Справа № 328/3868/14-а
Суддя: Курдюков В. М.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року

м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької
області у складі головуючого судді
Курдюкова В.М., при секретарі судового
засідання Симоненко В.М., розглянувши у
скороченому провадженні в приміщенні
Токмацького районного суду
Запорізької області адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до управління
соціального захисту населення
Токмацької міської ради про визнання
неправомірною відмову у виплаті суми
щорічної допомоги на оздоровлення та
стягнення недоотриманої щорічної
допомоги на оздоровлення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом, яким просить:

- визнати неправомірною
відмову управління соціального
захисту населення Токмацької міської
ради у виплаті позивачу недотриманої
ним суми щорічної допомоги на
оздоровлення,

- стягнути з управління
соціального захисту населення
Токмацької міської ради на користь
позивача недотриману ним щорічну
допомогу на оздоровлення за .2014 рік у
сумі 6098,10 гривень.

Позов обґрунтовує
наступним.

Позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, віднесений до
категорії 1 осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є
інвалідом II групи захворювання, яке
пов'язане з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно із статтею 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивач
має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення.

Цією ж статтею зазначеного Закону
визначений розмір щорічної допомоги на
оздоровлення. Для інвалідів І та II
групи він становить п'ять мінімальних
розмірів заробітної плати.

Фактично позивач отримав
щорічну допомогу на оздоровлення в
лютому 2014 року в сумі 81,25 грн.

Між тим, розмір мінімальної заробітної
плати, встановлений законодавством на
час отримання позивачем допомоги на
оздоровлення, становив з 01 січня 2014
року - 1218 гривень на місяць, з 01 жовтня
2014 року - 1223 грн. на місяць стаття 8
закону України «Про державний бюджет
України на 2014 рік.»

З огляду на викладене: розмір щорічної
допомоги на оздоровлення, яку позивач
повинен був отримати у 2014 році повинен
був становити 6090 грн. (5x1218). Фактично;
позивач отримав за 2014 рік щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 81,25
гривень (68% від загальної суми). Розмір
недоотриманої мною суми щорічної
допомоги на оздоровлення в 2014 р. склав
6098,10 гривень.

У зв'язку з цим у жовтні 2014 року позивач
звернувся до відповідача із заявою, в
якій просив виплатити недоотриману
суму щорічної допомоги на оздоровлення
згідно із статтею 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідач відмовив у виплаті позивачу
вказаної доплати, посилаючись на те, що
хоча статтею 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмір
щорічної допомоги на оздоровлення і
визначений у співвідношенні до
мінімального розміру заробітної плати,
однак, на підставі статті 62 цього
Закону, роз'яснення порядку
застосування закону провадиться у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є
обов'язковими для виконання місцевими
органами влади. Фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього закону
здійснюється за рахунок державного
бюджету (стаття 63 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначені розміри цієї
допомоги, які фактично застосовуються
при призначенні та виплаті такої
допомоги.

Вважає відмову відповідача у виплаті
позивачу недоотриманих сум допомоги на
оздоровлення неправомірною.

21.11.2014 року представник відповідача
надав суду заперечення наступного
змісту. Відповідач не згодне з
позовними вимогами ОСОБА_1 і вважає їх
такими, що не підлягають задоволенню з
таких підстав:

Воно діє на підставі Положення про
управління соціального захисту
населення Токмацької міської ради,
затвердженого рішенням Токмацької
міської ради від 18 липня 2013 року № 8.
Положенням визначено, що управління є
органом місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 95 Конституції
України, виключно законом про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.
Відповідно до пп. б п. 9 ст. 87 Бюджетного
Кодексу України допомога належить до
видатків Державного бюджету України.
Виплата допомоги належить до
делегованих повноважень виконавчих
органів міських рад у сфері
соціального захисту населення (пп. 6 п. б
ч. 1 ст. 34 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»). Це доводить
те, що управління повинне проводити
виплати допомоги, а не встановлювати її
розмір, що є прерогативою державних
органів влади. Ст. 144 Конституції
України та ст. 67 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
визначено, що держава фінансує у
повному обсязі здійснення органами
місцевого самоврядування наданих
законом повноважень органів
виконавчої влади. Кошти, необхідні для
здійснення органами місцевого
самоврядування цих повноважень, щороку
передбачаються в Законі України про
Державний бюджет України. Рішення
органів державної влади, які
призводять до додаткових видатків
органів місцевого самоврядування,
обов'язково супроводжуються передачею
їм необхідних фінансових ресурсів.
Вказані рішення виконуються органами
місцевого самоврядування в межах
переданих їм фінансових ресурсів.
Витрати органів місцевого
самоврядування, що виникли внаслідок
рішень органів державної влади і
попередньо не забезпечені
відповідними фінансовими ресурсами,
компенсуються державою. На підставі
вище перелічених нормативно-правових
актів, управління виконало свої
повноваження, делеговані державою, по
виплаті допомоги за поточний рік і
виплатило її в розмірі, передбаченому
Законом України «Про Державний бюджети
України на 2014 рік» та постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року № 562 і тому неможливо ці дії
визнати неправомірними.

Дослідивши письмові докази, суд
встановив наступні фактичні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Позивач є громадянином, який
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІ
групи захворювання, пов’язаного з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
що підтверджується посвідченням серії
А № 037327, довідкою серії МСЕ № 018695,
довідкою № 1 про результати визначення
ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках, потреби у
додаткових видах допомоги від 02.01.2003
року.

23.10.2014 року позивач
звернувся до відповідача з заявою, якою
просив здійснити перерахунок та
виплатити йому щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі п’ятьох
мінімальних заробітних плат за 2014 рік.

Листом відповідача від
24.10.2014 року № 3401/05 позивачу було
відмовлено в задоволені його заяви з
наступної підстави – в лютому 2014 року
йому нарахована щорічна допомога на
оздоровлення в сумі 120,00 грн.,
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Частина
щорічної допомоги на оздоровлення в
сумі 81,25 грн. сплачена в лютому 2014 року,
заборгованість в сумі 38,75 грн. буде
сплачена в міру надходження коштів з
державного бюджету.

За таких обставин суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову з наступних підстав.

Відповідно до абзацу третьої частини
четвертої статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
визначений розмір щорічної допомоги на
оздоровлення - п'ять мінімальних
розмірів заробітної плати як учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, віднесений до
категорії 1 осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
інвалід II групи захворювання, яке
пов'язане з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

Але на момент звернення позивача до
суду, зазначена правова норма
застосовується у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2014
рік, що визначено п. 6-7 Прикінцевих
положень України «Про державний бюджет
України на 2014 рік», який набрав
чинності 16.08.2014 року.

На день звернення до суду
позивачу щорічна допомога на
оздоровлення не була виплачена в
повному обсязі, що підтверджується
обставинами, викладеними в позовній
заяві та листі відповідача від 24.10.2014
року № 3401/05, тобто права позивача ще не
були порушенні і, у відповідності до ст.
2 КАС України, вони не підлягають
захисту від порушення в майбутньому.

В судовому засіданні
встановлено, що відповідач,
відмовляючи позивачу в проведенні
перерахунку та виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення у
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», діяв в
межах наданих йому законом повноважень
і з дотриманням чинного законодавства.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 6, 17, 70, 71, 158-163, 167, 183-2 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
управління соціального захисту
населення Токмацької міської ради про
визнання неправомірною відмову у
виплаті суми щорічної допомоги на
оздоровлення та стягнення
недоотриманої щорічної допомоги на
оздоровлення відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, у разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

Суддя: