Справа № 127/18688/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/18688/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов В.
В.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

03 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Совгири Д.
І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниця на постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 31
жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниця про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії ,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року позивач звернулася до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Вінниці про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 31 жовтня 2014 року
позов задоволено повністю.

Не погодившись з ухваленим судом
першої інстанції рішенням відповідач
оскаржив його в апеляційному порядку.
В своїй апеляційній скарзі відповідач
порушує питання про скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позову. Аргументуючи
доводи апеляційної скарги апелянт
вказує на те, що перерахунок пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу" по наданих позивачем
довідках провести немає підстав, адже
виплата матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань державним службовцям не можна
віднести до надбавок, передбачених
статтею 33 Закону України "Про державну
службу", до заробітної плати, оскільки
дані виплати носять нерегулярний, та
одноразовий характер.

Сторони в в судове засідання не
прибули, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, але
подали клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження, що у
відповідності до вимог частини 4
статті 196 КАС України не перешкоджає
апеляційному розгляду справи.

Позивач скористався правом
регламентованим положеннями статті 191
КАС України щодо надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу, в яких
підтимав свої позовні вимоги та
посилається в своїй позиції на
практику Верховного суду України.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 37 Закону України "Про
державну службу" № 3723-XII (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 % від сум їх
заробітної плати, на які нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
"Про оплату праці" встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України "Про державну службу"
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань,
а також грошові компенсації за
невикористані щорічні відпустки,
індексація грошових доходів населення
входили до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-IV врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема, до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно із
зазначеним Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, обґрунтованим є висновок
суду першої інстанції про
помилковість доводів відповідача про
те, що індексація та матеріальна
допомога, на яку нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак яка не включається
до складу заробітної плати державного
службовця, не враховується при
обчисленні розміру його пенсії.
Натомість наведені обставини є
наслідком порушення правил
застосування норм права: перевагу було
надано положенням законів № 3723-XII та №
108/95-ВР, які щодо спірних відносин є
загальними. У той же час перевагу мають
спеціальні норми, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
за наведених обставин - стаття 41 Закону
№ 1058-IV та стаття 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" № 1788-XII.

Ураховуючи наведене, висновок суду
першої інстанції про безпідставність
вимог управління ПФУ є правильним,
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Така правова позиція зі спірного
питання висвітлена Верховним Судом
України у постанові від 20 лютого 2012
року у справі № 21-430а11.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, щодо задоволення заявлених
вимог у спосіб, строках та межах
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниця
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 31 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку встановленому ч. 5 ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно ст. 212 КАС
України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Совгира Д. І.