Справа № 233/3946/14-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 р. Справа №
233/3946/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання
- Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою Управління
соціального захисту населення
Костянтинівської міської ради
Донецької області на постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 01 серпня 2014 року
по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління соціального
захисту населення Костянтинівської
міської ради Донецької області про
визнання дій неправомірними, стягнення
недоплачених сум, -

Встановила:

27 червня 2014 року позивач ОСОБА_2 (далі -
позивач) звернувся до суду з позовом,
яким просить визнати неправомірними
дії відповідача Управління
соціального захисту населення
Костянтинівської міської ради
Донецької області (далі - відповідач,
УПСЗН) по виплаті йому у 2014 році
щорічної разової грошової допомоги на
оздоровлення не в розмірі, визначеному
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та стягнути з відповідача
на його користь суму щорічної допомоги
на оздоровлення за 2014 рік в розмірі 5970
гривень, з урахуванням виплаченої суми.

Постановою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 01.08.2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління
соціального захисту населення
Костянтинівської міської ради щодо
виплати ОСОБА_2 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі,
меншому, ніж передбачено ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Стягнуто з Управління соціального
захисту населення Костянтинівської
міської ради Донецької області на
користь ОСОБА_2 недоплачену суму
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік в розмірі 5970, 00 гривень.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в
апеляційній скарзі УСЗН, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить скасувати
постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 01.08.2014 року та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 відмовити у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилався на
порушення судом першої інстанції
приписів Бюджетного кодексу України,
Закону України про Державний бюджет
України на 2014 рік, ст. ст. 62, 63 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів, враховуючи межі апеляційної
скарги, дійшла висновку, що апеляційна
скарга відповідача підлягає
частковому задоволенню, а оскаржувана
постанова, відповідно до положень п. 4 ч.
1 ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі по тексту КАС
України), підлягає скасуванню, з
наступних підстав.

Судом, що позивач має статус учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії (копія
посвідчення серія НОМЕР_1, а.с.4) та є
інвалідом 2 групи у зв'язку із
захворюванням, пов'язаним з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС
(Довідка до акта огляду МСЕК серія 10 ААА
№ 373363, а.с. 11,12).

27.03.2014 року щорічна допомога на
оздоровлення, як постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі по
тексту - Закон № 796, в редакції, чинній
на час проведення виплат), відповідачем
нарахована та виплачена у розмірі 120,00
грн. (а.с. 3).

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
неправомірно здійснив перерахунок та
виплату позивачу в 2014 році щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

Погоджуючись з висновком суду першої
інстанції, колегія суддів зазначає, що
статтею 48 Закону № 796, в редакції до
01.01.2008 року, передбачався перелік
компенсаційних виплат особам за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та сім'ям за втрату годувальника, та
встановлено, що щорічна допомога на
оздоровлення для осіб, які є інвалідами
2 групи, становить п'ять мінімальних
заробітних плат.

Згідно з підпунктом 11 пункту 28 розділу
ІІ Закону України «Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28.12.2007 р. № 107-VI, який
набув чинності з 01.01.2008 року, змінена
редакція статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» -
«Одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Вказані зміни, внесені пунктом 28
розділу II Закону України від 28 грудня
2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
до ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визнанні такими, що не
відповідають Конституції України
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Таким чином, з урахуванням вказаного
Рішення Конституційного Суду України,
з 22.05.2008 року була відновлена попередня
редакція ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

В подальшому законами України Про
Державний бюджет України на 2012, 2013 року
встановлювалося, що у 2012 році норми і
положення статті 48 Закону № 796
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік (Закон України від 22.12.2011 року N 4282-VI),
у 2013 році норми і положення статті 48
Закону № 796 застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік (Закон України
від 06.12.2012 року. N 5515-VI).

Законом України від 31.07.2014 року N 1622-VII,
що набав чинності 03.08.2014 року, внесені
доповнення до Закону України від 16.01.2014
року N 719-VII «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», а саме установлено,
що норми і положення статті 48
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Отже, на момент виникнення спірних
правовідносин, ч. 4 ст. 48 Закону № 796-XII
передбачала, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в таких
розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять
мінімальних заробітних плат.

Вихідним критерієм розрахунку
щорічної допомоги на оздоровлення
виступає мінімальна заробітна плата,
розмір якої щороку затверджується
Верховною Радою України в Законі
України про Державний бюджет України
на відповідний рік.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з рішенням суду
першої інстанції, що при розрахунку
щорічної допомоги на оздоровлення
позивача, відповідач повинен був
виходити із розміру, визначеного ч. 4 ст.
48 Закону № 796 та встановленого статтею
8 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014рік» розміру мінімальної
заробітної плати на 2014 рік у місячному
розмірі - 1218 гривень.

З матеріалів справи вбачається та не
заперечувалось сторонами, що спірна
щорічна допомога на оздоровлення у
розмірі 120,00 грн. була виплачена
позивачу 27.03.2014 року, тобто до моменту
набрання чинності Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» від
31 липня 2014 року № 1622-VII.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
при визначенні розміру допомоги на
оздоровлення позивачеві відповідач не
мав право застосовувати норми
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562, оскільки Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» до 03.08.2014 року не визначав
повноважень Кабінету Міністрів
України щодо встановлення розмірів
соціальних виплат.

Таким чином, при вирішенні спору суд
першої інстанцій, виходячи із
загальних засад пріоритету законів над
підзаконними актами, обґрунтовано
дійшов висновку, що при розрахунку
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідач був зобов'язаний діяти
відповідно до приписів норми ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», який має вищу юридичну
силу ніж зазначена постанова,
нараховувати та здійснювати позивачу
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 5-ми
мінімальних заробітних плат,
розрахованої з урахуванням розміру
мінімальної заробітної плати,
установленої в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Колегія суддів вважає необґрунтованим
посилання апелянта на норми Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» та Рішення Конституційного
Суду України від 25.01.2012року №3-рп/2012,
пунктом 4 розділу VII Прикінцевих
положень якого передбачено та визнано
конституційним право Кабінету
Міністрів України у 2011 році
встановлювати механізм реалізації
положень Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визначати порядок та
розміри соціальних виплат, виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету.

Адже, як встановлено ст.96 Конституції
України, закон про Державний бюджет
України діє з 1 січня по 31 грудня
календарного року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що здійснюючи
нарахування та виплату позивачу у 2014
році щорічної допомоги на оздоровлення
у розмірі меншому, ніж це передбачено
ч. 4 ст.48 Закону № 796, відповідачем
неправомірно порушені права позивача.

Проте, колегія суддів вважає, що вимоги
позивача в частині стягнення з
відповідача недоотриманої суми
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до частини 4 статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у визначеній позивачем грошовій сумі
не підлягають задоволенню. Колегія
суддів зазначає, що розрахунок
законодавчо передбачених соціальних
виплат повинен проводитись
компетентним державним органом, з
урахуванням встановлених коефіцієнтів
та необхідних індексацій, адже суд не
може перебирати на себе функцію
здійснення перерахунку та нарахування
недоотриманих сум разової грошової
допомоги замість органу, якому надані
такі повноваження.

З урахуванням вищевикладеного, з метою
належного захисту порушених прав
позивача, та відповідно до ч. 2 ст. 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає за
необхідне зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплату
спірної щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік у розмірі,
встановленому частиною 4 статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Інші доводи апеляційної скарги на
висновок колегії суддів не впливають.

При вирішенні питання розподілу
судових витрат, колегія суддів
зазначає, що ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22 жовтня 2014 року частково
задоволено клопотання УПСЗН про
звільнення від сплати судового збору
при подачі апеляційної скарги, - сплату
судового збору в розмірі 36 грн. 54 коп.
апелянту відстрочено до дня винесення
рішення по справі.

Таким чином, з урахуванням положень ст.
88, 98 та п. 4 ч. 1 ст. 207 КАС України, колегія
суддів приймає рішення про
необхідність розподілу судових витрат
шляхом стягнення з УПСЗН суми судового
збору за подання апеляційної скарги на
постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 08 вересня 2014 року у розмірі 36 грн. 54
коп.

Належним чином повідомлені про дату,
час та місце апеляційного розгляду
сторони, які беруть участь у справі, до
засідання суду апеляційної інстанції
не прибули, у зв'язку з чим, в порядку,
передбаченому ст. 41, ч. 4 ст. 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд справи відбувся за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 41 ч. 1, 88, 98, 185, 195, 196, 198 ч. 1 п. 3, 202, 205,
207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Костянтинівської міської ради
Донецької області - задовольнити
частково.

Постанову Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 01 серпня 2014 року по справі №
233/3946/14-а - скасувати в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення з Управління соціального
захисту населення Костянтинівської
міської ради Донецької області на
користь ОСОБА_2 недоплачену суму
щорічної допомоги на оздоровлення за
2014 рік в розмірі 5970 (п'ять тисяч
дев'ятсот сімдесят) гривень.

Ухвалити в цій частині нову постанову,
якою зобов'язати Управління
соціального захисту населення
Костянтинівської міської ради
Донецької області здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_2 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2014 рік
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат,
встановлених Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014рік » на
момент виплати, з урахуванням фактично
виплачених сум.

В іншій частині постанову
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області 01 серпня 2014 року по
справі № 233/3946/14-а - залишити без змін.

Стягнути з Управління соціального
захисту населення Костянтинівської
міської ради Донецької області (85113,
Донецька область, м. Костянтинівка, вул.
Громова, буд. 14) в дохід Державного
бюджету України (одержувач - УДКСУ у
Червонозаводському районі м. Харкова,
МФО 851011, , банк - ГУ ДКСУ в
Харківській області, рахунок - 1011,
код класифікації доходів бюджету -
22030001, код ЄДРПОУ Харківського
апеляційного адміністративного суду -
34331173) судовий збір у розмірі 36 (тридцять
шість) грн. 54 коп.

Постанова Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання постанови у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О.
Донець

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 24 листопада
2014 року