Справа № 815/5963/14
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5963/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2014 року
м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі: Головуючого - судді
Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні
суду в порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Іст Грейнс» до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 29.05.2014 року
№, № від 03.09.2014 року №,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Іст Грейнс» до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 29.05.2014 року
№, № від 03.09.2014 року №.

В судовому засіданні 03.12.2014 року
представниками позивача не було
заявлено клопотань про витребування
додаткових письмових доказів чи допиту
свідків і експертів по цій справі.
Представник відповідача був
сповіщений належним чином про день, час
та місце слухання справи (підпис
представника у довідковому листі на
обкладинці справи), але не прибув в
судове засідання без поважних причин, а
тому, на підставі положень ч.6 ст.128 КАС
України, суд ухвалив розглянути цю
справу в порядку письмового
провадження 05.12.2014 року за наявними в
справі письмовими доказами та
запереченнями.

Дослідивши наявні в справі
письмові докази суд встановив наступні
факти та обставини:

Відповідач - ДПІ у Приморському районі
м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області на підставі ст.1 Закону України
«Про державну податкову службу» є
місцевим підрозділом центрального
органу державної виконавчої влади та
згідно ст.ст.7,10,11 цього ж Закону
здійснює повноваження щодо
встановлення порушень податкового
законодавства, нарахування та
стягнення заборгованості з податків та
зборів, штрафних санкцій, а тому
позовні вимоги щодо оскарження його
актів з цього приводу, на підставі
положень ст.55 Конституції України, п.1
ч.2 ст.17, ст.104 КАС України підвідомчі
адміністративним судам та повинні
розглядатись у порядку
адміністративного судочинства.

На підставі наказу керівника ДПІ на
проведення перевірки від 10.04.2014 року
№801 (а.с.237 т.1)та направлення на
проведення перевірки від 10.04.2014 року
(а.с.239-240 т.1) посадовими особами
відповідача в період з 10.04.2014 року по
09.05.2014 року була проведена позапланова
виїзна документальна перевірка
позивача щодо правомірності
нарахування бюджетного відшкодування
податку на додану вартість на рахунок
платника у банку за лютий 2014 року.

За результатами зазначеної перевірки
був складений акт №2692/15-53-15-5/3767918 від
16.05.2014 року (а.с.19-39 т.1), на підставі якого
було встановлено завищення суми
бюджетного відшкодування ПДВ за лютий
2014 року в розмірі 6960024,00 грн. та
завищення суми залишку від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду за лютий 2014 року на суму 6959578,00
грн., у зв'язку із порушенням позивачем
положень п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200
Податкового кодексу України.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем були прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 29.05.14 року
№, № (а.с.40,42 т.1), з
урахуванням листа ДПІ області від 18.08.14
року №28923/15-53-15-05.

Позивачем було подано первинну скаргу
від 18.06.2014 року №103 (вхідний №1144/10 від
19.06.2014) на податкові
повідомлення-рішення ДПІ від 29.05.2014
року: № про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на 6 959 578 грн.; №
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 6 960 024 грн., та застосування
штрафних (фінансових) санкцій з
вказаного податку на суму 1 740 006
гривень.

Враховуючи, що позивач у своїй скарзі
посилався на обставини, що не були
досліджені під час перевірки (зокрема,
ДПІ неправомірно обмежила право
Товариства на бюджетне відшкодування
сум ПДВ, що були сплачені в попередніх
податкових періодах, проте не могли
бути заявлені до відшкодування) та
об'єктивний їх розгляд неможливий без
проведення документальної перевірки,
листом ГУ Міндоходів в Одеській
області від 04.08.2014 року №7934/7/15-32-10-02-12
було зобов'язано ДПІ на підставі п.п.78.1.5
п. 78.1 ст. 78 ПКУ провести позапланову
виїзну документальну перевірку
позивача з питань, що стали предметом
оскарження. За результатами проведеної
документальної перевірки був
складений акт від 15.08.2014 року
№4552/15-53-15-514/37007918.

Враховуючи обставини встановлені
даними перевірками на підставі актів
від 16.05.2014 року №2692/15-53-15-5/37007918 та від
15.08.2014 року №4552/15-53-15-514/37007918 ГУ
Міндоходів в Одеській області: -
частково скасував податкове
повідомлення-рішення ДПІ від 29.05.2014
№ в частині визначення зменшення
розміру від'ємного значення з податку
на додану вартість на суму 358 670 грн., а
скаргу позивача в цій частині -
задовольнив, в іншій частині зазначене
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін, а скаргу - без
задоволення; - залишив без змін
податкове повідомлення-рішення ДПІ від
29.05.2014 року №, а скаргу позивача -
без задоволення.

Представник позивача не
погоджується з прийнятими податковим
повідомленнями-рішеннями оскільки
вважає, що позивач правомірно включив
до складу податкового кредиту з ПДВ за
січень 2014 року та відповідно подав
заяву про повернення суми від'ємного
значення з ПДВ у декларації за лютий 2014
року, оскільки він отримав право на
віднесення сум сплаченого ПДВ на
протязі 2010-2013 років до складу
податкового періоду, що
підтверджується відповідними
документами податкового та
бухгалтерського обліку підприємства.

Представник відповідача ДПІ у
Приморському районі м.Одеси у
письмових запереченнях зазначив, що
хоча суми ПДВ були сплачені позивачем
на протязі 2010-2013 років, але ним до
податкової декларації з ПДВ за січень
2014 року не була подана відповідна
бухгалтерська довідка підприємства з
питань формування суми податкового
кредиту, а тому вказана сума буда
безпідставно включена до складу
податкового кредиту підприємства за
січень 2014 року, та заявлена до
відшкодування платником податку у
декларації за лютий 2014 року на
банківський рахунок.

Розглянувши оскаржені акти суб'єкту
владних повноважень, суд виходячи з
положень ч.3 ст.2 КАС України, проходить
до висновку, що оскаржувані позивачем
податкові повідомлення-рішення
частково відповідають законові,
виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у

справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень

адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах

повноважень та й спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з

використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Пунктом 3.3 акту від 16.05.2014 року
№2692/15-53-15-5/37007918 визначено, що причиною
виникнення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту є:
здійснення експортних операцій (ячменю
3 класу українського походження), які
згідно з чинним законодавством
оподатковуються податком за ставкою «
0»

Аналізом наявної інформації щодо
експортних операцій, здійснених
платником у періоді, що підлягає
перевірці, за даними податкових
декларацій за жовтень, листопад 2010
року, січень, червень, серпень, вересень
2011 року, травень, червень, серпень,
вересень 2012 року, березень, травень 2013
року - лютий 2014 року встановлено, що
сума експортних операцій, (ряд.2.1
декларацій) склала: у червні 2011 року - 38
297 918 грн., у січні 2014 року - 107 311 215 грн.

Аналізом наявної інформації щодо
операцій, які звільнені від
оподаткування (ст.197 розділу V ПКУ,
підрозділ 2 розділу XX ПКУ, Міжнародні
договори (угоди)), здійснених платником
у періоді, що підлягає перевірці
встановлено, що обсяги операцій, які
звільнені від оподаткування (ряд. ряд. 5
декларацій) склали: червень 2011 року - 20
098 054 грн., серпень 2011 року - 71 581 618 грн.,
серпень 2012 року -76 347 312 грн., вересень 2012
року - 42 709 526 грн., липень 2013 року - 133 262 59
грн., серпень 2013 року - 41 411 539 грн.,
вересень 2013 року - 133 748 539 грн., жовтень
2013 року - 31 366 356 грн., листопад 2013 року - 91
904 122 грн., грудень 2013 року - 9 388 грн.,
січень 2014 року - 54 204 818 грн., лютий 2014
року - 238 134 грн.

У періоді, починаючі від початку
виникнення від'ємного значення TOB «ІСТ
ГРЕИНС» здійснено експорт ячменя 3
класу, який відображено по рядку 2.1
«експортні операції» та по рядку 5
«операції, які звільнені від
оподаткування (ст. 197 розділу V ПКУ,
підрозділ 2 розділу XX ПКУ, міжнародні
договори (угоди))».

