Справа № 823/3056/14
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року
справа № 823/3056/14

м. Черкаси

13 год. 10 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Орленко В.І.,

при секретарі - Дудці Г.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 - особисто,

представника відповідача Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області Сіроштан О.М. - за
довіреністю від 16.05.2014 №9-23-0.6-1963/2-14,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області про визнання
протиправним та скасування наказу,
поновлення на посаді, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
ОСОБА_1, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління
Держземагентства у Черкаській області
"Про звільнення ОСОБА_1." № 147-к від
12.09.2014р.;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного
спеціаліста із запобігання та протидії
корупції Головного управління
Держземагентства у Черкаській області;

- зобов'язати Головне управління
Держземагентства у Черкаській області
нарахувати і виплатити ОСОБА_1
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 13.09.2014р. по дату фактичного
поновлення на роботі;

- стягнути з Головного управління
Держземагентства у Черкаській області
моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав повністю,
обґрунтовуючи їх тим, що наказом
відповідача від 12.09.2014р. №147-к «Про
звільнення ОСОБА_1.» позивача звільнено
з посади головного спеціаліста сектору
запобігання та протидії корупції
Головного управління Держземагентства
у Черкаській області в зв'язку із
скороченням чисельності працівників.
Позивач зазначає, що посада головного
спеціаліста сектору запобігання та
протидії корупції Головного
управління Держземагенства у
Черкаській області, яку обіймав ОСОБА_1,
фактично не скорочувалась, а була лише
виведена із сектору, по-іншому названа.

Так, з 02.07.2014 введено в дію структуру та
штатний розпис Головного управління
Держземагентства у Черкаській області,
у якому скорочено структурний
підрозділ - сектор запобігання та
протидії корупції; скорочено посади:
завідувач сектору запобігання та
протидії корупції - 1 посада, головний
спеціаліст сектору запобігання та
протидії корупції - 1 посада; введено у
штатний розпис посаду головного
спеціаліста із запобігання та протидії
корупції - 1 посада.

Під час попередження ОСОБА_1 про
заплановане вивільнення йому не були
запропоновані наявні вакантні посади в
Головному управлінні Держземагентства
у Черкаській області; про наявність у
новому штатному розписі посади
головного спеціаліста із запобігання
та протидії корупції позивачу не було
відомо.

Крім того, позивач зазначає, що
керівник ГУ Держземагентства у
Черкаській області через своїх
підлеглих навмисно створював для
позивача нестерпні умови роботи, щоб
останній за власним бажанням
звільнився з посади. Це сталося після
того, як ОСОБА_1 були передані до
прокуратури Черкаської області, СБУ у
Черкаській області деякі матеріали,
які підтверджували непрофесійність,
некомпетентність, та злочинну
діяльність в.о. начальника Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області ОСОБА_4 та інших
посадових осіб.

Представник відповідача проти
заявленого адміністративного позову
заперечує, мотивуючи це тим, що на
виконання наказу Держземагентства
України від 08.05.2014 №70-ок «Про внесення
змін до наказу від 10.02.2014 №22-ок»,
наказом Головного управління
Держземагентства у Черкаській області
від 01.07.2014 №71 введено в дію з 02.07.2014
структуру та штатний розпис Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області з чисельністю 68
штатних одиниць; у зв'язку із зміною
структури та штатного розпису
скорочено структурний підрозділ -
сектор запобігання та протидії
корупції; скорочено посади: завідувач
сектору запобігання та протидії
корупції - 1 посада, головний спеціаліст
сектору запобігання та протидії
корупції - 1 посада; введено у штатний
розпис посаду: головний спеціаліст із
запобігання та протидії корупції - 1
посада.

02.07.2014 позивача попереджено про
заплановане вивільнення та
запропоновано працевлаштування на
посаді провідного спеціаліста відділу
кадрової політики Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області.

Введена у штатний розпис посада
головного спеціаліста із запобігання
та протидії корупції позивачу не
пропонувалась через недостатній
рівень кваліфікації та низьку
продуктивність праці останнього.

У зв'язку з відмовою позивача від
запропонованої роботи, наказом
Головного управління Держземагентства
у Черкаській області від 12.09.2014 №147-к, 12
вересня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з
посади головного спеціаліста сектору
запобігання та протидії корупції
Головного управління Держземагентства
у Черкаській області, у зв'язку із
скороченням чисельності працівників
згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про
працю України.

Заслухавши пояснення та доводи осіб,
які беруть участь у справі, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення.

