Справа № 348/915/14-а
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
м.Львів Справа №
876/5248/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Коваля Р.Й.,

суддів
Гуляка В.В.,

Святецького В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області на
постанову Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 08
травня 2014 року в адміністративній
справі № 348/915/14-а за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И
В :

10 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області із вказаним
позовом, у якому просив визнати дії
управління Пенсійного фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області (далі - УПФУ
в Надвірнянському районі)
неправомірними та зобов'язати вчинити
дії щодо зарахування в пільгову
обчисленні періоду роботи з 19.02.1986 року
по 31.01.1990 року, з 01.02.1990 року по 01.12.1994
року та з 01.12.1994 року по 30.01.1998 року, як
трудовий стаж вироблений в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі. Просив також зобов'язати
відповідача зробити перерахунок
пенсії, зарахувавши один рік роботи за
один рік шість місяців, починаючи з
жовтня 2006 року (з моменту призначення
пенсії), а також стягнути 2000 грн
відшкодування моральної шкоди.

Постановою Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 08
травня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано неправомірною відмову УПФУ в
Надвірнянському районі в призначенні
ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових
умовах.

Зобов'язано УПФУ в Надвірнянському
районі зарахувати в пільгову
обчисленні період роботи ОСОБА_2 з
19.02.1986 року по 31.01.1990 року, з 01.02.1990 року
по 01.12.1994 року та з 01.12.1994 року по 30.01.1998
року, як трудовий стаж, вироблений в
районах Крайньої Півночі та в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, зробивши перерахунок
пенсії, зарахувавши один рік роботи за
один рік шість місяців, починаючи з 30
жовтня 2006 року.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою,
її оскаржило УПФУ в Надвірнянському
районі, яке вважає, що дане рішення
винесене з порушенням норм чинного
законодавства. Тому просить
оскаржувану постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що пільги щодо
обчислення стажу роботи на позивача не
поширюються, тому немає підстав для
зарахування спірного стажу позивача у
кратному розмірі. Крім того, судом
неправомірно не застосовано до спірних
відносин положення статей 99, 100 КАС
України щодо наслідків пропущення
строку звернення до адміністративного
суду.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до
пункту 2 частини першої статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів вважає можливим
здійснювати розгляд справи у
письмовому провадженні за наявними у
ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу
необхідно частково задовольнити з
наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції покликався на положення
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», якою визначено, що право
на пенсію за віком на пільгових умовах
мають працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими та
важкими умовами праці, за Списками № 1 і
№ 2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць.

Відповідно до пункту 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах,
для підтвердження спеціального
трудового стажу приймаються уточнюючі
довідки підприємств, установ,
організацій або їх правонаступників.

Підставою для призначення пенсії за
віком на пільгових умовах є насамперед
наявність професії чи посади в
зазначених Списках, підтвердження
шкідливих умов праці працівника
безпосередньо на робочому місці за
результатами атестації робочих місць,
проведення якої затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.08.1992 року № 442, та виконання робіт
в умовах, передбачених відповідним
Списком.

Підтвердження права на пільгове
пенсійне забезпечення здійснюється у
відповідності зі Списками № 1 та № 2 на
підставі записів у трудових книжках
працівників та уточнюючих довідок,
виданих на підставі первинних
документів підприємств про характер та
умови праці, а також про зайнятість
упродовж повного робочого дня на
роботах, що дають право на пільгове
пенсійне забезпечення.

Повним робочим днем вважається
виконання робіт в умовах, передбачених
Списками, не менше 80% робочого часу,
встановленого для працівників даного
виробництва, професії чи посади, з
урахуванням підготовчих, допоміжних,
поточних ремонтних робіт, пов'язаних із
виконанням трудових обов'язків (пункт 2
Порядку застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію на
пільгових умовах, затвердженого
наказом Мінпраці від 18.11.2005 року № 383).

При цьому періоди відпусток (
відповідно до статей 6 - 8 Закону України
«Про відпустки») зараховуються в стаж
роботи за спеціальністю за тією
посадою, на якій особа значиться
відповідно до запису у трудовій книжці,
але при дотриманні вимог, передбачених
законодавством, тобто за результатами
проведення атестації цього робочого
місця після 21.08.1992 року.

Пунктом 4 статті 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що періоди
трудової діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше.

Пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Пенсійне забезпечення громадян, які
працювали в районах Крайньої Півночі
або у місцевостях, які прирівняні до
районів Крайньої Півночі, здійснюється
згідно з Тимчасовою Угодою між Урядом
України і Урядом Російської Федерації
про гарантії прав громадян, які
працювали в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, які прирівняні до
районів Крайньої Півночі в галузі
пенсійного забезпечення від 15.01.1993
року.

Згідно зі статтею 1 цієї Угоди
громадяни сторін, що домовляються, які
працювали не менше 15 календарних років
у районах Крайньої Півночі або не менше
20 календарних років у місцевостях, які
прирівняні до районів Крайньої
Півночі, незалежно від місця їх
постійного проживання на території
обох держав, мають право на пенсію по
старості (за віком) зокрема, чоловіки -
по досягненні 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» (далі - Указ від 10 лютого 1960
року), постанови Ради Міністрів Союзу
РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року (№ 1908400-67) «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі».