Враховуючи акт від 15.08.14 року
№4552/15-53-15-514/37007918 слід зазначити
наступне:

Перевіркою правомірності визначення
податкового кредиту, розрахунків з
бюджетом декларацій, у перевірених
періодах виникнення від'ємного
значення відповідно додатку №2 до
податкової декларації за лютий 2014 року
встановлено завищення податкового
кредиту на загальну суму 6 600 908,0
гривень.

Згідно зі ст.15. підрозділу 2 розділу XX
Податкового кодексу України
встановлено, що тимчасово, до 01.01.2014
року, операції з постачання відходів і
брухту чорних і кольорових металів,
зернових культур товарних позицій 1001 -
1008 (крім товарної позиції 1006 та
товарної підкатегорії 1008 10 00 00),
технічних культур товарних позицій 1205
і 1206, крім їх першого постачання
сільськогосподарськими
підприємствами - виробниками
зазначених товарів, деревини товарних
позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД, у
тому числі операції з імпорту таких
товарів, звільняються від
оподаткування податком на додану
вартість.

У разі вивезення в митному режимі
експорту таких товарів нульова ставка
не застосовується, крім експорту
операцій з постачання зернових культур
товарних позицій 1001 - 1008 та технічних
культур товарних позицій 1205 і 1206, щодо
яких нульова ставка застосовується до
01.07.2011 року.

Згідно п.200.5 ст.200 ПКУ позивачем було
задекларовано бюджетне відшкодування
в сумі 7 057 906,0 грн. (підприємство мало
обсяги оподатковуваних операцій за
останні 12 календарних місяців більше,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування.) та включено до складу
податкового кредиту податкові
накладні з попередніх періодів згідно
наданим Уточнюючим розрахункам
податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок на суму 4 849 774,0 грн.

Відповідно до п.198.5. ст.198 ПКУ платник
податку зобов'язаний нарахувати
податкові зобов'язання виходячи з бази
оподаткування, визначеної відповідно
до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за
товарами/послугами, необоротними
активами, під час придбання або
виготовлення яких суми податку були
включені до складу податкового
кредиту, у разі якщо такі
товари/послуги, необоротні активи
починають використовуватися: а) в
операціях, що не є об'єктом
оподаткування відповідно до статті 196
цього Кодексу (крім випадків
проведення операцій, передбачених
підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196
цього Кодексу); б) в операціях,
звільнених від оподаткування
відповідно до статті 197, підрозділу 2
розділу XX цього Кодексу, міжнародних
договорів (угод) (крім випадків
проведення операцій, передбачених
підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197
цього Кодексу); в) в операціях, що
здійснюються платником податку в межах
балансу платника податку, у тому числі
передача для невиробничого
використання, переведення виробничих
необоротних активів до складу
невиробничих необоротних активів; г) в
операціях, що не є господарською
діяльністю платника податку.

Платник податку може включити на
підставі бухгалтерської довідки до
податкового кредиту виходячи з бази
оподаткування, визначеної відповідно
до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу,
суми податку, сплачені (нараховані) у
вартості товарів/послуг, необоротних
активів, що не були включені до складу
податкового кредиту при придбанні або
виготовленні таких товарів/послуг,
необоротних активів, та/або з яких були
визначені податкові зобов'язання
відповідно до цього пункту, у разі якщо
такі товари/послуги, необоротні активи
починають використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, у тому числі
переведення невиробничих необоротних
активів до складу виробничих
необоротних активів.

З метою застосування цього пункту
податкові зобов'язання і податковий
кредит визначаються на дату початку
фактичного використання
товарів/послуг, необоротних активів,
визначену в первинних документах,
складених відповідно до Закону України
від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», із змінами та
доповненнями.

Згідно Наказу міністерства доходів і
зборів України № 708 від 25.11.2013 року «Про
затвердження форми реєстру виданих та
отриманих податкових накладних та
порядку його ведення», зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 16.12.2013
року за №2118/24650: БО - документ
бухгалтерського обліку, в тому числі
бухгалтерська довідка, яка складається
у випадку якщо до податкового кредиту
включаються суми податку на додану
вартість, сплачені (нараховані) у
вартості товарів/послуг, необоротних
активів, що не були включені до складу
податкового кредиту при придбанні або
виготовленні таких товарів/послуг,
необоротних активів та/або з яких були
визначені податкові зобов'язання
відповідно до пункту 198.5 статті 198
розділу V Кодексу, у разі якщо такі
товари/послуги, необоротні активи
починають використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, у тому числі
переведення невиробничих необоротних
активів до складу виробничих
необоротних активів.

Бухгалтерська довідка має бути
складена згідно з податковими
накладними, МД, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
розділу V Кодексу, які є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту, з
урахуванням норм пункту 198.6 статті 196
розділу V Кодексу, та містити вичерпний
їх перелік.

У Реєстрі бухгалтерська довідка
записується таким чином: у графі 2 - дата
складання бухгалтерської довідки, у
графах 3, 4, 6, 7 - відповідно дата
складання, порядковий номер податкової
накладної (розрахунку коригування до
податкової накладної), найменування та
індивідуальний податковий номер
постачальника, який її склав, у графі 5 -
зазначається вид документа БО, до якого
додаються позначення виду документа,
яким підтверджується операція з
постачання (БОПНП - у разі віднесення до
податкового кредиту сум податку на
підставі паперової податкової
накладної, БОПНЕ - на підставі
електронної податкової накладної
тощо). При цьому суми у графах 9, 10
зазначаються із знаком "+", а в графах 11,
12, 13, 14, 15, 16 - із знаком.

Згідно Додатків до декларації позивача
з ПДВ за січень 2014 року (а.с.70-86 т.11)
бухгалтерської довідки до декларації з
ПДВ щодо виділення сплачених раніше
сум ПДВ, у податковому періоді, в якому
настало право позивача на включення
цих сум до податкового кредиту до
податкового органу позивачем подана не
була.

Таким чином, позивач не скористався
своїм правом включити до складу
податкового кредиту січня 2014 року суму
ПДВ по податковим накладним по
періодам виникнення від'ємного
значення на підставі бухгалтерських
довідок, що підтверджується реєстрами
виданих та отриманих податкових
накладних відповідно додатку №2 до
податкової декларації з ПДВ за лютий 2014
року на загальну суму 6 298 975,00 грн., у
тому числі: відповідно Уточнюючих
розрахунків на суму ПДВ - 4 849 774,0 грн. за
періоди - 10/2010, 03/2013, 06/2013, 07/2013, 8/2013, 09/2013,
10/2013, 11/2013 та сум ПДВ, задекларованих в
деклараціях з ПДВ за періоди - 06/2011, 08/2011.
09/2011, 05/2012. 06/2012. 08/2012, 09/2012. 03/2013. 05/2013. 06/2013.
07/2013, 12/2013 на загальну суму ПДВ - 1 449 201.0
грн. (відображено в додатку №2 до акту,
крім 01/2011 року, 11/2010 року та частини 10/2010
року в сумі 228 422,00 грн.).

В ході проведення перевірки було
встановлено, що позивачем надано
уточнюючі розрахунки до податкових
декларацій з ПДВ від 19.02.2014 року по
наступним періодам: до декларацій за
березень-грудень 2013 року, якими було
збільшено від'ємне значення попередніх
податкових періодів на суму 4 849 774.0
гривень.

Згідно «Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість», затвердженого
Наказом Міністерства доходів і зборів
України 13.11.2013 року № 678,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 11.12.2013 року за № 2094/24626):
п.4 - у разі виправлення значення рядка 24
декларації, яке у майбутніх звітних
періодах не вплинуло на значення рядка
25 чи рядка 23 (23.1 чи 23.2), уточнюючий
розрахунок подається за один звітний
період, в якому вносяться відповідні
зміни. Такий уточнюючий розрахунок
може бути поданий як самостійний
документ або у складі декларації (як
додаток до неї). Значення графи 6 рядка 24
уточнюючого розрахунку (як збільшення,
так і зменшення) враховується при
визначенні значень рядків 21.2 та 24
декларації за звітний період, у якому
подано такий уточнюючий розрахунок; п.5
- у разі виправлення значення рядка 24
декларації, яке у майбутніх звітних
періодах впливало на значення рядка 25
чи рядка 23, уточнюючий розрахунок
подається за кожний звітний період, у
якому значення рядка 24 декларації
впливало на значення рядка 25 чи рядка 23.
Такі уточнюючі розрахунки можуть бути
подані лише як самостійні документи,
оскільки форма декларації передбачає
можливість подання уточнюючого
розрахунку як додатка до неї лише за
один звітний період, помилки якого
виправляються; п.6 - у разі виправлення
показника рядка 20.2 декларації значення
графи 6 такого рядка враховується при
визначенні значення рядка 21.1
декларації за звітний період, у якому
подано відповідний уточнюючий
розрахунок.

Згідно Порядку №678: залишок від'ємного
значення (для декларації 0110 - після
бюджетного відшкодування) включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду
(відображається у рядку 24 декларації
поточного звітного (податкового)
періоду та переноситься до рядка 21.2
декларації наступного звітного
(податкового) періоду).

Згідно з п.198.3 ст.198 ПКУ податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

Відповідно до п.198.4 ст.198 ПКУ якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

На підставі наведеного, суд
погоджується з позицією податкового
органу про те, що в порушення наведених
вище положень п.198.3, п.198.4, п.198.5 ст.198 ПКУ
позивачем неправомірно включено до
податкового кредиту 10/2010, 06/2011, 08/2011,
09/2011, 05/2012, 06/2012, 08/2012, 09/2012, 03/2013, 05/2013, 06/2013,
07/2013, 08/2013, 09/2013, 10/2013, 11/2013, 12/2013, 01/2014 суми
ПДВ в розмірі 6 298 975,0 гривень.

В зв'язку із чим, суд також погоджується
з позицією податкового органу про те,
що позивачем неправомірно було
включено до декларації за лютий 2014 року
до відшкодування ПДВ на рахунок
платника податків, оскільки:

Відповідно п.200.1 ст.200 ПКУ сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно п.200.3 ст.200 ПКУ при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку що виник за
попередні звітні (податкові) періоди (у
тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Відповідно п.200.4 ст.200 ПКУ якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі

податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Разом з тим, суд погоджується з
позицією представника позивача про те,
що позивачем правомірно до складу суми
бюджетного відшкодування за лютий 2014
року включена суму податкового кредиту
з ПДВ в розмірі 301933,00 грн. за податкові
періоди: жовтень, листопад 2010 року,
оскільки податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м.Одеси щодо
зменшення цієї суми податкового
кредиту з ПДВ були оскаржені до
Одеського окружного адміністративного
суду та постановою суду від 27.03.2013 року
по справі №815/1786/13-а позовні вимоги були
задоволені та вказані податкові
повідомлення-рішення скасовані. Таким
чином, зазначені у цих рішеннях суми
зменшення податкового кредиту з ПДВ за
вказані податкові періоди не були
узгоджені платником податку, а тому він
мав права згідно положень п.198.6 ст.198 ПКУ
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) віднести суми задекларованого
податкового періоду до суми бюджетного
відшкодування ПДВ в межах строків
давності. Неправомірність позиції
податкового органу щодо неможливості
віднесення позивачем до складу
податкового кредиту з ПДВ за жовтень,
листопад 2013 року сум сплаченого ПДВ в
розмірі 301933,00 грн. підтверджено ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду по цій справі
від 11.03.2014 року.

Таким чином, судом встановлено, що
податковий орган лише частково законно
прийняв оскаржені податкові
повідомлення-рішення, а тому суд, на
підставі положень ч.1, ч.2 ст.162 КАС
України, повинен позовні вимоги
задовольнити частково та визнати
протиправними і скасувати податкові
повідомлення-рішення щодо зменшення
суми бюджетного відшкодування ПДВ за
лютий 2014 року та зменшення залишку
від'ємного значення попереднього
податкового періоду на суму 301933,00 грн. і
відповідну суму штрафних санкцій, а в
задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Судові витрати розподілити у
відповідності до вимог ст.94 КАС
України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги
задовольнити - частково.

2. Визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
29.05.2014 року №, № від 03.09.2014
року № на суму 301933,00 грн. та
відповідну суму штрафних санкцій.

3. В задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання повного тексту
постанови.

Суддя
Єфіменко
К.С.