Справа № 872/5194/13
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"04" березня 2014 р. справа №
2а-11768/09/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Дніпропетровської
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06.12.2010 р. у справі № 2а-11768/09/0470

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

встановив:

У вересні 2009 року позивач звернувся до
суду першої інстанції з позовом, в
якому просив скасувати податкове
повідомлення-рішення від 23.04.2009 р. №
/1 про нарахування податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму - 29489,79 грн., в тому
числі основний платіж - 19659,19 грн.,
штрафні санкції - 9829,60 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06.12.2010 р. позов задоволено. Постанова
мотивована тим, що позивач правомірно
відніс до складу податкового кредиту 19
659,19 грн., тому позовні вимоги
підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову - про
відмову в задоволенні позову.

Позивач у судовому засіданні проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував.

Представник відповідача, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явився, що не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що в
період з 19.12.2008 року по 31.12.2008 року
Дніпропетровською МДПІ

було проведено планову документальну
перевірку фінансово-господарської
діяльності з питань своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), додержання валютного
законодавства суб'єктом
господарювання позивачем за період з
01.10.2005 року по 30.09.2008 року.

За результатами вказаної перевірки,
відповідачем було складено акт №
11/171/НОМЕР_1 від 13.01.2009, в якому зроблені
висновки про порушення позивачем,
зокрема, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» №
168/97-ВР від 03.04.1997 року, п. 18 Наказу ДПА
України «Про затвердження форми
податкової накладної та порядку її
заповнення» № 165 від 30.05.1997 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 23.06.1997 року за №
233/2037, а саме, заниження податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість на суму 19 659,19 грн., шляхом
включення до складу податкового
кредиту відповідних податкових
періодів суми 19 659,19 грн., не
підтвердженої податковими накладними.

Вказаний висновок зроблений
податковим органом у зв'язку з
віднесенням позивачем до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість по податковим
накладним від ТОВ «Вітком-трайс»,
завірених «факсимільним підписом».

На підставі акту відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від
23.04.2009 р. № /1, яким нараховано
податкове зобов'язання в сумі 29489,79 грн.,
в тому числі податок на додану вартість
на суму 19659,19 грн., штрафні санкції - 9829,60
грн.

За результатом адміністративного
оскарження податкове повідомлення
рішення залишено без змін.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
неправомірність податкового
повідомлення-рішення відповідача, з
наступних підстав.

Вимоги до змісту податкової накладної,
що надається покупцю платником
податку-продавцем, визначено
підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість". Згідно цієї норми, податкова
накладна має містити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дату
виписування податкової накладної; в)
повну або скорочену назву, зазначену у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість; г)
податковий номер платника податку
(продавця та покупця); д) місце
розташування юридичної особи або місце
податкової адреси фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; є) опис (номенклатуру)
товарів (робіт, послуг) та їх кількість
(обсяг, об'єм); є) повну або скорочену
назву, зазначену у статутних
документах отримувача; ж) ціну поставки
без врахування податку; з) ставку
податку та відповідну суму податку у
цифровому значенні; и) загальну суму
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено
обов'язкову наявність такого реквізиту
первинного облікового документу, як
особистий підпис або інші данні, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Підпунктом 2.5. п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.
№ 168/704 (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що документ може бути
підписаний особисто, із застосуванням
факсиміле, штампу, символу або іншим
механічним чи електронним способом
посвідчення. Підписи осіб,
відповідальних за складання первинних
документів на обчислювальних машинах
та інших засобах організаційної
техніки, виконуються у вигляді паролю
або іншим способом авторизації, що дає
змогу однозначно ідентифікувати особу,
яка здійснила господарську операцію.

Відповідно п. 18 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом ДПА України від 30.05.1997 № 165,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23.06.1997 року за № 233/2037,
усі складені примірники податкової
накладної підписуються особою,
уповноваженою платником податку
здійснювати поставку товарів (послуг),
та скріплюються печаткою такого
платника податку - продавця.

До складу податкового кредиту по
податку на додану вартість відповідних
періодів фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 було віднесено суми ПДВ по
витратам на придбання автомобільних
запчастин, які підтверджуються
податковими накладними від ТОВ
«Вітком-Трайс», а саме:

- № 18/1 від 18.01.2007 року (загальна сума з
ПДВ 3954,87 грн., ПДВ - 659,14 грн.);

- № 05/2/4 від 05.02.2007 року (загальна сума з
ПДВ 12472,10 грн., ПДВ - 2078,68 грн.);

- № 2/03 від 02.03.2007 року (загальна сума з
ПДВ 10447,76 грн., ПДВ - 1741,30 грн.);

- № 2/04/6-7 від 02.04.2007 року (загальна сума з
ПДВ 26401,26 грн., ПДВ - 4400,21 грн.);.

