн. за одну
відпрацьовану пляшку (в тому числі ПДВ
20 %), під час розгляду адміністративної
справи позивачем, на підтвердження
виконання умов зазначеного вище
договору було надано копію податкової
накладної від 31.01.2014 р. за №3101180 на суму
1470840,00 грн.; копію акту наданих послуг
від 31.01.2014 р. за №3101180 на суму 1 470 840,00 грн;
копію звіту про виконання робіт від
31.01.2014 р., згідно умов договору від 30.10.2013
р. №1/10/13; копію звіту від 31.01.2014 р. про
виконання робіт, згідно умов договору
якого міститься в матеріалах справи,
відповідно до якого ТОВ
«Відродження-Дніпро» зобов`язувалось
здійснити такі послуги як: здійснення
печаті та оформлення інформаційних
проспектів в кількості 1 200 000 шт. в
наступних розповсюджу вальних їх серед
покупців магазинів в наступних містах:
Києв, Дніпропетровськ, Харьків, Одеса,
Львів, Запоріжжя, Симферополь,
Севастополь, Херсон, Черкаси, Кривий
Ріг, Полтава, Віниця, Луцьк,
Хмельницький, Житомир, а ТОВ «Атлантіс»
прийняти виконанні роботи в трок та
порядок передбачений даним договором,
вартість робіт по даному договору
складала 2,34 грн. за один інформаційний
проспект ( в тому числі ПДВ 20 %), загальна
вартість робіт по даном договору
складала 2 808 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20
%, позивачем, на підтвердження
виконання умов зазначеного вище
договору було надано копію податкової
накладної від 31.01.2014 р. за №3101181 на суму
2808000,00 грн.; копія акту наданих послуг
від 31.01.2014 р. за №3101181 на суму 2 808 000,00
грн., за №3/12/13, копія якого міститься в
матеріалах справи, відповідно до якого
ТОВ «Відродження-Дніпро»
зобов`язувалось здійснити такі послуги
як: здійснення печаті настільних
календарів на 2014 р. в кількості 300 000 шт.
та подальше їх розповсюдження серед
підприємств-покупців ТОВ «Атлантіс»
та підприємств-потенційних покупців,
ТОВ «Антантіс» прийняти виконанні
роботи в строк та порядок, передбачений
даним договором, вартість робіт по
даному договору складала 8,22 грн. за
один настільний календар за розсилку (в
тому числі ПДВ 20 %), загальна сума робіт
по даному договору складала 2 466 000,00
грн., в тому числі ПДВ 20 %), позивачем, на
підтвердження виконання умов
зазначеного вище договору було надано
копію податкової накладної від 31.01.2014 р.
за №3101182 на суму 2466000,00 грн. та договору
від 21.01.2013 р. за №10-ППТ, копія якого
міститься в матеріалах справи та
відповідно до якого ТОВ
«Відродження-Дніпро» зобов`язувалось
надати наступні послуги в магазин
«Золота Амфора», розташованому за
адресою: Дніпропетровська обл.,
м.Синельникове, вул.Космічна, 1:
контроль готового виду залишків
готової продукції; контроль
гарантійних строків зберігання;
приведення пляшок в товарний вид (за
необхідності чистка, мийка, доклейка
відклеєних кінців етикеток, контр
етикеток, кольереток); візуальний огляд
на наявність помутненого та видимого
осадку; розподіл залишків до
реалізації в залежності від дати
випуска; перевірка дотримання умов
зберігання; контроль наявності повного
асортименту товару; контроль викладу
товару, а ТОВ «Атлантіс» приймає
виконання роботи у строк та порядок,
передбачений даним договором, загальна
сума робіт по даному договору складала
10,52 грн. за одну відпрацьовану пляшку, в
тому числі ПДВ 20 %, на підтвердження
виконання умов зазначеного вище
договору було надано копію податкової
накладної від 31.01.2014 р. за №3101183 на суму
1925160,00 грн.; копію акту наданих послуг
від 31.01.2014 р. №3101183 на суму 1 925 160,00 грн.;
копія звіту від 31.01.2014 р. про виконання
робіт згідно умов договору від 21.01.2013 р.
за №10-ППТ.
Також судом встановлено, матеріалами
справи підтверджено, що при перевірці
було використано Базу даних «Системи
обробки податкових зобов`язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України», АІС
«Реєстр платників податків», АІС
«Податки», ІС «Податковий блок», АС
«Співставлення Реєстру та Єдиного
реєстру податкових накладних», договір
№1/10/13 від 30.10.2013 р.; договір №10-ППТ від
21.01.2013 р., договір №2/12/13 від 30.12.2013 р.,
договір №3/12/13 від 30.12.2013 р., договір
№3/12/13 від 30.12.2013 р., податкові накладні
за січень 2014 р., журнал-ордер по
розрахункам з контрагентами, висновок
оперативного підрозділу Лівобережної
ОДПІ м.Дніпропетровська від 04.04.2014 р.
№1344/7.
На акт перевірки, складений
Дніпропетровською об`єднаною
державною податковою інспекцією ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області позивачем було подано первинну
скаргу від 10.07.2014 р. №893.
07.10.2014 р. за вих. №108/14/А на адресу ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області ТОВ «Атлантіс» було надіслано
лист про видачу копії рішення про
результати розгляду скарги на
податкове повідомлення-рішення від
14.10.2014 р. за №7248/10/04-36-10-08-09 ГУ Міндоходів
у Дніпропетровській області надано
відповідь на зазначений вище лист та
копію рішення про результати розгляду
первинної скарги від 08.09.2014 р. за
№6302/10/04-30-10-08-09, яким податкове
повідомлення-рішення від 15.05.2014 р. за
Правовідносини сторін, що виникають у
сфері справляння податків і зборів,
зокрема, щодо визначення вичерпного
переліку податків і зборів, що
справляються в Україні, та порядку їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх прав та обов`язків,
компетенції контролюючих органів,
повноважень і обов`язків їх посадових
осіб під час здійснення податковою
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства,
регулюються нормами Конституції
України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР,
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI, тощо.
Відповідно до ст.55 Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України
встановлено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.
Юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.
Відповідно до ст. ст. 6, 13 Європейської
конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року,
кожен має право на справедливий
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру або
встановить обґрунтованість будь-якого
висунутого проти нього кримінального
обвинувачення, а також кожен, чиї права
та свободи, визнані в цій Конвенції,
було порушено, має право на ефективний
засіб юридичного захисту в
національному органі, навіть якщо таке
порушення було вчинено особами, які
здійснювали свої офіційні
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст. 7 КАС
України, є принцип законності, який
відповідно до ст. 9 КАС України, полягає
в наступному: суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до ст. ст.10, 11 КАС України усі
учасники адміністративного процесу є
рівними перед законом і судом, а
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів. Суд
дійшов висновку, що поданих сторонами
доказів достатньо для встановлення
обставин справи та для ухвалення
судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
Статтею 10 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» визначені
функції податкових органів, а саме:
державні податкові інспекції в
районах, містах без районного поділу,
районах у містах, міжрайонні та
об'єднані спеціалізовані державні
податкові інспекції виконують такі
функції: здійснюють контроль за
своєчасністю, достовірністю, повнотою
нарахування та сплати податків та
зборів; забезпечують облік платників
податків, інших платежів, правильність
обчислення і своєчасність надходження
цих податків, платежів, а також
здійснюють реєстрацію фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів; контролюють
своєчасність подання платниками
податків бухгалтерських звітів і
балансів, податкових декларацій,
розрахунків та інших документів,
пов'язаних з обчисленням податків,
інших платежів, а також перевіряють
достовірність цих документів щодо
правильності визначення об'єктів
оподаткування і обчислення податків,
інших платежів; забезпечують
застосування та своєчасне стягнення
сум фінансових санкцій, передбачених
цим Законом та іншими законодавчими
актами України за порушення
податкового законодавства, а також
стягнення адміністративних штрафів
за порушення податкового
законодавства, допущені посадовими
особами підприємств, установ,
організацій та громадянами; аналізують
причини і оцінюють дані про факти
порушень податкового законодавства;
проводять перевірки фактів
приховування і заниження сум податків
та зборів (обов'язкових платежів) у
порядку, встановленому цим Законом та
іншими законами України; за
дорученням спеціальних підрозділів
по боротьбі з організованою
злочинністю проводять перевірки
своєчасності подання та достовірності
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків, інших платежів в
порядку, встановленому законом;
подають до судів позови до
підприємств, установ, організацій та
громадян про визнання угод недійсними
і стягнення в доход держави коштів,
одержаних ними за такими угодами, а в
інших випадках - коштів, одержаних без
установлених законом підстав, а також
про стягнення заборгованості перед
бюджетом і державними цільовими
фондами за рахунок їх майна;
звертаються до суду в інших випадках,
передбачених законом.
Аналогічні повноваження податкових
органів визначені і статтею 20
Податкового кодексу України, який
набрав чинності з 01.01.2011р.
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
Відповідно до пп. 20.1.1 та пп.20.1.28 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право: звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини; застосовувати до платників
податків фінансові (штрафні) санкції,
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом, стягувати
суми простроченої заборгованості
суб'єкта господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.
Статтею 36 ПК України податковим
обов'язком визнається обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком та збором. Податковий
обов'язок є безумовним і першочерговим
стосовно інших неподаткових обов'язків
платника податків, крім випадків,
передбачених законом. Виконання
податкового обов'язку може
здійснюватися платником податків
самостійно або за допомогою свого
представника чи податкового агента.
Відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
випадків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.
Пункт 37.3 статті 37 Податкового кодексу
України визначає, що підставами для
припинення податкового обов'язку, крім
його виконання, є: ліквідація юридичної
особи; смерть фізичної особи, визнання
її недієздатною або безвісно
відсутньою; втрата особою ознак
платника податку, які визначені цим
Кодексом; скасування податкового
обов'язку у передбачений
законодавством спосіб.
Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Митні декларації
прирівнюються до податкових
декларацій для цілей нарахування
та/або сплати податкових зобов'язань.
Додатки до податкової декларації є її
невід'ємною частиною.
Відповідно до п.п.54.3.1 - п.п. 54.3.5 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо: платник податків
не подає в установлені строки
податкову (митну) декларацію; дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках;
54.3.3. згідно з податковим та іншим
законодавством особою, відповідальною
за нарахування сум податкових
зобов'язань з окремого податку або
збору, застосування штрафних
(фінансових) санкцій та пені, у тому
числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган; рішенням суду, що
набрало законної сили, особу визнано
винною в ухиленні від сплати податків;
дані перевірок щодо утримання податків
у джерела виплати, в тому числі
податкового агента, свідчать про
порушення правил нарахування,
утримання та сплати до відповідних
бюджетів податків і зборів,
передбачених цим Кодексом, у тому числі
податку на доходи фізичних осіб таким
Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України податкове
повідомлення-рішення про визначення
суми грошового зобов'язання платника
податків або будь-яке інше рішення
контролюючого органу може бути
скасоване контролюючим органом вищого
рівня під час проведення процедури
його адміністративного оскарження та в
інших випадках у разі встановлення
невідповідності таких рішень актам
законодавства. Процедура
адміністративного оскарження рішень
органів державної податкової служби є
Контролюючими органами вищого рівня є
Державна податкова адміністрація
України - для державних податкових
адміністрацій в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, які у свою чергу є
контролюючими органами вищого рівня
для державних податкових інспекцій
(п.55.2 ст.55 ПК України).
Порядок оскарження рішень
контролюючих органів визначений у ст.56
ПК України, п. 56.1 якої визначає, що
рішення, прийняті контролюючим
органом, можуть бути оскаржені в
адміністративному або судовому
порядку.

У разі коли платник податків вважає, що
контролюючий орган неправильно
визначив суму грошового зобов'язання
або прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству або виходить
за межі повноважень контролюючого
органу, встановлених цим Кодексом або
іншими законами України, він має право
звернутися до контролюючого органу
вищого рівня із скаргою про перегляд
цього рішення (п.56.2 ст.56 ПК України).

Згідно з п. 56.18. ст.56 ПК України з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
платник податків має право оскаржити в
суді податкове повідомлення - рішення
або інше рішення контролюючого органу
про нарахування грошового зобов'язання
у будь-який момент після отримання
такого рішення.

Відповідно до п.58.1 ст. 58 Податкового
кодексу України у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; суму зменшеного
(збільшеного) бюджетного відшкодування
та/або зменшення від'ємного значення
результатів господарської діяльності
або від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення
додається розрахунок податкового
зобов'язання та штрафних (фінансових)
санкцій.

Форма та порядок надіслання
податкового повідомлення-рішення і
розрахунку грошового зобов'язання
визначається центральним контролюючим
органом.

Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України
податковий контроль - система заходів,
що вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
проведення розрахункових та касових
операцій, патентування, ліцензування
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Способи здійснення податкового
контролю перелічені у ст.62 ПК України,
до них відноситься, зокрема, відповідно
до п.62.1.3. ПК України здійснення
податкового контролю шляхом
проведення перевірок та звірок
відповідно до вимог цього Кодексу, а
також перевірок щодо дотримання
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
у порядку, встановленому законами
України, що регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Відповідно до п.79.2 ст.79 ПК України
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу виключно
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленного
наказом, та за умов надіслання платнику
податку рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чий його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

У відповідності до ст. 86 Податкового
кодексу України результати проведених
перевірок оформлюються актом та шляхом
прийняття податкових
повідомлень-рішень у разі виявлення
податковим органом заниження чи
завищення податкових зобов'язань
платника податків.

