Справа № 809/3841/14
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"03" грудня 2014 р.
Справа № 809/3841/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Григорука О.Б.

при секретарі Мельничуку Є.С.

за участю: представники сторін -
не з'явилися,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом:

Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача: фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в
сумі 904,75 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області
звернулася до суду з адміністративним
позовом до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в
сумі 904,75 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що за
відповідачем рахується заборгованість
перед бюджетом у розмірі 904,75 грн., яка
виникла внаслідок несплати узгоджених
податкових зобов'язань з єдиного
податку фізичних осіб та податку на
доходи фізичних осіб. Позивач просить
винести рішення та стягнути допущену
суму заборгованості.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, на адресу суду
надійшла заява про розгляд справи без
участі представника податкової
інспекції. Позовні вимоги підтримує
повністю.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, направлена кореспонденція на
адресу його місце проживання, яка
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців, повернулася на адресу
суду з відміткою пошти "за закінченням
терміну зберігання". Відповідно до ч. 11
ст.35 КАС України розписку про одержання
повістки (повістку у разі неможливості
вручити її адресату чи відмови
адресата її одержати) належить негайно
повернути до адміністративного суду. У
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином. Виходячи з
цього, на підставі ч.4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судом продовжено розгляд
справи за відсутності відповідача.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши
та оцінивши подані докази, судом
встановлено наступне.

ОСОБА_1, відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, 06.10.2004
зареєстрований, як фізична особа -
підприємець та взятий на облік, як
платник податків у ДПІ у м.
Івано-Франківську.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до п.16.1.3, п.16.1.4 ст.16
Податковим кодексом України визначено,
що платники податків зобов'язані
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Судом встановлено, що відповідно до
заяви про застосування спрощеної
системи оподаткування від 18.01.2012 ОСОБА_1
переведено на спрощену систему
оподаткування та видано свідоцтво
платника єдиного податку (а.с.15-16). При
переході на спрощену систему
оподаткування, відповідачем обрано
першу групу платників єдиного податку
та ставку єдиного податку в розмірі 7 %
до розміру мінімальної заробітної
плати.

Згідно приписів п. 291.2 ст. 291
Податкового кодексу України спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності - особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Згідно норм Податкового кодексу
України ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(далі у цій главі - мінімальна заробітна
плата), та у відсотках до доходу
(відсоткові ставки) (п. 1 ст. 293
Податкового кодексу).

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного
податку - у межах від 1 до 10 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного
податку - у межах від 2 до 20 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати
(п.293.2 ст. 293 Податкового кодексу
України).

Положенням п. 295.1 ст. 295 Податкового
кодексу України, визначено, що
платники єдиного податку першої і
другої груп сплачують єдиний податок
шляхом здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Однак, в порушення вимог чинного
законодавства відповідачем не
сплачено суму узгоджених податкових
зобов'язань по єдиному податку
фізичних осіб у розмірі 815, 35 грн.

Крім того, відповідно до облікових
даних, відповідачем допущено
заборгованість, а саме не сплачена
пеня, що обліковується по особовому
рахунку у розмірі 89,40 грн., яка
нарахована за порушення строків
погашення узгодженого грошового
зобов'язання за платежем податок з
доходів фізичних осіб.

Пунктом 14.1.175 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання
являється податковим боргом.

Положенням п. 38.1 ст. 38 Податкового
кодексу України зазначено, що
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строки.

У відповідності до п. 59.1 ст. 59
Податкового кодексу України,
контролюючим органом надіслано
відповідачу податкову вимогу №3304-25
від 24.06.2014, проте сума заборгованості
залишилась ним не погашеною.

Згідно довідки про борг по ОСОБА_1 від
29.10.2014 року, зворотного боку картки
обліку платника податку, сума
заборгованості за платежами єдиний
податок з фізичних осіб, податок на
доходи фізичних осіб на по підприємцю
ОСОБА_1 станом на 29.10.2014 становить 904,75
грн.(а.с.5, 9-14).

Враховуючи, що на час розгляду справи
заборгованість у сумі 904,75 грн.
відповідачем в добровільному порядку
не сплачена, відповідні докази, які б
підтверджували погашення такого боргу
чи спростовували доводи заявника,
відповідачем не надано, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ДПІ у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
стягнення з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 податкового боргу, є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, код НОМЕР_1, в дохід
бюджету податковий борг у сумі 904
(дев'ятсот чотири) грн. 75 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Григорук О.Б.

Постанова складена в повному
обсязі 05.12.2014 року.