Судом встановлено, що наказом
Головного управління Держземагентства
у Черкаській області від 17.12.2013 №270-к
призначено ОСОБА_1 з 17 грудня 2013 року на
посаду головного спеціаліста сектору
запобігання та протидії корупції
Головного управління Держземагентства
у Черкаській області в порядку
переведення з Управління
Укртрансінспекції у Черкаській
області, як такого, що успішно пройшов
стажування.

На виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 05.04.2014 №85 «Деякі
питання затвердження граничної
чисельності працівників апарату та
територіальних органів центральних
органів виконавчої влади, інших
державних органів», наказом Державного
агентства земельних ресурсів України
від 08.05.2014 №70-ок внесено зміни до наказу
Держземагентства України від 10.02.2014
№22-ок «Про затвердження граничної
чисельності працівників та примірних
структур територіальних органів
Держземагентства», виклавши додаток 1 у
новій редакції, згідно з додатком.
Відповідно до витягу з додатку 1,
гранична чисельність працівників
Головного управління Держземагентства
у Черкаській області складає 68 осіб.

На виконання наказу Держземагентства
України від 08.05.2014 №70-ок «Про внесення
змін до наказу від 10.02.2014 №22-ок» та
змінами внесеними в структуру та
штатний розпис Головного управління
Держземагентства у Черкаській області,
наказом Головного управління
Держземагентства у Черкаській області
від 01.07.2014 №71 введено в дію з 02.07.2014
структуру та штатний розпис Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області з чисельністю 68
штатних одиниць; у зв'язку із зміною
структури та штатного розпису
скорочено структурний підрозділ -
сектор запобігання та протидії
корупції; скорочено посади: завідувач
сектору запобігання та протидії
корупції - 1 посада, головний спеціаліст
сектору запобігання та протидії
корупції - 1 посада; введено у штатний
розпис посаду: головний спеціаліст із
запобігання та протидії корупції - 1
посада.

Наказом в.о. начальника Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області від 02.07.2014 №73
зобов'язано відділ кадрової політики
Головного управління Держземагентства
у Черкаській області попередити про
майбутнє вивільнення працівників
Головного управління, посади яких
скорочуються у відповідності до вимог
чинного законодавства.

02 липня 2014 року під час попередження
ОСОБА_1 про майбутнє вивільнення йому
пропонувалось працевлаштування на
посаді провідного спеціаліста відділу
кадрової політики Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області.

Судом встановлено, що від ознайомлення
з попередженням про заплановане
вивільнення та запропонованої посади
ОСОБА_1 відмовився, про що відповідачем
складено відповідний акт від 02.07.2014.

Наказом Головного управління
Держземагентства у Черкаській області
від 12.09.2014 №147-к, звільнено 12 вересня 2014
року ОСОБА_1 з посади головного
спеціаліста сектору запобігання та
протидії корупції Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області, у зв'язку із
скороченням чисельності працівників
згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про
працю України.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи, суд виходить з
наступного.

Відповідно до абзацу 2 пункту 13
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 6
березня 2008 року № 2 «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень КАС України під час
розгляду адміністративних справ», при
розгляді спорів з приводу прийняття
громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної
служби застосовуються положення,
встановлені спеціальними законами. У
разі коли ці закони зазначені питання
не врегульовують, то необхідно
субсидіарно застосовувати
законодавство про працю.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 40 Кодексу законів про працю
України від 10.12.1971, трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
змін в організації виробництва і праці,
в тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу
встановлено, що звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Згідно з частинами першою та третьою
статті 49-2 КЗпП про наступне
вивільнення працівників персонально
попереджають не пізніше ніж за два
місяці.

При вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

У пункті 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.1992 року
№9 «Про практику розгляду судами
трудових спорів» (далі - постанова №9)
містяться роз'яснення, згідно з якими
при розгляді спорів про звільнення за
п. 1 ст. 40 КЗпП України суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема, ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці та про те, що працівник
відмовився від переведення на іншу
роботу або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного
тлумачення частини першої ст. 40, частин
1, 2, 3 ст. 49-2 КЗпП України суд дійшов
висновку, що власник або уповноважений
ним орган одночасно з попередженням
про звільнення у зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці
зобов'язаний запропонувати
працівникові всі наявні вакантні
посади в цій же установі, які він може
обіймати відповідно до своєї
кваліфікації.

Відповідна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 22.05.2014 № К/800/11016/13
(№2а/0370/1498/12).

Дослідивши структуру Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області, затверджену
головою Держземагентства 26.02.2014 та
структуру Головного управління
Держземагентства у Черкаській області,
затверджену головою Держземагентства
Рудиком С.Я. 11.06.2014, судом встановлено,
що чисельність працівників Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області зменшена з 72 до 68;
скорочено сектор запобігання та
протидії корупції, до якого входили
посади: завідувач сектору запобігання
та протидії корупції - 1 штатна одиниця,
головний спеціаліст сектору
запобігання та протидії корупції - 1
штатна одиниця; введено в штатний
розпис посаду головного спеціалісту із
запобігання та протидії корупції - 1
штатна одиниця.

Вищевикладені обставини свідчать про
те, що в штатному розписі Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області, який введений в дію
з 02.07.2014, є посада головного спеціаліста
із запобігання та протидії корупції,
яка за кваліфікаційними вимогами до
посади, колом посадових обов'язків в
повній мірі відповідає скороченій
посаді головного спеціаліста сектору
запобігання та протидії корупції та є
рівнозначною їй.

За вказаних обставин, суд вважає, що
посада головного спеціаліста сектору
запобігання та протидії корупції, яку
обіймав ОСОБА_1, фактично була виведена
із структурного підрозділу як
самостійна штатна одиниця, відтак,
скорочення чисельності працівників не
відбулося.

Як вище зазначалось, під час
попередження ОСОБА_1 про заплановане
вивільнення йому була запропонована
лише посада провідного спеціаліста
відділу кадрової політики Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області; інші посади, в тому
числі посада головного спеціаліста із
запобігання та протидії корупції,
позивачу не пропонувались.

Відповідно до пояснень свідка
колишнього завідувача сектору
запобігання та протидії корупції ГУ
Держземагентства у Черкаській області
ОСОБА_2., під час попередження його про
планове вивільнення у липні 2014 року
йому була запропонована посада
провідного спеціаліста сектору
державної реєстрації Управління
державного земельного кадастру та
експертизи.

Судом встановлено, що відносно
завідувачу сектору запобігання та
протидії корупції ГУ Держземагентства
у Черкаській області, який займав
посаду після звільнення ОСОБА_2.
безпосередньо перед скороченням
чисельності працівників, порушено
кримінальне провадження за фактом
отримання хабара. Відтак, останній не
міг претендувати на посаду головного
спеціаліста із запобігання та протидії
корупції.

Вищевикладені обставини свідчать про
те, що нікому з працівників сектору
запобігання та протидії корупції ГУ
Держземагентства у Черкаській області,
який скорочувався, не була
запропонована посада головного
спеціаліста із запобігання та протидії
корупції, яка з 02.07.2014 вводилася в
структуру та штатний розпис ГУ
Держземагентства у Черкаській області.

Натомість, під час судового розгляду
справи встановлено, що з 16 вересня 2014
року Шпака Юрія Борисовича переведено
з посади головного спеціалісту відділу
розпорядження землями
сільськогосподарського призначення
Управління землеустрою, оцінки та
ринку земель Головного управління
Держземагентства у Черкаській області
на посаду головного спеціаліста із
запобігання та протидії корупції ГУ
Держземагентства у Черкаській області
як такого, що успішно пройшов
стажування на цій посаді (наказ ГУ
Держземагентства у Черкаській області
від 16.09.2014 №151-к).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що відповідачем порушений порядок
проведення процедури скорочення штату
працівників ГУ Держземагентства у
Черкаській області, оскільки позивачу
не запропоновано всіх наявних
вакантних посад в Головному управлінні
за його кваліфікацією, зокрема, введену
у штатний розпис посаду головного
спеціаліста із запобігання та протидії
корупції.

Відсутність пропозицій іншої роботи в
Головному управлінні Держземагентства
у Черкаській області для ОСОБА_1 та, як
наслідок, звільнення за скороченням
чисельності працівників, відповідач
пояснив недостатнім рівнем
кваліфікації та низьким рівнем
продуктивності праці останнього.

Так, представник відповідача в
судовому засіданні пояснив, що в
порушення наказу Головного управління
Держземагентства у Черкаській області
від 14.01.2014 №3 «Про затвердження плану
заходів щодо запобігання і протидії
корупції в Головному управлінні
Держземагентства у Черкаській області
та територіальних органах
Держземагентства на 2014 рік», ОСОБА_1
лише один раз перебував у відрядженні
13.03.2014 у м. Києві, а, отже, не виконував
роботу стосовно проведення семінарів
та занять для районних органів
земельних ресурсів області; за час
роботи позивача в ГУ Держземагентства
у Черкаській області було проведено 5
нарад, на яких питання корупції було
обговореного лише раз 30.04.2014, а в
територіальних органах відповідні
заняття не проводились взагалі, що
призвело до виникнення конфлікту
інтересів в районних відділах.

