Справа № 2а-1998/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р.
Справа № 80538/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційні
скарги управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області та ОСОБА_1
на постанову Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від
31.05.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Снятинському районі
Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 12.04.2011 року звернулась в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області в якому
просила зобов'язати відповідача
зробити перерахунок за період з 01.01.2010
року та виплачувати призначену
підвищену пенсію згідно ч. 2 ст. 39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
підвищивши пенсію у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати та
починаючи з 01.01.2010 року пенсію
виплачувати згідно ч. 2 ст. 39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
надалі при нарахуванні пенсії,
перерахувати та виплатити з 01.01.2010 роки
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до ст. 51 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 15% мінімальної пенсії за
віком.

Ухвалою Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 05
травня 2011 року позовну заяву за період
з 01.01.2010 року по 12.10.2010 року - залишено
без розгляду.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 31
травня 2011 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження) позов
задоволено, зобов'язано відповідача
провести перерахунок та виплату
позивачці доплату до пенсії за
проживання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати
відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 12.10.2010
року з урахуванням проведених виплат
та з послідуючою їх виплатою згідно
діючого законодавства на час виплати,
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Снятинському районі
Івано-Франківської області провести
перерахунок та виплату позивачці
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, як особі, віднесеної до
категорії 4 в розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 51
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 12.10.2010 року з урахуванням
проведених виплат.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області оскаржило
його в апеляційному порядку, вважає, що
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не враховано, що
відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 54 та ст. 62
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадяни, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» КМ України надано право
визначати порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії в
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та визначати порядок надання
роз'яснень цього Закону. Рішення
прийняті КМ України є обов'язковими для
виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.
Крім того, право КМ України видавати в
межах своєї компетенції відповідні
постанови і розпорядження які є
обов'язковими до виконання на всій
території України, закріплене в
законодавчому акті який має найвищу
юридичну силу, а саме статтею 117
Конституції України.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлюється доплата громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення. Зазначена норма
стосується виключно працюючих осіб та
врегульовує питання доплати до
заробітної плати громадянам, які
працюють на території радіоактивного
забруднення. Даний факт
підтверджується тим, що ст. 39 Закону
входить до розділу «Особливості
регулювання праці громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення».

Відповідно до постанови КМ України від
28.05.2008 р. №530 «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян»
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи 4-ої
категорії, щомісячна додаткова пенсія
за шкоду заподіяну здоров'ю
виплачується у розмірі 5-ти відсотків
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність.

Також апелянт зазначає, що зобов'язуючи
управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області провести
перерахунок пенсії позивачу виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком
встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом не врахував, що
частиною 3 ст. 28 вказаного Закону
закладено однозначну вимогу якою
встановлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1
цієї статті, застосовується виключно
для визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, а не
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», як вважає суд.

На підставі вище викладеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила
його в апеляційному порядку, вважає, що
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подані скарги не
підлягають задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що розрахунку
пенсії позивачу, ним виконувались
вимоги Постанов КМ України, бо
відповідно до вимог ст. 9 КАС України у
разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини (аналогія
закону), а у разі невідповідності
правового акта Конституції України,
закону України або міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, суд
застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу. Крім того, рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнано такими, що не
відповідають Конституції України
положення законів України про
державний бюджет на відповідний рік,
які обмежували виплати додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
підвищення непрацюючим пенсіонерам,
які проживають зоні посиленого
радіологічного контролю, а згідно ч.2
ст. 152 Конституції України закони, інші
правові акти, або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської
катастрофи 4-ї категорії, який постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, на даний
час не працює та отримує пенсію в
управлінні Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно врахував, що згідно ч. 2 ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» доплата до пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіологічного контролю, проводиться у
розмірі встановленому для громадянам,
які працюють на цій території, тобто у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати. Відповідно до ст. 51 вказаного
Закону додаткова пенсія за шкоду
заподіяну здоров'ю виплачується в
розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.
Розмір мінімальної заробітної плати
встановлюється Законом України про
Державний бюджет України на
відповідний рік.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, що розмір мінімальної пенсії
за віком визначається лише ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» і
згідно цієї норми мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність, а отже, розмір
мінімальної пенсії за віком для осіб
пенсійного віку повинен дорівнювати
прожитковому мінімуму для осіб, що
втратили працездатність. Розмір
прожиткового мінімуму затверджується
Законами України про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Суд першої інстанції правомірно
відхилив доводи відповідача, що при
розрахунку пенсії позивачу, ним
виконувались вимоги Постанов КМ
України, бо відповідно до вимог ст. 9 КАС
України у разі відсутності закону, що
регулює відповідні правовідносини
(аналогія закону), а у разі
невідповідності правового акта
Конституції України, закону України
або міжнародному договору, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу. Крім
того, рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано такими,
що не відповідають Конституції України
положення законів України про
державний бюджет на відповідний рік,
які обмежували виплати додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
підвищення непрацюючим пенсіонерам,
які проживають зоні посиленого
радіологічного контролю, а згідно ч.2
ст. 152 Конституції України закони, інші
правові акти, або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивач має право на проведення
перерахунку та виплати доплати до
пенсії відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 12.10.2010 року та додаткової
пенсії відповідно до ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 12.10.2010 року.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області та ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 31.05.2011
року у справі № 2а-1998/11 - залишити без
змін.

Ухвала є остаточна та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар