Справа № 804/15566/13-а
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2014 рокусправа № 804/15566/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної
Л.П. (доповідач),

суддів: Дурасової
Ю.В. Панченко О.М.

при секретарі - Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Жовті
Води Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
10.12.2013 р.

у справі № 804/15566/13-а

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Жовті Води
Дніпропетровської області

до відповідача Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Жовті Води

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в
якому просив зобов'язати відповідача
включити до актів щомісячної звірки
витрати на ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які
отримують пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.10.2013 року по 31.10.2013 року та сплатити
заборгованість в розмірі 434,85 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
10.12.2013 р. у задоволенні позовних вимог
відмовлено в повному обсязі. Постанова
суду мотивована тим, що, Порядок 5-4/4,
яким передбачено відшкодування
понесених Пенсійним фондом України
витрат на виплату, зокрема, пенсій по
інвалідності від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, регулює правовідносини,
що складаються між фондами
загальнообов'язкового соціального
страхування за відсутності спору. Крім
того, суд дійшов висновку, що пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, призначено позивачем
безпідставно.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування своєї апеляційної
скарги позивач посилається на те, що
витрати на виплату і доставку пенсії
підлягають відшкодуванню відповідно
до Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, затверджений постановою
правління Пенсійного Фонду України та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України від
04.03.2003 року № 5-4/4 (далі Порядок),
оскільки іншого порядку відшкодування
розроблено не було. Вважає, що
зазначені витрати управління
Пенсійного фонду повинні включатися до
актів щомісячної звірки. Зазначає, що
відповідно до вимог Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання фінансує відповідач.

Просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10.12.2013 р. та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача до суду не прибув.
Про час та місце судового розгляду
позивача сповіщено належним чином.

Представник відповідача - Колінько О.Г.
у судовому засіданні проти апеляційної
скарги заперечував, просив рішення
суду залишити без змін, апеляційну
скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 01.10.2013 року по 31.10.2013 року
позивачем було здійснено виплати
пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання гр. ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 Позивач подав списки
осіб, яким здійснені ці виплати,
відповідачу.

Відповідачем не прийняті до
відшкодування вищезазначені витрати,
здійснені позивачем на загальну суму
434,85 грн.

Як свідчить зміст рішення суду першої
інстанції, суд дійшов висновку, що
пенсії названим особам призначено
безпідставно та всупереч вимогам ст.ст.
33, 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Так, суд зазначив, що на день смерті
годувальника названі особи не досягли
55-річного віку, були працездатними,
статус інваліда не мали.

Однак, конкретних відомостей стосовно
того, коли гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
була призначена пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, та підстави визнання
названих осіб на цей час працездатними
- суд не зазначив, як і не визначив
законодавство, що підлягає
застосуванню, виходячи з дати
призначення пенсій.

Отже, висновки суду щодо відсутності у
названих громадян права на пенсію у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, є передчасними та
необґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи.

Виходячи з викладеного та приймаючи до
уваги, що гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не
були залучені до участі у справі,
колегія суддів вважає, що рішення суду
підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог колегія суддів
зазначає наступне.

Нормами Порядку № 5-4/4, на який
посилається позивач у позові,
врегульовано порядок розрахунків між
Фондами у разі відсутності спору щодо
сум виплат та обов'язку з відшкодування
таких витрат.

Отже, норми Порядку № 5-4/4 щодо
підписання актів звірки розрахунків
підлягають застосуванню лише при
відсутності спору між Фондами.

При цьому, чинне законодавство не
визначає такого способу захисту прав
Пенсійного фонду України (в особі його
управлінь) як зобов'язання відповідних
відділень Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві підписати акт звірки по
особовим справам потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії в зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, або включити суми таких
витрат до актів звірки.

У випадку відсутності згоди на
підписання актів звірки по особовим
справам потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії в
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та прийняття до заліку
витрат на виплату таких пенсій з боку
відділень Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, тобто за
наявності спору між Фондами, такий спір
вирішується в судовому порядку в судах
адміністративної юрисдикції, шляхом
пред'явлення позову про стягнення цих
сум, а не шляхом пред'явлення вимог про
прийняття до заліку понесених витрат
на виплату пенсій, або вимог про
підписання актів звірки.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи з викладеного, слід дійти
висновку, що підстави для задоволення
позову відсутні.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає
за необхідне апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Жовті Води Дніпропетровської
області задовольнити частково,
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05.09.2013 р. - скасувати. У задоволенні
позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Жовті
Води Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
10.12.2013 р. у справі № 804/15566/13-а - скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове
рішення подається протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом, а в разі складення
рішення в повному обсязі відповідно до
статті 160 цього Кодексу - з дня
складення судового рішення в повному
обсязі.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.М. Панченко