Справа № 804/15542/13-а
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 р. Справа № 804/15542/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріКанівець К.В. за участю:
представника позивача представника
відповідача Задоя А.В. Гагарського А.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Днепрострой" до Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Днепрострой"
(далі-ТОВ «Днепрострой», підприємство,
позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із позовм до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 25 жовтня 2013 року.

Представник позивача, позов підтримав
та надав пояснення, аналогічні доводам
викладеним у позовній заяві.

Позовні вимоги мотивовані
протиправністю дій відповідача. Так,
позивач зазначає, що підприємством
було виконано усі необхідні умови
визначені податковим законодавством
для отримання податкового кредиту. На
думку позивача, висновки податкового
органу, відображені в акті перевірки
щодо неправомірності формування
податкового кредиту по податку на
додану вартість по взаємовідносинам із
ТОВ «Грант Тайм» за відповідний період
- мають характер припущень та є
необгрунтованими, у зв'язку з чим
прийняте на підставі даного акту
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає скасуванню.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечував та просив
суд відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Позиція відповідача полягає у
правомірності дій Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області. Так, відповідач зазначає, що у
позивача відсутні правові підстави та
документальне підтвердження щодо
реальності господарських операцій між
ТОВ «Грант Тайм» та ТОВ «Днепрострой»,
оскільки у відповідності до вироку
Ленінського районного суду м.Луганська
від 15.02.2013р. правочини із ТОВ «Грант
Тайм» у період з 01.01.2010р. по 31.03.2011р. були
укладені з метою ухилення від сплати
податків та отримання податкової
вигоди.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню,
мотивуючи це наступним.

ТОВ «Днепрострой» ()
зареєстровано як юридичну особу у
Новомосковському міськрайонному
управлінні юстиції Дніпропетровської
області від 28.10.1999р. згідно Свідоцтва
про державну реєстрацію № від
28.10.1999р.

Підприємство перебуває на податковому
обліку у Новомосковській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
(далі-Новомосковська ОДПІ,податковий
орган,відповідач) від 12.11.1999р. за №6369.

17.07.2013р. відповідач звернувся до ТОВ
«Днепрострой» із запитом (вих.
№8815/10/04-08-22-01-35) щодо надання пояснень та
їх документального підтвердження по
проведенню експортних операцій за
періоди: грудень, листопад 2012 року та
січень, лютий 2013 року.

25.07.2013р. Новомосковською ОДПІ було
направлено до позивача запит за вих.
№810/10/15.1-06 щодо надання інформації та
її документального підтвердження по
проведенню експортних операцій за
травень, червень 2013 року.

У відповідь на отримані звернення
підприємство направило до податкового
органу листи за вих. №135 та №136 від
31.07.2013р., у якому позивач відмовився у
наданні витребовуваних пояснень та їх
документального підтвердження, у
зв'язку з тим, що вважає таке
витребування безпідставним
(незаконним).

12.08.2013р. Новомосковською ОДПІ видано
наказ №125 "Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ "Днепрострой" з питань
взаємовідносин з ТОВ "Грант-Тайм" за
вересень, листопад 2012 р., дотримання
вимог податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин у частині здійснення
експортних операцій за листопад,
грудень 2012 р., січень 2013 р.

13.08.2013р. посадовими особами
Новомосковською ОДПІ здійснено виїзд
за податковою адресою ТОВ
"Днепрострой": м.Новомосковськ,
пров.Жовтневий, б.2-А, для вручення
наказу на проведення перевірки та
направлення на проведення даної
перевірки. Але, у допуску на перевірку
ТОВ "Днепрострой" інспекторам -
відмовлено, про що складено акт від
13.08.2013 р. №316/221/30602474 "Про відмову ТОВ
"Днепрострой" та/або посадових
(службових) осіб платника податків і
його уповноважених представників від
допуску до проведення перевірки".

