Справа № 2-а-3035/11
Суддя: Міланіч А. М.
Дата ухвалення: 2011-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3035/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2011 року
Бородянський
районний суд

Київської області в складі : головуючої
–судді Міланіч А.М.

розглянувши у письмовому провадженні в
залі суду в смт.Бородянка
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у Бородянському районі
Київської області про зобов»язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії,

в с т а н о в и в :

В грудні 2010 року позивачка звернулася
до суду з вказаним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що вона є потерпілою
від наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС і відповідно до ст.14 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»її
віднесено до 4 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. На підставі цього Закону їй
призначено щомісячну додаткову пенсію
за шкоду, заподіяну її здоров'ю, розмір
якої повинен визначатися виходячи з
мінімальної пенсії за віком, яка
встановлена законодавством.

Вважала, що відповідно до ст.51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»вона має право на щомісячну
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров»ю, у розмірі 15 процентів
мінімальної пенсії за віком.
Відповідач усупереч зазначеним нормам
не провів відповідне нарахування
додаткової пенсії та не проводить її
перерахунок після встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, як
це передбачено ч.3 ст.67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки вона проживає у зоні
посиленого радіологічного контролю, то
має право на доплату в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати на
підставі ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Також, оскільки вона відповідно до ст.1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»є дитиною війни, на
підставі ст.6 цього Закону з 1 січня 2006
року має право на отримання щомісячної
соціальної допомоги в розмірі тридцяти
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Однак, в 2010 році отримувала вказану
допомогу у значно меншому розмірі.

Так як вона є членом сім»ї померлого
громадянина з числа ліквідаторів
категорії 1, то відповідно до ст..52
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»має право на отримання
щомісячної компенсації в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Просила визнати дії управління
Пенсійного фонду України у
Бородянському районі Київської
області неправомірними, зобов»язати
відповідача провести перерахунок її
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров»ю, доплати до пенсії за
проживання на території
радіоактивного забруднення,
щомісячної компенсації за втрату
годувальника та щомісячного
підвищення до пенсії як дитині війни, з
29 липня 2010 року та в подальшому
проводити виплату пенсії у вказаних
розмірах.

В судове засідання позивачка не
з”явилася, просила справу розглядати
без її участі.

Відповідач - управління Пенсійного
фонду України у Бородянському районі
Київської області свого представника в
судове засідання не направив, просив
справу розглядати без його участі. В
своїх письмових поясненнях позов
вважав безпідставним, а дії управління
правомірними.

Відповідно до вимог ч.3 ст.122 КАС України
суд ухвалює рішення в порядку
письмового провадження.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позов підлягає до
частковго задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
постраждалою внаслідок Чорнобильської
катастрофи 4 категорії а.с.10.

Як вбачається з копії посвідчення та
листа відповідача а.с.9,11, позивачка
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Бородянському районі та отримує пенсію
за віком, на підставі Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» їй
призначена додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну її здоров»ю, розмір якої
визначено згідно з постановою КМ
України від 3 січня 2002 року № 1 «Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету», виходячи з
базової величини для обчислення
конкретної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну особам, віднесеним до 4
категорії, відповідно 19,91 грн.
Розрахунок доплати до пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають в зоні посиленого
радіоекологічного контролю, який
передбачений статтею 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської
катастрофи»проводиться відповідно до
постанови КМ України № 836 від 26 липня 1996
року в розмірі 5,20 грн.

Відповідно до ч.3 ст.51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 4, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин суд вважає, що
позивачка має право на призначення
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів
України»від 28 грудня 2007 року № 107-VI п.28
розділу ІІ вносились зміни в Закон
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
зокрема, в ч.3 ст.51, яка викладалась в
новій редакції та змінювали у бік
зниження особам, віднесеним до
категорії 4, розмір щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров»ю, - з 15% прожиткового мінімуму
до 5% прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність.

Однак, рішенням Конституційного суду
України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року
положення вказаних статей Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»від 28
грудня 2007 року № 107-VI визнано
неконституційними.

Постановою КМ України від 28 травня 2008
року № 530 «Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян»знову було знижено розмір
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров»ю для тих, хто
належить до 4 категорії до 5%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають ч.3 ст.51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постанови Кабінету Міністрів
України від 3 січня 2002 року № 1 «Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету», та від 28 травня 2008
року № 530 «Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян»які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивачки.

Зі статті 51 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» випливає, що під час
визначення щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за
основу їх нарахування береться
мінімальна пенсія за віком, яка
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

При цьому суд не приймає до уваги
положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтею 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Також безпідставним є посилання
відповідача на відсутність коштів щодо
забезпечення виплати зазначених
пенсій у таких розмірах, оскільки
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх зобов»язань,
які встановлені ст.46 Конституції
України та статтею 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», щодо
визначення розміру та виплати пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», який набрав
чинності 19 червня 2011 року, установлено,
що у 2011 році норми і положення статей
39,50,51,52,54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Постановою Кабінету Міністрів України
від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року, встановлено
розміри виплат особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
зокрема, додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров»ю, тим, що належать до
4 категорії –5% прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність, підвищення до
пенсії непрацюючим пенсіонерам, що
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю –5,2 грн.

Враховуючи наведене, розмір
нарахованої додаткової пенсії
позивачки за період з 29 липня 2010 року по
22 липня 2011 року слід вважати таким, що
проведений з порушенням норм
спеціального закону.

Як вбачається з копії паспорту
позивачки та довідки відповідача а.с.7,
позивачка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, яке
відноситься до зони посиленого
радіоекологічного контролю відповідно
до Постанови КМ УРСР «Про організацію
виконання Постанов Верховної Ради
Української РСР про порядок введення в
дію Законів Української РСР «Про
правовий режим території, що зазнала
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи»та «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»№106 від 23
липня 1991 року.

Відповідно до абзацу 4 частини 1 статті
39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», непрацюючим пенсіонерам,
які проживають в зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
провадиться доплата до пенсії в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати.

В 2010 році статтю 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»не було
зупинено та змін не було внесено.

Таким чином, Управління Пенсійного
Фонду України у Бородянському районі
повинно було нараховувати та
виплачувати позивачці доплату за
проживання на території
радіоактивного забруднення відповідно
до положень ст.39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»- в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати, в
межах позовних вимог - з 29 липня 2010 року
по 22 липня 2011 року.

Також, ОСОБА_1 народилася 25 липня 1944
року та є дитиною війни, що
підтверджується копіями її паспорту,
посвідчення з відповідною відміткою
а.с.7,9.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»із
змінами і доповненнями, внесеними
Законом України від 20 грудня 2005 року N
3235-IV, дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

В 2010 році статтю 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»не було
зупинено та змін не було внесено.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальна
пенсія за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру підвищення пенсії позивачу
застосуванню підлягають норми ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Таким чином, Управління Пенсійного
Фонду України у Бородянському районі
повинно було нарахувати та виплатити
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії як дитині війни відповідно до
положень ч.1 ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»- в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
в межах позовних вимог - з 29 липня 2010
року по 22 липня 2011 року.

Також, згідно копії посвідчення а.с.10
позивачка є дружиною померлого
громадянина з числа учасників
ліквідації аварії на ЧАЕС категорії
один, смерть якого пов»язана з
Чорнобильською катастрофою.

Згідно ст..52 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», щомісячна компенсація в
разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім’ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне, задовольняючи в цій частині
позовні вимоги, визнати дії управління
Пенсійного фонду України у
Бородянському районі Київської
області щодо нарахування і виплати
позивачці з 29 липня 2010 року по 22 липня
2011 року додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров»ю та доплати до
пенсії за проживання на території
радіоактивного забруднення,
щомісячної компенсації за втрату
годувальника та щомісячного
підвищення до пенсії як дитині війни в
меншому розмірі, ніж передбачено
ст.ст.39,51,52 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ч.1 ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
неправомірними та зобов»язати
відповідача провести перерахунок та
виплату з урахуванням виплачених
коштів пенсії позивачці з 29 липня 2010
року по 22 липня 2011 року відповідно до
ст.ст.39,51,52 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ч.1 ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
встановивши щомісячну додаткову
пенсію за шкоду заподіяну здоров”ю –в
розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком,
щомісячне підвищення до пенсії як
дитині війни –в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, виходячи зі
встановленого розміру мінімальної
пенсії за віком, який відповідає
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
щомісячну грошову доплату до пенсії за
проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю –в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати.

Зважаючи на викладене, в іншій частині
в позові необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 86, 122, 159, 160, 161, 162,
163, 167 КАС України, ст.ст. 39, 51,52 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ч.1 ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», ст. 28 Закону
України «Про загальнообов’язкове
державне пенсійне страхування», Закону
України «Про державний бюджет України
на 2007 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік»та Закону України «Про
встановлення прожиткового мінімуму та
мінімальної заробітної плати»від 20
жовтня 2009 року, суд

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України у Бородянському районі
Київської області про зобов»язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у Бородянському районі
Київської області щодо нарахування і
виплати ОСОБА_1 з 29 липня 2010 року по 22
липня 2011 року додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров»ю, доплати до
пенсії за проживання на території
радіоактивного забруднення,
щомісячної компенсації за втрату
годувальника та щомісячного
підвищення до пенсії як дитині війни в
меншому розмірі, ніж передбачено
ст.ст.39,51,52 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ч.1 ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
неправомірними.

Зобов»язати управління Пенсійного
фонду України у Бородянському районі
Київської області провести
перерахунок та виплату з урахуванням
виплачених коштів пенсії ОСОБА_1 з 29
липня 2010 року по 22 липня 2011 року
відповідно до ст.ст.39,51,52 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ч.1 ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», встановивши щомісячну
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров”ю –в розмірі 15 % мінімальної
пенсії за віком, щомісячне підвищення
до пенсії як дитині війни –в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, щомісячну
компенсацію за втрату годувальника - у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком, виходячи зі встановленого
розміру мінімальної пенсії за віком,
який відповідає розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, щомісячну грошову
доплату до пенсії за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
–в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати.

В іншій частині в позові відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Бородянський районний суд
Київської області. Якщо постанову було
проголошено у відсутності особи, яка
бере участь у справі, то строк подання
заяви про апеляційне оскарження
обчислюється з дня отримання нею копії
постанови.

Головуючий-суддя
Міланіч А. М.