Довідками Прикарпатського УБР ПАТ
«Укрнафта» за №№ 11/647 та 11/642 від 09.06.2006
року і № 10-450 від 04.04.2014 року
підтверджується стаж роботи позивача в
Івано-Франківському УБР з 19.02.1986 року по
31.01.1990 року, з 01.02.1990 року по 01.12.1994 року
та з 01.12.1994 року по 30.01.1998 року
вахтово-експедиційним методом у
Західному Сибіру - Ямало-Ненецькому та
та Ханти-Мансійському автономному
округах Тюменської області, які
відповідно до постанови Ради Міністрів
СРСР від 10.11.1967 року № 1029 відносяться до
районів Крайньої Півночі та
місцевостей, прирівняних до районів
Крайньої Півночі. Професії, за якими
він працював, є атестованими.

За час роботи в Західному Сибіру РФ
позивач відпрацьовував місячну та
річну норми робочого часу,
користувався пільгами відповідно до
Указу Президії Верховної Ради СРСР від
10.02.1960 року «Про впорядкування пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», що підтверджує законність
видачі адміністрацією Прикарпатського
УБР ПАТ «Укрнафта» довідок позивачу
для оформлення пенсії за віком на
пільгових умовах.

З приводу роботи позивача в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, у вказаний вище період судом
також було допитано як свідка ОСОБА_3,
що отримує пенсію на пільгових умовах,
і який підтвердив ці обставини.

На підставі зазначених норм
законодавства та відповідно до
встановлених у справі обставин суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що позивач має право на
пільгове обчислення стажу за спірний
період, а наявність письмового
трудового договору не є виключною
підставою для пільгового обчислення
страхового стажу з огляду на приписи
пункту 5 Розділу XV Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'яз-кове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
пільгове обчислення страхового стажу
проводиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, й
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Відповідно до довідки МСЕК сер.№ 191161
від 30.10.2006 року позивач є інвалідом
третьої групи загального захворювання
безстроково.

Крім того, суд відмовив у задоволенні
позовних вимог у частині відшкодування
моральної шкоди, як таких, що є
безпідставними і не ґрунтуються на
нормах законодавства.

Правильно встановивши обгрунтованість
позовних вимог позивача в частині
визнання дій пенсійного органу
неправомірними та зобов'язавши
останній до вчинення певних дій, суд
першої інстанції при цьому неправильно
застосував норми процесуального права,
зокрема частину 2 статті 99 КАС України
(в редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення справи судом першої
інстанції), якою визначено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивачем під час розгляду справи не
наведено обставин, які б давали
підстави вважати поважними причини
пропуску звернення до суду, судом такі
не встановлені, тому доводи суду першої
інстанції щодо поновлення строку
звернення до суду за період з жовтня 2006
року колегія суддів вважає
необґрунтованими.

Згідно із частиною першою статті 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Спірні виплати є одноразовими,
виплачуються щомісячно і
правовідносини закінчуються на день
проведення таких виплат, тобто про своє
порушене право позивач дізнався після
отримання неповних сум виплат.

За таких обставин підстав для
задоволення позову за період з жовтня
2006 року не було.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в
частині зобов'язання відповідача до
вчинення дій за період з жовтня 2006 року
по 09 жовтня 2013 року необхідно залишити
без розгляду.

Статтею 198 КАС України передбачено, що
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є частково
суттєвими і складають підстави для
висновку про порушення судом норм
процесуального права й
невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду в частині
задоволених позовних вимог підлягає
скасуванню з прийняттям нового рішення
про часткове задоволення заявленого
позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198 ч.1 п.3, 202 п.4, 205
ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И
В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 08
травня 2014 року в адміністративній
справі № 348/915/14-а, в частині задоволених
позовних вимог, скасувати і прийняти в
цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову
управління Пенсійного Фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області в
призначенні пенсії ОСОБА_2 за віком на
пільгових умовах.

Зобов'язати управління Пенсійного
Фонду України в Надвірнянському районі
Івано-Франківської області зарахувати
в пільгову обчисленні період роботи
ОСОБА_2 з 19.02.1986 року по 31.01.1990 року, з
01.02.1990 року по 01.12.1994 року та з 01.12.1994 року
по 30.01.1998 року, як трудовий стаж
вироблений в районах Крайньої Півночі
та в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, зробивши
перерахунок пенсії, зарахувавши один
рік роботи за один рік шість місяців,
починаючи з 10 жовтня 2013 року.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
управління Пенсійного Фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області до
зарахування періоду роботи ОСОБА_2 в
пільговому обчисленні та здійснення
перерахунку пенсії за період з жовтня
2006 року по 09 жовтня 2013 року залишити без
розгляду

У решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя
Р.Й.Коваль

Судді
В.В.Гуляк

В.В.Святецький