ТОВ «Днепрострой» оскаржувався наказ
про проведення перевірки, за
наслідками якої складено акт від 13.08.2013
р. №316/221/30602474 та дії щодо проведення
перевірки (справа №804/11239/13-а).
Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27.09.2013 року - позов задоволено.
Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 14.05.2014 р. постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27.09.2013 р.
скасовано, у задоволенні позову ТОВ
«Днепрострой» відмовлено.

У період з 16.09.2013р. по 17.09.2013р. згідно із
п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового
кодексу України на підставі наказу №237
від 13.09.2013р., повідомлення про початок
перевірки №168/222/09 від 16.09.2013р.
працівниками Новомосковської ОДПІ
було проведно позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Днепрострой» з питань
взаємовідносин з ТОВ «Грант Тайм» за
період - вересень, листопад 2012 року.

За результатами проведеної перевірки
податковим органом складено Акт
№372/221/30602474 від 17.09.2013р. «Про результати
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Днепрострой» () з
питань взаємовідносин з ТОВ «Грант
Тайм» () за період -
вересень, листопад 2012 року», у якому
встановлено порушення ТОВ
«Днепрострой» п.198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України у вигляді
завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість на загальну
суму 394 491, 03 грн., в тому числі: - за
вересень 2012 року на суму 198 560, 00 грн. та
за листопад 2012 року на суму 195 931, 03 грн.

На підставі Акту №372/221/30602474 від 17.09.2013р.
Новомосковською ОДПІ винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 25.10.2013р., яким ТОВ «Днепрострой»
збільшено податкове зобов'язання по
податку на додану вартість у
загальному розмірі 591 736,55 грн., в тому
числі: за основним платежем в сумі 394
491,03 грн. та за штрафними санкціями у
розмірі 197 245, 52 грн.

Не погодившись із винесеним податковим
повідомленням-рішенням, позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України ж
передбачає, що кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
України, законів України.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового
кодексу України, встановлено обов'язок
платника податків сплачувати податки
та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Статею 36 Податкового кодексу України
встановлено податковий обов'язок
платника податку обчислити та
задекларувати та/або сплатити суму
податку в порядку та строки визначені
цим Кодексом. Податковий обов'язок
виникає за кожним податком і збором.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України - для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Статтею 198 Податкового кодексу України
передбачено право платників податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту, яким є сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду (пп. 14.1.181
п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу).

Згідно із п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 Податкового
кодексу України - собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою
подальшого їх використання у
господарській діяльності.

17.09.2012р. між ТОВ «Днепрострой»
(Покупець) та ТОВ «Грант Тайм»
(Продавець, Постачальник) був укладений
договір №4/СТ щодо купівлі-продажу
вугілля.

На підтвердження факту реальності
зазначеного договору, позивачем надано
до суду наступні первинні документи:

-податкова/видаткова накладна №947 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №948 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №949 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №950 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №951 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №952 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №953 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №954 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №955 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №956 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №957 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №958 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №959 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №960 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №961 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №962 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №963 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №964 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №965 від
01.11.2012р. на суму 59 147, 76 грн., в т.ч. ПДВ - 9
857, 96 грн.;

-податкова/видаткова накладна №966 від
01.11.2012р. на суму 51 778, 71 грн., в т.ч. ПДВ - 8
629, 79 грн.;

- сертифікати якості.

Постачання вугілля здійснювалось ТОВ
«ТПК «Регіон-Восток» на підставі
договору комісії №К-01/10-2012 від 01.10.2012р.
та договору транспортного
експедирування №02-10 ТЕ від 02.10.2012р., а
також ТОВ «СПЕКТР-2009» на підставі
договору комісії №К-12/11-2012 від 12.11.2012р.,
за результатами яких були складені:

-акт виконання послуг №391 від 22.11.2012р.;

-акт виконання послуг №392 від 23.11.2012р.;

-акт виконання послуг №393 від 24.11.2012р.;

-акт виконання послуг №394 від 20.11.2012р.;

-акт виконання послуг №395 від 22.11.2012р.;

-акт виконання послуг №396 від 23.11.2012р.;

-акт виконання послуг №397 від 24.11.2012р.;

-акт виконання послуг №398 від 30.11.2012р.;

-акт виконання послуг №401 від 20.11.2012р.;

-акт виконання послуг №402 від 22.11.2012р.;

-акт виконання послуг №404 від 24.11.2012р.;

-акт виконання послуг №8 від 30.11.2012р.;

-звіт ТОВ «СПЕКТР-2009» про виконання
договору комісії №К-12/11-2012 від 12.11.2012р.
за листопад 2012 року;

-звіти ТОВ «СПЕКТР-2009» про виконання
договору комісії №К-12/11-2012 від 12.11.2012р.
за грудень 2012 року;

-Акт здачі прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-0000259;

-Акт здачі прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-0000056;

-Акт здачі прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-0000054;

-Акт здачі прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-0000057;

-Акт здачі прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-0000059;

-Акт здачі прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-0000061;

-Акт здачі прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-0000540;

-Акт здачі прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-0000525;

-Акт здачі прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-0000046;

-Акт здачі прийняття робіт (надання
послуг) №ОУ-0000048.

Крім зазначених документів, ТОВ
«СПЕКТР-2009» також виписані
товарно-транспортні накладні, копії
яких наявні у матеріалах справи.

З метою здійснення із позивачем
розрахунків ТОВ «СПЕКТР-2009» було
направлено до ТОВ «Днепрострой»
рахунки-фактури №СФ-0000043 від 30.11.2012р.,
№СФ-0000045 від 30.11.2012р., №СФ-0000051 від
12.12.2012р., №СФ-0000053 від 13.12.2012р., №СФ-0000054
від 28.12.2012р.

Відповідачем не спростовано доводів
позивача та доказів, наявних у
матеріалах справи, які підтверджують
реальність господарських відносин між
позивачем з ТОВ «Грант Тайм».

Частиною першою статті 215 Цивільного
кодексу України передбачено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 Цивільного кодексу України.

Статтею 204 Цивільного кодексу України
та статтею 207 Господарського кодексу
України закріплено принцип презумпції
правомірності правочину, згідно якого
будь-який правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Слід мати на увазі, що в розумінні
Цивільного та Господарського кодексів
України необхідною умовою для висновку
про нікчемність правочину є докази
наміру сторін на протизаконний
результат. При цьому намір юридичної
особи визначається умислом особи, яка
підписала відповідний договір.

В Акті перевірки №372/221/30602474 від 17.09.2013р.
не наведено інформації про наявність
судових рішень щодо визнання
укладеного між ТОВ «Днепрострой» та
ТОВ «Грант Тайм» правочину недійсним
як з боку його учасників, так і з боку
третіх осіб.

Так, зі змісту зазначеного акту
перевірки вбачається, що у зв'язку з
ненаданням ТОВ «Днепрострой» до
перевірки первинних документів,
фактично податковим орган було
проведено перевірку на підставі даних
облікової справи, АІС «Аудит», Бест
Звіт, АІС «Перлік платників податків за
результатами автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України».

При цьому фактично висновки
Новомосковської ОДПІ щодо порушення
позивачем норм податкового
законодавства у вигляді завищення
податкового кредиту по
взаємовідносинам із ТОВ «Грант Тайм»
засновані на отриманому вироку
Ленінського районного суду м.Луганська
від 15.02.2013р.

Згідно із витягом зазначеного вироку,
Ленінський районний суд м.Луганська
встановив, що організованою групою
осіб в ході здійснення злочинної
діяльності у вигляді фіктивної
підприємницької діяльності у період з
01.01.2010р. по 31.03.2011р. було створено, а
також придбано ряд юридичних осіб,
зокрема і ТОВ «Грант Тайм» () з метою прикриття незаконної
діяльності по перерахуванню грошових
коштів із безготівкової форми у
готівкову форму розрахунку.

Вказана обставина не є безумовною
підставою для висновку про порушення
позивачем податкового законодавства,
оскільки норма частини четвертої ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства
України поширюється лише на особу, щодо
якої постановлено відповідний вирок
або прийнято постанову. Тому
обов'язковими є лише обставини щодо
безпосередньо цієї особи (засудженого
(виправданого) або притягнутого (не
притягнутого) до відповідальності), а
не щодо інших осіб.

Відповідно до п. 200.6 ст. 200 Податкового
кодексу України, платник податку може
прийняти самостійно рішення про
зарахування в повному обсязі належної
йому суми бюджетного відшкодування або
її частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Тобто, чинним законодавством України,
зокрема, Податковим кодексом України,
на сторону цивільно-правової угоди, яка
є платником податків, не покладений
обов'язок здійснювати контроль за
дотриманням постачальником вимог
законодавства щодо здійснення
господарської діяльності, сплати
податку до бюджету і в подальшому за
можливі дії порушника; за будь-якими із
сторін правочину не передбачено
зобов'язання та не визначено права
здійснення контролю показників
податкової звітності однієї сторони
правочину над показниками податкової
звітності заявленими іншою стороною
правочину, при цьому такий платник
податків несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку, яка
стосується кожного окремого платника
податків і не може автоматично
поширюватися на інших осіб, у тому
числі на його контрагентів.

Статтею 61 Конституції України
закріплений індивідуальний характер
юридичної відповідальності особи,
тобто, до відповідальності повинен
бути притягнений правопорушник та
притягнення до відповідальності
добросовісного платника податків
суперечить конституційним нормам та
нормам чинного законодавства.

У відповідності до інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року "Щодо
підтвердження даних податкового
обліку" документи та інші дані, що
спростовують реальність здійснення
господарської операції, яка
відображена в податковому обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції - умов перевезення, зберігання
товарів, змісту послуг, що надаються
тощо.

При цьому сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.

Крім того, що відповідно до частини
другої статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Так, у рішенні Європейського Суду з
прав людини від 22.01.2009 у справі "Булвес"
АД проти Болгарії (заява №3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або вказівок на обізнаність про таке
порушення, все ж таки застосовують
негативні наслідки для отримувача
оподатковуваної ПДВ поставки, який
повністю виконав свої зобов'язання, за
дії або бездіяльність постачальника,
який перебував поза межами контролю
отримувача і у відношенні якого у нього
не було засобів перевірки та
забезпечення його виконання, то такі
владні органи порушують справедливий
баланс, який має підтримуватися між
вимогами суспільних інтересів та
вимогами захисту права власності.

Судом встановлено, що позивач
використав отриманий від ТОВ
"Грант-Тайм" товар у власній
господарській діяльності.

Враховуючи викладене, акт перевірки не
містить об'єктивного викладення
обставин, які є підставою для
нарахування грошових зобов'язань,
позбавлення права на податковий кредит
або зменшення від'ємного значення
об'єкта оподаткування.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 21 Податкового кодексу
України, посадові особи контролюючих
органів зобов'язані дотримуватися
Конституції' України і діяти виключно у
відповідності з цим Кодексом та іншими
законами України, іншими нормативними
актами; забезпечувати сумлінне
виконання покладених па контролюючі
органи функцій; забезпечувати
ефективну роботу та виконання завдань
контролюючих органів відповідно до їх
повноважень; не допускати порушення
прав і охоронюваних законом інтересів
громадян, підприємств, установ,
організацій.

Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що відповідачем не
доведено правомірність своїх дій та їх
відповідність нормам діючого
законодавства України.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Днепрострой" є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Новомосковської об'єднаної державної
Дніпропетровської області Державної
податкової служби № від 25 жовтня
2013 року.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки, передбачені статтями 186 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
01 грудня 2014 року

Суддя Р.А. Барановський