Справа № 2а-13898/12/2070
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2013-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2013 р.Справа №
2а-13898/12/2070Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: Чалого І.С. , Бондара В.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
24.01.2013р. по справі № 2а-13898/12/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України у
Харківській області

треті особи Відділ Кримінальної
міліції у справах дітей Золочівського
РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській
області

про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
по справі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України у
Харківській області (далі по справі
-відповідач) третя особа: Відділ
Кримінальної міліції у справах дітей
Золочівського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області в якому просив
суд:

- скасувати рішення Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової служби України в
Харківській області про застосування
фінансових санкцій від 07.06.2012 року
№200228/20/13/21-343, №200229/20/13/21-343, №200230/20/13/21-343.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 24.01.2013 року
зазначений позов залишено без
задоволення .

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваної постанови норм
матеріального та процесуального права,
позивач просить постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 24.01.2013 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позов в повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів норм чинного законодавства.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа розглядається в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований фізичною особою
підприємцем на підставі рішення
Золочівської районної державної
адміністрації Харківської області, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії В02 №203157 .

10.03.2012 року співробітниками Відділу
кримінальної міліції у справах дітей
Золочівського РВ ХМУ ГУМВС України в
Харківській області було виявлено факт
продажу слабоалкогольного напою "REVO"
особі, яка не досягла 18 років у
магазині, розташованому за адресою:
Харківська обл., Золочівський район, с.
Петрівка, Будинок культури та належить
ФОП ОСОБА_1

Проведеною перевіркою встановлений
факт реалізації слабоалкогольного
напою "REVO" неповнолітній особі, а саме:
гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також
встановлена відсутність на місці
реалізації під час перевірки ліцензії
на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями, та зберігання
алкогольних напоїв у місцях
зберігання, не внесених до Єдиного
реєстру.

За даним фактом відносно продавця гр.
ОСОБА_3 складено протокол про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2 ст. 156 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
(далі - КУпАП) №000032 від 10.03.2012 року, за
наслідками розгляду якого, рішенням
адміністративної комісії при
виконавчому комітеті Одноробівської
сільської ради від 26.04.2012 року
накладено штраф у розмірі 510 грн.

15.05.2012 року матеріали
адміністративного правопорушення
направлено до РУ ДСАТ ДПС у Харківській
області.

За результатами розгляду матеріалів
перевірки, 07.06.2012 року виконуючим
обов'язки начальника РУ ДСАТ ДПС у
Харківській області були прийняті
рішення про застосування до позивача
фінансових санкцій:

- №200228/20/13/21-343 у розмірі 6800 грн., за
продаж слабоалкогольних напоїв особі,
що не досягла 18 років;

- №200229/20/13/21-343 у розмірі 1700 грн., за
роздрібну торгівлю алкогольним и
напоями без наявності ліцензії;

- №200230/20/13/21-343 у розмірі 1700 грн., за
зберігання алкогольних напоїв у місцях
зберігання, не внесених до Єдиного
реєстру.

Не погоджуючись із вказаним рішеннями,
позивач звернувся до суду з вимогою про
їх скасування.

Приймаючи рішення про залишення без
задоволення позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
діяв на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 15-3 Закону
України №481/95-ВР забороняється продаж
пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових та тютюнових виробів
особам, які не досягли 18 років.

Антологічна норма щодо заборони
продажу алкогольних напоїв та
тютюнових виробів особам, які не
досягли 18 років також закріплена п. 10 та
п. 11 Правил роздрібної торгівлі
тютюновими виробами, затверджених
наказом Міністерства економіки та з
питань європейської інтеграції
України від 24.07.2002 р. №218.

Колегія суддів зазначає, що факт
скоєння співробітником позивача гр.
ОСОБА_3 адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156
КУпАП, а саме продажу 10.03.2012 року
слабоалкогольного напою "REVO" особі, яка
не досягла 18 років (ОСОБА_2.)
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, а саме копією
протоколу про адміністративне
правопорушення №000032 від 10.03.2012 року,
поясненнями продавця гр. ОСОБА_3 та
неповнолітньої особи гр. ОСОБА_2,
протоколом добровільної видачі речей,
що складений у присутності понятих.
(а.с.34-36, 38).

