Справа № 2а-5691/2011 (6-а/337/110/2014)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"04" листопада 2014 р. справа №
2а-5691/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І.,
Баранник Н.П.,

розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м. Запоріжжя

на ухвалу Хортицького районного
суду м.Запоріжжя від 24 березня 2014 р. у
справі № 2а-5691/2011 за поданням
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області про зміну порядку
і способу виконання судового рішення у
справі

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду
України в Хортицькому районі м.
Запоріжжя

про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії,-

встановив:

У квітні 2011 року позивач
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив:

- визнати бездіяльність
відповідача щодо невиконання Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" і відмови у виплаті щомісячної
соціальної допомоги у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком;

- зобов'язати відповідача
провести перерахунок пенсії та
сплатити недоплачену суму виплат
дитині війни за шість місяців по дату
винесення рішення і призначити виплату
щомісячної соціальної допомоги у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
згідно Закону України "Про соціальний
захист дітей війни».

Постановою Хортицького районного
суду м.Запоріжжя від 20 квітня 2011 року
позов задоволено, а саме:

- визнано протиправною
бездіяльність відповідача щодо не
нарахування та не виплати позивачу
недоотриманих суми пенсії, підвищеної
на 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 06.10.2010 року, з урахуванням
вимог ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" і законодавчо визначеного
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого на час виплати;

- зобов'язано відповідача
здійснити позивачу нарахування та
виплату недоотримані нею суми пенсії,
підвищеної на 30 % мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" за
період з 06.10.2010 року по 31.12.2010 року та з
01.01.2011 року, з подальшою виплатою до
внесення змін на законодавчому рівні
до ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" або змін обставин
що зумовили виплати підвищення , з
урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" і
законодавчо визначеного розміру
мінімальної пенсії за віком,

встановленого на час виплати та з
урахуванням різниці, яка була
виплачена.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2013 року апеляційну скаргу
відповідача залишено без задоволення,
а постанову Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 20.04.2011 залишено без
змін.

Ухвалою Хортицького районного
суду м.Запоріжжя від 24.03.2014 року подання

державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області про зміну порядку
і способу виконання судового рішення у
справі №2а-5691/2011 задоволено: змінено
спосіб і порядок подальшого виконання
судового рішення на підставі
виконавчого листа № 2а-5691/2011 від 26.11.2013
року виданого Хортицьким районним
судом м. Запоріжжя, з зобов'язання
Управління пенсійного фонду України у
Хортицькому районі м.Запоріжжя на
стягнення з УПФУ в Хортицькому районі
м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" від 18.11.2004 року, виходячи з
розміру встановленого ч.1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 року в сумі 1659 грн. 05 коп. з 06.10.2010
року та в подальшому.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, відповідач оскаржив її в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та відмовити у задоволенні подання
державного виконавця.

В судове засідання представники
учасників процесу не з'явилися,
повідомлені належним чином, справа
розглядається в порядку письмового
провадження відповідно до п.2 ч.1 ст. 197
КАС України.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, під час виконавчого
провадження з виконання виконавчого
документа за постановою Хортицького
районного суду м.Запоріжжя від 20.04.2011
відповідач листом від 13.01.2014 року №287/11
повідомив державного виконавця про
неможливість виконання рішення суду в
повному обсязі у зв'язку з відсутністю
відповідних асигнувань.

Відповідно довідки відповідача №53 від
10.01.2013 року позивачу здійснено
перерахунок та нарахована доплата до
пенсії, як дитині війни, у розмірі 1659,05
грн. з 06.10.2010 року та в подальшому, але не
виплачено.

У зв'язку з наведеним, державний
виконавець звернувся до суду першої
інстанції з поданням про зміну способу
і порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 24.03.2014 року подання
державного виконавця задоволено.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необхідність задоволення подання
державного виконавця, з наступних
підстав.

З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", який
встановлює гарантії держави щодо
судових рішень та виконавчих
документів, за якими боржником є
державні органи, державні
підприємства. Установи, організації,
юридичні особи, примусова реалізація
майна яких забороняється відповідно до
законодавства.

Статтею 3 Закону України "Про державні
гарантії щодо виконання судових
рішень" визначено, що виконання рішень
суду про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Постанова Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 20.04.2011 є рішенням
зобов'язального характеру, що
унеможливлює її виконання в порядку,
передбаченому Законом України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень". Така обставина є
підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

В даному випадку зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат.

Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі
проти Італії" зазначив, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції
передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі "Горнсбі проти
Греції" від 19 березня 1997 року зазначив,
що право на суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі "Піалопулос та інші проти
Греції" від 15 березня 2001 року, пункт 68).

З урахуванням викладеного,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що для
забезпечення виконання постанови
Хортицького районного суду м.Запоріжжя
від 20.04.2011 необхідно задовольнити
подання державного виконавця та
змінити спосіб і порядок виконання
рішення шляхом зміни зобов'язання
здійснити виплати на стягнення цих
виплат.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, яким
обставини в справі встановлені
правильно та порушень норм
матеріального і процесуального права
не допущено, тому підстав для
скасування судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м. Запоріжжя залишити без
задоволення.

Ухвала Хортицького районного суду
м.Запоріжжя від 24 березня 2014 року у
справі № 2а-5691/2011 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
Н.П. Баранник