Справа № 9101/100402/2012
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2013-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2013 р. справа № 2а-3955/11/1170

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
- Лукманової О.М.

суддів: - Божко Л.А.
Суховарова А.В.

при секретарі: - Соломка
М.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16.05.2012 року
у справі №2а-3955/11/1170 за позовом ОСОБА_5
до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби, треті особи -
Українська товарна біржа,
Кіровоградське МРЕВ про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_5 (далі по тексту -
позивач) звернувся до суду з позовом до
Кіровоградської ОДПІ (далі по тексту -
відповідач), третя особа - Українська
товарна біржа, Кіровоградське МРЕВ, в
якому, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 22.07.2011 року
№ з додатком про розрахунок
податкового зобов'язання та штрафних
санкцій в частині нарахування йому
суми податкового зобов'язання за
основним платежем у розмірі 12772,9 грн.,
податкове повідомлення-рішення від
30.09.2011 року № про розрахунок
податкового зобов'язання у частині
нарахування йому суми податкового
зобов'язання за основним платежем у
розмірі 12772,9 грн.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16.05.2012 року
позовні вимоги задоволено частково,
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської ОДПІ Кіровоградської
області Державної податкової служби
від 30.09.2011 року №.

З постановою суду першої інстанції не
погодилась Кіровоградська ОДПІ та
подала апеляційну скаргу, в якій
просила скасувати постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити. Свої вимоги
обґрунтувала тим, що постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
висновок відповідача про визначення
доходу позивача від продажу ним
транспортного засобу виходячи з його
оціночної вартості не ґрунтується на
вимогах чинного законодавства про
оподаткування, а відтак і визначення
позивачу податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб від
продажу рухомого майна проведено
неправомірно.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
підставою для проведення перевірки
позивача стала доповідна записка
управління оподаткування фізичних
осіб Кіровоградської ОДПІ, яким було
отримано інформацію від УДАІ УМВС
України в Кіровоградській області про
продаж позивачем автомобіля Nissan Note 1.6
за ціною 50 грн., тоді як його ринкова
вартість, відповідно до висновку №248
експертного автотоварознавчого
дослідження, склала - 87152,66 грн. (а.с.43).

Встановлено, що 06.03.2010 року між ОСОБА_5
(продавець) та ОСОБА_6 (покупець)
укладено біржовий договір (угоду)
купівлі-продажу транспортного засобу
№981213, за умовами якого продавець
продав покупцю автомобіль марки Nissan Note
1.6, ідентифікатор НОМЕР_2, 2007 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, за 50 грн. Згідно договору
купівлі-продажу податок з доходів
фізичних осіб у розмірі 15% ціни
сплачено. За заявою ОСОБА_6 з метою
державної реєстрації придбаного
автомобіля в Державтоінспекції 09.03.2010
року було одержано висновок експерта
НДЕКЦ при УМВС України в
Кіровоградській області №248, згідно
якого ринкова вартість вищевказаного
транспортного засобу складає 87152,66 грн.
(а.с.90,91).(а.с.23).

27.04.2011 року ОСОБА_5 подав декларацію про
доходи, одержані з 01.01. по 31.12.2010 року,
згідно якої він одержав та сплатив
дохід у сумі 300 грн. від продажі
автомобіля за 2000 грн. (а.с.9-11).

07.07.2011 року Кіровоградською ОДПІ було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку фізичної особи
ОСОБА_5 з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
оподаткуванні доходів, отриманих від
продажу рухомого майна за період з
01.01.2010 року по 31.12.2010 року, за
результатами якої 07.07.2011 року було
складено акт, за висновками якого
ОСОБА_5 було порушено пп. «ж» п.1.3 ст.1,
пп.4.2.6 п.4.2 ст.4, пп.8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» , чим занижено дохід,
який підлягав оподаткуванню, в
результаті чого донараховано
податкове зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб у сумі 12772,90 грн.
На підставі акту перевірки 22.07.2011 року
Кіровоградською ОДПІ було прийнято
податкове повідомлення-рішення
№, яким визначено суму
податкового зобов'язання ОСОБА_5 у
розмірі 15966,13 грн., у тому числі за
основним платежем - 12772,9 грн. та
штрафними (фінансовими) санкціями - 3193,23
грн. За результатами
адміністративного оскарження 30.09.2011
року Кіровоградською ОДПІ було
прийнято податкове
повідомлення-рішення, яким ОСОБА_5
збільшено суму податкового
зобов'язання у розмірі 12772,90 грн.
(а.с.12-16,70).

Спором у даній справі, як вказав суд
першої інстанції, дійсно є
правомірність рішення відповідача про
визначення об'єкту оподаткування -
доходу, одержаного позивачем за
договором купівлі-продажу автомобіля.

Суд першої інстанції, скасовуючи
спірне податкове повідомлення-рішення,
посилався на норми цивільного
законодавства, яке регулює питання
ціни товару у договорі купівлі-продажу,
при цьому суд вказав, що відповідачем
не доведено факту отримання ОСОБА_6 від
позивача суми ринкової вартості
автомобіля, визначеної експертом. На
думку колегії суддів, відповідач
згідно закону не мав потреби у
доказуванні цього факту, оскільки,
спірні питання регулюються
спеціальним законодавством -
податковим, яке не вимагає доказування
цієї обставини.

Податковим законодавством регулюються
питання визначення доходу та вартості
з метою визначення об'єкту
оподаткування.

Згідно п. «ж» п.1.3 ст.1 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
дохід з джерелом його походження з
України це будь-який дохід, одержаний
платником податку або нарахований на
його користь від здійснення будь-яких
видів діяльності на території України,
у тому числі, але не виключно, у вигляді
доходів від продажу рухомого майна,
якщо факт зміни власника (продажу
об'єкта рухомого майна) підлягає
державній реєстрації та/або
нотаріальному посвідченню згідно із
законом України, або якщо місце
вручення такого рухомого майна
набувачеві знаходиться на території
України.

Законом України «Про податок з
доходів фізичних осіб», а саме п.1.2 ст.1
визначено поняття доходу, як суми
будь-яких коштів, вартість
матеріального і нематеріального майна,
інших активів, що мають вартість. З
метою оподаткування до доходів
платника податку також включаються:
звичайна вартість майна, яке
передається платником податку за
довіреністю іншій особі, якщо умови
такої довіреності передбачають право
такої іншої особи продати таке майно
або відчужити його в інший спосіб, крім
такої передачі між членами подружжя у
межах спільної часткової або спільної
сумісної власності.

Поняття звичайної ціни дає п.1.20
ст.1 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», згідно якого
звичайною ціною вважається ціна
товарів, визначена сторонами договору.
Якщо не доведене зворотне, вважається,
що така звичайна ціна відповідає рівню
справедливих ринкових цін. Для
визначення звичайної ціни товару
використовується інформація про
укладені на момент продажу такого
товару договори з ідентичними
(однорідними) товарами у співставних
умовах. Якщо звичайна ціна не може бути
визначена з використанням норм
попередніх підпунктів цього пункту, то
для доказів обґрунтування її рівня
застосовуються правила, визначені
національними стандартами з питань
оцінки майна та майнових прав. З метою
оподаткування термін "ринкова
вартість", який використовується в
національних стандартах з питань
оцінки майна і майнових прав,
прирівнюються до терміну "звичайна
ціна", визначеного цим Законом.
Обов'язок доведення того, що ціна
договору не відповідає рівню звичайної
ціни у випадках, визначених цим
Законом, покладається на податковий
орган у порядку, встановленому законом.
При проведенні перевірки платника
податку податковий орган має право
надати запит, а платник податку
зобов'язаний обґрунтувати рівень
договірних цін або послатися на норми
абзацу першого підпункту 1.20.1 цього
пункту. Податковий орган має право
застосувати звичайні ціни для
визначення бази оподаткування у
випадках, передбачених законом,
незалежно від виду господарської
операції, що здійснюється платником
цього податку, або податкового статусу
іншої сторони такої операції.

Згідно пп.4.2.6 п.4.2 ст.4, п.12.1, 12.5 ст.12
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» до складу загального
місячного оподатковуваного доходу
включаються частина доходів від
операцій з майном, розмір якої
визначається згідно з положеннями
статей 11 - 12 цього Закону. Дохід
платника податку від продажу об'єкта
рухомого майна протягом звітного
податкового року оподатковується за
ставкою, встановленою пунктом 7.1 статті
7 цього Закону, тобто за ставкою 15
відсотків від об'єкта оподаткування.
Податковим агентом при здійсненні
операцій з відчуження об'єктів
рухомого майна в порядку,
передбаченому в статті 12 цього Закону,
є нотаріус, який посвідчує відповідний
договір або дійсність підписів сторін
угоди за наявності документа про
сплату податку сторонами договору. Для
оформлення договору платник податку
зобов'язаний здійснити дії щодо сплати
податку з доходу від операцій з
відчуження об'єктів рухомого майна, а
нотаріус - дії щодо подання інформації
податковому органу в порядку,
передбаченому в пункті 11.3 статті 11
цього Закону.

Виходячи з цього, судом першої
інстанції необґрунтовано визнано
Українську товарну біржу податковим
агентом.

Вище приведений Закон зобов'язує
платника податку здійснити дії щодо
сплати податку з доходу від операцій з
відчуження об'єктів рухомого майна,
виходячи зі звичайної ціни товару, у
поняття якого законодавець включає і
ринкову вартість товару.

Враховуючи, що вартість проданого
позивачем 06.03.2010 року автомобіля,
визначена 09.03.2010 року експертним
шляхом, колегія суддів вважає, що саме з
цієї ціни позивач повинен був сплатити
податок з доходу фізичних осіб.

Аналізуючи обставин справи,
докази та законодавство, яке регулює
спірні правовідносини, колегія суддів
вважає оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, прийняті
відповідачем за результатами
перевірки, законними.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, постанова
суду першої інстанції - скасуванню з
прийняттям нової, якою слід у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202,
ст., ст.205, 207 КАС України, колегія суддів,
-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби -
задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 16.05.2012 року
у справі №2а-3955/11/1170 - скасувати.

Прийняти нову постанову. У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5 до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби,
треті особи - Українська товарна біржа,
Кіровоградське МРЕВ про скасування
податкового повідомлення-рішення -
відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.М. Лукманова

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
А.В. Суховаров