Згідно з абзацами 3.4 пункту 123.1 статті 123
Податкового кодексу України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Відповідно до п.п. 14.1.157 ПК України
податкове повідомлення-рішення -
письмове повідомлення контролюючого
органу (рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

Відповідно до п. 198.1.ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст.198 ПК України).

Згідно з п. 198.3. ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку сплаченого (наоахованого)
у зв`язку з придбанням товарів/послуг,
не підтвердженні податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цого Кодексу) чи не
підтвердженні митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статі 201 цього Кодексу).

Частинами 1 та 5 ст.203 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 ЦК України закріплює принцип
презумпції правомірності правочину:
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Частина 2 ст.215 ЦК України передбачає, що
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Здійснивши системний аналіз наведених
вище норм чинного законодавства
України та надаючи оцінку доводам
сторін, як викладених в заявленному
адміністративному позові та
запереченнях до нього, так і в
поясненнях, наданих в судовому
засіданні, суд виходить з наступного.

Здійснюючи перевірку та складаючи акт
перевірки, приймаючи податкове
повідомлення-рішення відносно
позивача щодо визначення грошових
зобов'язань за результатами перевірки,
відповідач діяв у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Щодо правомірності та законності
прийняття відповідачем оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення від
15.05.2014 року №4 на підставі акту
перевірки від 23.04.2014 року №244/22-04/30012937,
суд приходить до висновку про те, що
дане податкове повідомлення-рішення є
законним та правомірним, також з огляду
на наступне.

Суд критично ставиться до позиції
позивача, викладеної в
адміністративному позові, стосовно
наданих доказів, в розумінні ст.70 КАС
України, щодо підтвердження
господарських відносин по зазначеним
вище договорам з ТОВ
«Відродження-Дніпро», тому що з наданих
актів послуг, копії яких містяться в
матеріалах справи вбачається лише
розмите визначення поняття «аналізу та
контролю діяльності логістичних
складів передпродажної підготовки
товару» у якості послуг, які, начебто
надавалися з боку ТОВ
«Відродження-Дніпро» позивачу, однак
їх виконання не підтверджується
жодними доказами, які свідчили б про
реальність здійснення господарських
операцій.

Суд також зазначає, що матеріали справи
не містять жодних відомостей щодо
будь-яких розрахунків між ТОВ
«Атлантіс» та ТОВ «Відродження-Дніпро»
за надані послуги, які ТОВ
«Відродження-Дніпро» начебто надавало
позивачу, у відповідності до укладених
договорів, а саме: договіру про надання
послуг №1/10/13 від 30.10.2013 р., договіру про
надання послуг №2/12/13 від 30.10.2013 р.,
договіру про надання послуг №3/12/13 від
30.10.2013 р. та договору про надання послуг
№10-ППТ від 21.01.2013 р.

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом
з`ясовано та матеріалами справи
підтверджено, що за ТОВ «Атлантіс»
рахується кредиторська заборгованість
в сумі 8 670 000,00 грн. по розрахункам з ТОВ
«Відродження-Дніпро».

Стосовно наданого позивачем до суду, у
якості доказу податкового розрахунку
форми № 1ДФ, що підтвердження штатного
розпису ТОВ «Відродження-Дніпро»,
судом не сприймається в розумінні ст.70
КАС України, оскільки звіту стосовно
виконаних послуг, за вказаними вище
договорами укладеними між позивачем та
його контрагентом, безпосередньо під
час перевірки та під судового розгляду
адміністративної справи позивачем
надано не було.

Як вбажається з акту перевірки від
23.04.2014 р. №244/22-04/30012937 податковим органом
було використано висновок
оперативного підрозділу Лівобережної
ОДПІ м.Дніпропетровська від 04.04.2014 р.
№1344/7, яким визначено що будь-яких
активів, які б належали ТОВ
«Відродження-Дніпро» відсутні, що було
виявлено під час аналізу наданої
підприємством податкової звітності та
зазначено що, ТОВ «Відродження-Дніпро»
здійснювало діяльніть спрямовану на
надання податкової вигоди третім
особам.

Проте, суд зауважує, що дослідження
обставин у справі та перевірка їх
доказами в процесі оцінки доказів у
справі не обмежується з боку суду лише
ознайомленням з висновком
оперативного підрозділу Лівобережної
ОДПІ м.Дніпропетровська від 04.04.2014 р.
№1344/7, а полягає у дослідженні та
аналізі всіх доказів, наявних в
матеріалах справи.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно ст. 9 вказаного вище Закону
визначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання, назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійснення
господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки, тощо) мають
силу первинних документів лише у разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактично здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх оформлених
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати,
зокрема, такі обставини як рух активів
у процесі здійснення господарської
операції.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відсутність доказів реального
вчинення господарських операцій
виключає правомірність визначення
платником податкового кредиту за
такими операціями, не зважаючи на
наявність у нього податкових
накладних, що за формою відповідають
вимогам чинного законодавства, а також
доказів сплати продавцю вартості
товару з ПДВ.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

При цьому, будь-якими належними
доказами в розумінні ст.70 КАС України
позивачем не було доведено відповідних
змін у русі активів внаслідок
укладання та виконання правочинів,
наведених вище, як не було доведено і
отримання прибутку від здійснення
господарської діяльності з таким
контрагентом, як ТОВ
«Відродження-Дніпро».

Крім того, суд зауважує, що будь-якими
належними доказами позивачем не було
спростовано негативного висновку
оперативного підрозділу Лівобережної
ОДПІ м.Дніпропетровська від 04.04.2014 р.
№1344/7 щодо відсутності активів та
наголошення на тому, що діяльність ТОВ
«Відродження-Дніпро» спрямована на
здійснення операцій, пов`язаних з
наданням податкової вигоди третім
особам.

Як вбачається з наданих до суду
документів, на підтвердження
реальності вчинення господарської
операції за вказаним вище
контрагентом, а саме: договору №1/10/13
від 30.10.2013 р.; податкової накладної від
31.01.2014 р. за №3101180 на суму 1470840,00 грн.;
копії акту наданих послуг від 31.01.2014 р.
за №3101180 на суму 1 470 840,00 грн; копії звіту
про виконання робіт від 31.01.2014 р.,
договору від 30.10.2013 р. №1/10/13; копії звіту
від 31.01.2014 р. про виконання робіт, згідно
умов договору від 30.10.20123 р. за №1/10/13;
договору №2/12/13 від 30.10.2013 р; копії
податкової накладної від 31.01.2014 р. за
№3101181 на суму 2808000,00 грн.; копії акту
наданих послуг від 31.01.2014 р. за №3101181 на
суму 2 808 000,00 грн.; договору №3/12/13 від
30.10.2013 р.; копії податкової накладної
від 31.01.2014 р. за №3101182 на суму 2466000,00 грн.;
договору №10-ППТ від 21.01.2013 р.; копії
податкової накладної від 31.01.2014 р. за
№3101183 на суму 1925160,00 грн.; копії акту
наданих послуг від 31.01.2014 р. №3101183 на
суму 1 925 160,00 грн.; копії звіту від 31.01.2014
р. про виконання робіт згідно умов
договору від 21.01.2013 р. за №10-ППТ,
зазначені документи за відсутності
підтвердження належними та
достовірними доказами самого факту
придбання товарів чи послуг позивачем,
мають характер лише формально
складених, але недостовірних
документів, що виключає наявність
правових підстав для включення
відповідних сум до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість та
не можуть вважатися належними доказами
реального здійснення господарської
операції.

При цьому критичне ставлення викликає
у суду посилання позивача на
податковий розрахунок Форми №1 ДФ,
копія якого містяться в матеріалах
справи, як одна з підстава
підтвердження реального характеру
правочину, укладеного між позивачем та
ТОВ «Відродження-Дніпро» з огляду на
недоведеність належними доказами в
розумінні ст.70 КАС України, стосовно
кількості працюючих осіб в
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій у
відповідності до укладених
вищезазначених договорів між
позивачем та його контрагентом.

Суд не приймає до уваги твердження
позивача щодо того, що з метою
податкового обліку господарської
операції можуть оформлюватися
будь-якими первинними документами,
зміст яких відповідає нормам чинного
законодавстваУкраїни та складання
яких відповідає законодавчо
установленим вимогам щодо оформлення
такої операції або звичаєвій практиці,
оскільки з наданих позивачем до суду та
перелічених вище договорів, актів
здачі-прийняття послуг, звіту про
надані послуги ТОВ
«Відродження-Дніпро», вбачається лише
намір ТОВ «Відродження-Дніпро» щодо
надання доволі розмитого переліку
послуг на логістичних складах по всій
території України (м.Дніпропетровськ,
м.Донецьк, м.Львів, м.Одеса, м.Запоріжжя,
м.Симферополь, м.Севастополь, м.Херсон,
м.Черкаси, м.Кривий Ріг, м.Полтава,
м.Віниця, м.Житомир, м.Хмельницький)
позивачу відповідно до договору від
30.10.2013 р. №2/12/13, а також намір ТОВ
«Відродження-Дніпро» здійснити друк та
оформлення інформаційних проспектів в
кількості 1 200 000 з подальшим їх
поширенням серед покупців магазинів у
наступних містах: Київ,
м.Дніпропетровськ, м.Донецьк, м.Львів,
м.Одеса, м.Запоріжжя, м.Симферополь,
м.Севастополь, м.Херсон, м.Черкаси,
м.Кривий Ріг, м.Полтава, м.Віниця,
м.Житомир, м.Хмельницький, що
враховуючи в тому числі, і факт
відсутності оплати за зазначеними
договорами з боку позивача, свідчить
про нереальний характер зазначених
операцій.

Крім того, суд зауважує, що позивачем не
було надано на вимогу суду будь-яких
належних доказів в розумінні ст.70 КАС
України на підтвердження спеціальної
податкової правосуд`єктності ТОВ
«Відродження-Дніпро», наявності у
зазначеного контрагента фізичних та
технологічних можливостей щодо
здійснення господарської діяльності в
межах укладених договорів; відомостей
щодо конкретного переліку осіб, які
здійснювали облік та огляд перелічених
в «звітах про виконання роботи» пляшок;
щодо кількості осіб, задіяних у
передпродажній підготовці товару;
доказів використання начебто
отриманих послуг у власній
господарській діяльності позивача,
тощо.

Відповідно до положень ст.19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов`язані діяти лише на підставі, в в
межах повноважень та у спосіб, що
передачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 ст.79 КАС України визначено,
що письмовими доказами є документи (у
тому числі електронні документи), акти,
листи, телеграми, будь-які інші
письмові записи, що містять в собі
відомості про обставини, які мають
значення для справи.

Стаття 8 КАС України зазначає, що
принципами здійснення правосуддя в
адміністративних судах є: верховенство
права; законність; рівність усіх
учасників адміністративного процесу
перед законом і судом; змагальність
сторін, диспозитивність та офіційне
з'ясування всіх обставин у справі;
гласність і відкритість
адміністративного процесу;
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішень
адміністративного суду, крім випадків,
установлених цим Кодексом;
обов'язковість судових рішень.

Приймаючи рішення у даній справі судом
також враховується відповідні правові
позиції Вищого адміністративного Суду
України, які викладені в ухвалі від
29.04.2010р. №К-38733/06, а також в
інформаційному листі № 742/11/13-11 від
02.06.2011р., в якому зазначено, що, якщо
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Системний аналіз наведених вище норм
чинного податкового законодавства
України у сукупності з обставинами,
встановленими судом в процесі розгляду
даної справи на підставі доказів,
наявних в матеріалах справи, дозволяє
суду прийти до висновку про
відсутність з боку позивача
обґрунтування належними доказами в
розумінні ст. 70 КАС України незаконного
та необґрунтованого характеру
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення від 15.05.2014 р.
№.

А відтак, викладене вище має наслідком
наступне. Оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 15.05.2014 р.
№ є прийнятим відповідачем на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; своєчасно, що
виключає як протиправний характер
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, так і наявність у
суду правових підстав для задоволення
позовних вимог в межах правового поля в
спосіб захисту права, обраний
позивачем.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Також відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» розмір
ставки судового збору за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру становить 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Відповідно до платіжного доручення від
16.10.2014 р. №157 за подання
адміністративного позову позивачем
був сплачений судовий збір у розмірі
487,20 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20
коп., який у повному розмірі зараховано
до Державного бюджету України,
враховуючи відмову у задоволені
позовних вимог, позивач повинен
сплатити за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову судовий збір
у розмірі 4 335 грн., а сплатив лише 487,20
грн., тому суд стягує з позивача 3 847,80
грн. (4 335 грн. - 487,20 грн.).

Керуючисьст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атлантіс» до
Дніпропетровської об`єднаної державої
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
15.05.2014 р. № - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 12
листопада 2014 року.

Суддя
Є.О. Жукова