- № 3/05/4 від 03.05.2007 року (загальна сума з
ПДВ 11074,19 грн., ПДВ - 1845,75 грн.);

- № 6/06/2 від 06.06.2007 року (загальна сума з
ПДВ 17225,80 грн., ПДВ - 2870,97 грн.);

- № 3/07/1 від 03.07.2007 року (загальна сума з
ПДВ 22094,38 грн., ПДВ - 4418,88 грн.);

- № 05/02/4 від 05.02.2008 року (загальна сума з
ПДВ 9865,55 грн., ПДВ - 1644,26 грн.).

В акті перевірки № 11/171/НОМЕР_1 від 13.01.2009
р. зазначено про наявність на момент
перевірки всіх перелічених вище
податкових накладних, а отже, включені
позивачем до складу податкового
кредиту суми ПДВ підтверджуються
вказаними накладними. Проте,
податковим органом зроблено висновок
про неналежне оформлення цих накладних
продавцем товарів (послуг), зокрема,
підписання їх факсимільним підписом.

Проте, ані Закон України «Про податок
на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997
року, ані наказ ДПА України від 30.05.1997 №
165 «Про затвердження податкової
накладної, книги обліку придбання та
книги обліку продажу товарів (робіт,
послуг), порядку їх заповнення», не
містять прямої заборони на підписання
податкових накладних за допомогою
факсиміле, а також не містять вимог
«власноручного» підпису уповноваженої
особи на податковій накладній.

Під час розгляду справи, судом першої
інстанції досліджені та долучені до
матеріалів справи примірники
зазначених вище податкових накладних
ТОВ «Вітком-Трайс» (в оригіналі), що
зберігалися у позивача та надавалися
податковому органу під час перевірки.

При візуальному дослідженню
податкових накладних № 18/1 від 18.01.2007
року, № 3/05/4 від 03.05.2007 року, виписаних
ТОВ «Вітком-Трайс», суд першої
інстанції дійшов до висновку про їх
підписання шляхом власноручного
відтворення підпису, а не за допомогою
факсиміле, хоча вказані накладні також
зазначені в акті перевірки у переліку
накладних, оформлених з порушенням,
тобто як такі, що не можуть
підтверджувати податковий кредит
позивача.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції представник відповідача не
зміг пояснити, на чому саме ґрунтується
висновок перевіряючих щодо
використання факсиміле, крім посилання
на візуальне дослідження.

Слід також зазначити, що всі податкові
накладні, вказані у переліку в акті
перевірки, зокрема, № 18/1 від 18.01.2007 року,
№ 05/2/4 від 05.02.2007 року, № 2/03 від 02.03.2007
року, № 2/04/6-7 від 02.04.2007 року, № 3/05/4 від
03.05.2007, № 6/06/2 від 06.06.2007 року, № 3/07/1 від
03.07.2007 року, № 05/02/4 від 05.02.2008 року,-
містять відбиток круглої печатки
платника податків, який видав
податкову накладну (ТОВ
«Вітком-трайс»), а також порядковий
номер податкової накладної; дату її
виписування; назву, зазначену у
статутних документах юридичної особи,
що видала накладну; податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
місце розташування юридичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; опис (номенклатуру)
товарів (робіт, послуг) та їх кількість
(обсяг, об'єм); повну назву, зазначену у
статутних документах отримувача; ціну
поставки без врахування податку;
ставку податку та відповідну суму
податку у цифровому значенні; загальну
суму коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку, тобто, при їх
складанні дотримано вимоги до змісту
податкової накладної, що надається
покупцю платником податку-продавцем,
визначені підпунктом 7.2.1 пункту 7.2
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість".

Відповідно до п. 7.5 ст. 7 Закону «Про
податок на додану вартість» № 168/97-ВР
від 03.04.1997 року, датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Відповідно до п. 5 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом ДПА України від 30.05.97 N 165,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23 червня 1997 р. за №
233/2037, податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення іншою
особою, ніж вказаною у пункті 2 даного
Порядку, в якому зазначено, що
податкову накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі і якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Як вбачається з акту перевірки №
11/171/НОМЕР_1 від 13.01.2009, на підставі якого
винесено оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, на момент видачі
податкових накладних підприємство -
постачальник було зареєстроване
органами ДПА як платник податку на
додану вартість, а тому мало право
виписувати податкові накладні.

Факт сплати позивачем податку на
додану вартість за придбані у ТОВ
«Вітком-трайс» автозапчастини в січні -
липні 2007 p., та в лютому 2008 р. в сумі 19 659,19
грн., податковим органом не
заперечувався.

З урахування викладеного колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відповідачем не
доведена правомірність винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, тому позов
підлягає задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, та
ухвалив судове рішення без порушення
норм матеріального і процесуального
права; доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому постанову слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06.12.2010 р. у справі № 2а-11768/09/0470 залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун