Справа № 2а-1870/2740/12
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2013-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2013 р.Справа №
2а-1870/2740/12Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Курило Л.В. , Спаскіна О.А.,

за участю секретаря судового засідання
Зливко І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Виробничо-комерційної
приватної фірми "Меліса" на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 13.11.2012р. по справі № 2а-1870/2740/12

за позовом Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів ДПА України у
Сумській області

до Виробничо-комерційної приватної
фірми "Меліса"

про стягнення фінансових санкцій,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 13.11.2012 р.
задоволено адміністративний позов
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів ДПА України у
Сумській області (далі- Регіональне
управління Департаменту САТ ДПС
України у Сумській області) до
Виробничо-комерційної приватної фірми
"Меліса" (далі- ВКПФ «Меліса») про
стягнення фінансових санкцій.

Не погодившись з даною постановою суду,
відповідачем подано апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що суд першої
інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення не надав оцінки тому факту, що у
зв'язку з незаконним прийняттям наказу
№49-Д від 13.02.2012 року були відсутні,
передбачені законом, підстави для
проведення фактичної перевірки
магазина позивача. Зазначений наказ,
апелянтом оскаржено в судовому порядку
та, на даний час, справа щодо визнання
його недійсним перебуває в касаційній
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, дослідивши письмові
докази по справі, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішення Регіонального управління
Департаменту САТ ДПС України у
Сумській області від 20.02.2012 р. №-32
про застосування фінансових санкцій до
відповідача прийняте у відповідності
до вимог діючого законодавства, з
урахуванням фактичних обставин.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що 13.02.2012 року посадовими
особами Регіонального управління
Департаменту САТ ДПС України в
Сумській області, на підставі
направлення на проведення фактичної
перевірки №39 від 13.02.2012року, проведено
перевірку магазину, розташованого за
адресою: м. Суми, вул. Кірова, 167, в якому
господарську діяльність здійснює ВКПФ
"Меліса", за результатами якої
складений акт від 13.02.2012 р. № 41/32/14013130
(а.с.8-12).

На підставі акту перевірки позивачем
прийнято рішення №-32 від 20.02.2012
року про застосування фінансових
санкцій у вигляді штрафу в розмірі 5000
грн. за роздрібну торгівлю горілкою за
цінами, нижчими від встановлених
мінімальних роздрібних цін на горілку
(а.с.15-16).

Рішення про застосування фінансових
санкцій, отримане завідуючою магазину
ВКПФ "Меліса" 21.02.2012року, що
підтверджується її особистим підписом.
Сума штрафу в розмірі 5000 грн. в
добровільному порядку не сплачена.

Відповідальність за вказане порушення
передбачено абз. 13 ч. 2 ст. 17 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" де
зазначено, що до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у
разі оптової або роздрібної торгівлі
коньяком, алкогольними напоями,
горілкою, лікеро-горілчаними виробами
та вином за цінами, нижчими за
встановлені мінімальні
оптово-відпускні або роздрібні ціни на
такі напої - 100 відсотків вартості
отриманої партії товару, розрахованої
виходячи з мінімальних
оптово-відпускних або роздрібних цін,
але не менше 5000 гривень.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" та п.10 постанови
Кабінету Міністрів України від 02.06.2003р.
№ 790 "Про затвердження Порядку
застосування фінансових санкцій,
передбачених ст.17 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" у разі невиконання
суб'єктом господарювання рішення
органів, зазначених у частині третій
цієї статті, сума штрафу стягується на
підставі рішення суду.

Виходячи з вище викладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що фінансова санкція
у вигляді штрафу у розмірі 5000 грн.,
прийнята на підставі рішення №-32
від 20 лютого 2012 року, підлягає
стягненню з ВКПФ «Меліса».

Доводи апеляційної скарги, щодо
неправомірності прийняття позивачем
рішення про застосування фінансових
санкцій у вигляді штрафу в сумі 5000 грн.,
колегія суддів вважає безпідставними
та зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

З огляду на зміст наведеної норми
процесуального права та зважаючи на те,
що вимогами заявленого позову є
стягнення штрафних санкцій, предметом
доказування у даній справі мають бути
обставини, які свідчать про наявність
підстав, з якими законом пов'язує
можливість стягнення штрафних санкцій
у судовому порядку, встановлення факту
їх сплати у добровільному порядку або
встановлення відсутності такого факту
тощо. При цьому, питання правомірності
застосування штрафних санкцій не може
бути предметом доказування, оскільки
рішення суб'єкта владних повноважень,
яким такі санкції застосовані, не є
предметом позову у даній справі, а отже
суд не має процесуальних повноважень у
межах розгляду даної справи
здійснювати його правовий аналіз.

Посилання апелянта на судове
оскарження наказу №49-Д від 13.02.2012 року,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02.10.2012 р., яка набрала законної сили,
підтверджена правомірність прийнятого
наказу та рішення №-32 від 20
лютого 2012 року про застосування
фінансових санкцій.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу
Виробничо-комерційної приватної фірми
"Меліса" залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 13
листопада 2012 р. по справі № 2а-1870/2740/12
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Любчич
Л.В.Судді(підпис) (підпис) Курило Л.В.
Спаскін О.А.ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ: Любчич
Л.В.

Повний текст ухвали виготовлений
25.03.2013 р.