В акті відповідача від 04.07.2014
зафіксовано відсутність ОСОБА_1 на
робочому місці 04 липня 2014 року з 16-00 год.
до 16-45 год.

Відповідно до пояснень свідка
колишнього завідувача сектору
запобігання та протидії корупції ГУ
Держземагентства у Черкаській області
ОСОБА_2., якому тривалий час
підпорядковувався позивач, під час
зайняття посади головного спеціаліста
сектору із запобігання та протидії
корупції ОСОБА_1 належним чином
виконував свої посадові обов'язки,
доручення керівника; зауважень до
роботи позивача не було.

Щодо відсутності позивача на роботі
04.07.2014 протягом 45 хв., свідок зазначив,
що в той день за його дорученням
(дорученням безпосереднього керівника)
ОСОБА_1 був направлений по роботі до
Черкаської обласної державної
адміністрації; відсутність запису про
це в журналі обліку робочого часу
пояснюється тим, що вказаний журнал в
ГУ Держземагентства у Черкаській
області фактично не вівся; працівники
управління в ньому не відмічались.

Стосовно посилань відповідача на
неналежне виконання трудових
обов'язків, що виявилось у не
проведенні семінарів та занять для
районних органів земельних ресурсів
області, свідок стверджує, що вказані
заходи на 2014 рік затверджені
начальником ГУ Держземагентства у
Черкаській області і проводяться
виключно з дозволу та за погодженням
керівництва Головного управління.

Враховуючи вищевикладене, суд
скептично оцінює посилання
відповідача на неналежне виконання
посадових обов'язків ОСОБА_1 та
порушення ним трудової дисципліни і
вважає, що вказані обставини мають бути
підтверджені належними доказами у
справі - результатами щорічного
оцінювання, атестації державних
службовців тощо.

Суд звертає увагу, що посилання
відповідача на недостатній рівень
кваліфікації позивача як на підставу
звільнення за скороченням чисельності
працівників, є необґрунтованими,
оскільки скорочення штату передусім
передбачає зменшення планової
(штатної) чисельності працівників
установи.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
позивачу заробітну плату за час
вимушеного прогулу, суд зазначає.

У пункті 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 грудня
1999р. №13 "Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці"
зазначено, що у випадках стягнення на
користь працівника середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
зв'язку з незаконним звільненням або
переведенням, відстороненням від
роботи невиконанням рішення про
поновлення на роботі, затримкою видачі
трудової книжки або розрахунку він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з заробітку за останні два
календарні місяці роботи. При цьому,
враховується положення Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100 (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку № 100 встановлено, що
обчислення середньої заробітної плати
для оплати часу щорічної відпустки,
додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей, або для виплати
компенсації за невикористані
відпустки провадиться виходячи з
виплат за останні 12 календарних
місяців роботи, що передують місяцю
надання відпустки або виплати
компенсації за невикористані
відпустки.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку
№ 100, у всіх інших випадках збереження
середньої заробітної плати
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Відповідно до пункту 3 Порядку при
обчисленні середньої заробітної плати
у всіх випадках її збереження
включаються: основна заробітна плата;
доплати і надбавки (за надурочну роботу
та роботу в нічний час; суміщення
професій і посад; розширення зон
обслуговування або виконання
підвищених обсягів робіт
робітниками-почасовиками; високі
досягнення в праці (високу професійну
майстерність); умови праці;
інтенсивність праці; керівництво
бригадою, вислугу років та інші);
виробничі премії та премії за економію
конкретних видів палива,
електроенергії і теплової енергії;
винагорода за підсумками річної роботи
та вислугу років тощо. Премії
включаються в заробіток того місяця, на
який вони припадають згідно з
розрахунковою відомістю на заробітну
плату. Премії, які виплачуються за
квартал і більш тривалий проміжок часу,
при обчисленні середньої заробітної
плати за останні два календарні місяці,
включаються в заробіток в частині, що
відповідає кількості місяців у
розрахунковому періоді. У разі коли
число робочих днів у розрахунковому
періоді відпрацьовано не повністю,
премії, винагороди та інші
заохочувальні виплати під час
обчислення середньої заробітної плати
за останні два календарні місяці
враховуються пропорційно часу,
відпрацьованому в розрахунковому
періоді.

Пунктом 8 Порядку обчислення середньої
заробітної плати передбачено, що для
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна
плата визначена законодавством як
розрахункова величина для нарахування
виплат і допомоги, вона обчислюється
шляхом множення середньоденної
заробітної плати, розрахованої згідно
з абзацом першим цього пункту, на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарні місяці згідно з графіком
роботи підприємства, установи,
організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства.

Судом встановлено, що за серпень 2014
року позивачу виплачено заробітну
плату у розмірі 566 грн. 80 коп., за
вересень 2014 року - 3822 грн. 81 коп., що
підтверджується наданою Головним
управлінням Держземагентства у
Черкаській області довідкою за
відповідні періоди.

Середньоденна заробітна плата
позивача у такому випадку становить
(566,80 + 3822,81) : 30 = 146,32 грн.

Відповідно до матеріалів справи,
ОСОБА_1 було звільнено з 12 вересня 2014
року, отже, на момент винесення рішення
у справі час вимушеного прогулу
становить 52 робочих дні, а відтак сума
грошових коштів, що підлягає стягненню
з відповідача за час вимушеного
прогулу, становить 146,32 х 52 = 7608,64 грн.

Стосовно позовних вимог про стягнення
моральної шкоди в сумі 5000 грн., суд
зазначає наступне.

Під час судового розгляду справи
встановлено, що після попередження
ОСОБА_1 про заплановане вивільнення та
пропозиції роботи в Головному
управлінні не за його кваліфікацією,
стан здоров'я позивача різко
погіршився і в передінфарктному стані
він потрапив на стаціонарне лікування
до КЗ «Третя Черкаська міська лікарня
швидкої медичної допомоги», де
проходив лікування з 07.07.2014 по 21.07.2014,
потім продовжив реабілітаційне
лікування в Черкаському обласному
кардіологічному центрі (санаторій
«Україна») з 22.07.2014 по 14.08.2014, що
підтверджується листками
непрацездатності та виписками з
історій хвороб.

15.08.2014р., після виходу на роботу, позивач
зіштовхнувся з тим, що з його робочого
столу забрали комп'ютер (до відділу
кадрової політики), у зв'язку з чим за
час перебування на роботі позивач був
позбавлений можливості належним чином
виконувати свої службові обов'язки.

Відділ кадрової політики Головного
управління Держземагентства у
Черкаській області декілька разів на
день перевіряв присутність позивача на
робочому місці.

Вказані обставини негативно вплинули
на стан здоров'я ОСОБА_1, у зв'язку з чим
останній повторно проходив лікування в
стаціонарі лікувального закладу з
26.08.2014 по 11.09.2014.

Вищевикладені факти підтверджуються
поясненнями позивача, копіями листка
непрацездатності, фіскальних чеків на
придбання ліків.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4
«Про практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд вважає, що попередження ОСОБА_1 про
заплановане звільнення, відсутність
пропозицій роботи за кваліфікацією, а
також незабезпечення позивача
облаштованим робочим місцем, постійні
перевірки його явки на роботі, та
врешті-решт незаконне звільнення із
займаної посади, чинили психологічний
тиск на працівника та призвели до
моральних страждань, а тому приходить
до висновку, що позовна вимога щодо
виплати позивачу моральної шкоди в
розмірі 5000 грн. підлягає частковому
задоволенню в розмірі 1000 грн.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
як суб'єкт владних повноважень доказів,
які б спростовували доводи позивача,
суду не надав, правомірності
прийнятого ним рішення (наказу) не
довів.

За вказаних обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Головного управління
Держземагентства у Черкаській області
"Про звільнення ОСОБА_1." № 147-к від
12.09.2014р.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного
спеціаліста із запобігання та протидії
корупції Головного управління
Держземагентства у Черкаській області.

Зобов'язати Головне управління
Держземагентства у Черкаській області
нарахувати і виплатити ОСОБА_1
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 13.09.2014 по 25.11.2014 у розмірі 7608
(сім тисяч шістсот вісім) грн. 64 коп.

Стягнути з Головного управління
Держземагентства у Черкаській області
на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі
1000 (одна тисяча) грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1
на посаді головного спеціаліста із
запобігання та протидії корупції
Головного управління Держземагентства
у Черкаській області та в частині
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в межах суми
стягнення за один місяць, допустити до
негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений
01.12.2014р.