Зі змісту пояснень гр. ОСОБА_3 слідує, що
нею 10.03.2012 року близько 16:00 було
реалізовано слабоалкогольний напій
"REVO" по ціні 13 грн.20 коп. неповнолітній
особі, яка на вигляд мала 20 років. В
поясненнях зазначено, що вони написані
зі слів вірно та прочитані.

У відповідності до п. 2. ч. 1 ст. 15-3 Закону
України №481/95-ВР забороняється продаж
пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових та тютюнових виробів
особам, які не досягли 18 років.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 15-3 згаданого Закону,
продавець пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових або тютюнових виробів
зобов'язаний отримати у покупця, який
купує пиво (крім безалкогольного),
алкогольні напої, слабоалкогольні
напої, вина столові або тютюнові
вироби, паспорт або інші документи, які
підтверджують вік такого покупця, якщо
у продавця виникли сумніви щодо
досягнення покупцем 18-річного віку. У
разі відмови покупця надати такий
документ, продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
або тютюнових виробів такій особі
забороняється.

Колегія суддів зауважує, що положення
ст. 15-3 Закону України №481/95-ВР носять
імперативний характер та підлягають
обов'язковому виконанню усіма
суб'єктами господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи, у
продавця магазину гр. ОСОБА_3 не виникло
сумніву щодо досягнення гр. ОСОБА_2
віку, з якого дозволяється продаж
алкогольних напоїв, однак продавець не
скористалась правом на отримання від
покупця документів, що підтверджують
його вік та відмови у продажу
алкогольних напоїв.

Колегія суддів зазначає, що додатковим
доказом факту реалізації
неповнолітній особі слабоалкогольних
виробів є постанова адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Одноробівської сільської ради від
26.04.2012 року винесеною на підставі
складеного ВКМСД Золочівського РВ ХМУ
ГУМВС України протоколу про
адміністративне правопорушення, №000032
від 10.03.2012 року, якою гр. ОСОБА_3 було
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу у
розмірі 510 грн. за порушення ч.2 ст. 156
КУпАП. Даний штраф було сплачено гр.
ОСОБА_3 у повному обсязі на підставі
квитанції від 06.05.2012 року, тобто
фактично визнано скоєне
правопорушення.

У відповідності до ст. 17 Закону України
№481/95-ВР, за порушення норм цього Закону
щодо виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

За порушення частини 1 статті 15-3 Закону
України №481/95-ВР абзацом 9 частини 2
статті 17 цього ж Закону передбачено
застосування фінансових санкцій у
вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн.

Отже, за реалізацію слабоалкогольних
напоїв особам, які не досягли 18 років,
передбачена відповідальність як
посадових осіб та громадян, які
безпосередньо здійснили цю реалізацію,
так і суб'єкта господарювання, який
займається діяльністю з продажу пива
(крім безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає доведеним висновок відповідача
про порушення позивачем вимог ст. 15-3
Закону України №481/95-ВР, в частині
реалізації слабоалкогольних напоїв
особі, що не досягла 18 років на підставі
оскаржуваного рішення.

Перевіряючи правомірність нарахування
позивачу суми фінансових санкцій за
порушення вимог ст. 15 Закону України
№481/95-ВР, в частині зберігання
слабоалкогольних напоїв у місцях
зберігання, не внесених до Єдиного
реєстру, колегія суддів зазначає
наступне.

Частиною 33 статті 15 Закону України
№481/95-ВР передбачено, що зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів здійснюється в місцях
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, внесених до Єдиного
реєстру, незалежно від того, кому
належить таке місце зберігання, або
того, за заявою якого суб'єкта
господарювання таке місце зберігання
було внесено до Єдиного реєстру.

У відповідності до ст. 1 наведено Закону
встановлено, що місце зберігання -
місце, яке використовується для
зберігання спирту, або приміщення, яке
використовується для зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, відомості про
місцезнаходження якого внесені до
Єдиного державного реєстру місць
зберігання; Єдиний державний реєстр
місць зберігання (Єдиний реєстр) -
перелік місць зберігання, який
ведеться органами державної
податкової служби України і містить
визначені цим Законом відомості про
місцезнаходження місць зберігання та
відомості про заявників.

Колегія суддів зазначає, що порядок
ведення Єдиного державного реєстру
місць зберігання визначено наказом ДПА
України від 28.05.2002 року №251 "Про
затвердження Порядку ведення Єдиного
державного реєстру місць зберігання та
форми довідки про внесення місця
зберігання до Єдиного державного
реєстру" зареєстрованого у
міністерстві юстиції України 15.08.2002
року за №670/6958 (далі - Порядок №251).

Розділом другим Порядку №251
передбачено, що для внесення до Єдиного
реєстру місць зберігання роздрібних
партій алкогольних напоїв суб'єкти
господарювання подають заяву до
регіонального управління Департаменту
за місцезнаходженням місця зберігання.
Заява про внесення місця зберігання
роздрібних партій алкогольних напоїв
до Єдиного реєстру подається за формою
згідно з додатком 2. До заяви додаються
нотаріально посвідчена копія ліцензії
на відповідний вид діяльності, копія
документа, що підтверджує право
користування приміщенням (договір
оренди, свідоцтво на право власності та
інше). Довідка видається протягом 7
календарних днів від дати подання
заяви.

Отже, зберігати алкогольні напої
дозволено тільки в місцях зберігання,
які внесені до Єдиного державного
реєстру місць зберігання.

Листом від 04.02.2010 року №1114/6/32-0615 "Щодо
місць зберігання алкоголю і тютюну" ДПА
України надала роз'яснення стосовно
місць зберігання алкоголю і, зокрема,
дійшла такого висновку: щодо Єдиного
державного реєстру має вноситися
будь-яке місце зберігання алкогольних
напоїв та тютюнових виробів, незалежно
від того, знаходиться воно у місці
здійснення торгівлі чи у відокремлених
від об'єкта торгівлі місцях (складських
приміщеннях).

Враховуючи викладене вище, до Єдиного
державного реєстру має вноситися
будь-яке місце зберігання алкогольних
напоїв та тютюнових виробів, незалежно
від того, знаходиться воно у місці
здійснення торгівлі чи у відокремлених
від об'єкта торгівлі місцях (складських
приміщеннях).

Колегія суддів зазначає, що факт
зберігання позивачем слабоалкогольних
напоїв у місцях зберігання, не внесених
до Єдиного реєстру, було зафіксовано у
складеному співробітниками ВКМСД
Золочівського РВ ХМУ ГУМВС України в
присутності понятих протоколі огляду
місця події із відповідною схемою та
рапортом щодо вартості вилучених
слабоалкогольних напоїв (а.с.39-40, 43-44).

У відповідності до абз.11 ч. 2 ст. 17
Закону України №481/95-ВР до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі зберігання
алкогольних напоїв, або тютюнових
виробів у місцях зберігання, не
внесених до Єдиного державного реєстру
місць зберігання у розмірі 100 відсотків
вартості отриманої партії товару, але
не менше 1700,00 гривень.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає доведеним висновок відповідача
про порушення позивачем вимог ст. 15
Закону України №481/95-ВР, в частині
зберігання слабоалкогольних напоїв у
місцях зберігання, не внесених до
Єдиного реєстру, та як наслідок,
обґрунтованості визначення позивачу
суми фінансових санкцій на підставі
оскаржуваного рішення.

Перевіряючи правомірність нарахування
позивачу суми фінансових санкцій за
порушення вимог ст. 15 Закону України
№481/95-ВР, в частині здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями без наявності ліцензії,
колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 1 наведено Закону
встановлено, що алкогольні напої -
продукти, одержані шляхом спиртового
бродіння цукромістких матеріалів або
виготовлені на основі харчових спиртів
з вмістом спирту етилового понад 1,2
відсотка об'ємних одиниць, які
відносяться до товарних груп
Гармонізованої системи опису та
кодування товарів під кодами 22 04, 22 05, 22
06, 22 08; слабоалкогольні напої -
алкогольні напої з вмістом етилового
спирту від 1,2 до 8,5 відсотка об'ємних
одиниць та екстрактивних речовин не
більш як 14,0 г на 100 см3, виготовлені на
основі водно-спиртової суміші з
використанням інгредієнтів,
напівфабрикатів та консервантів,
насичені чи ненасичені діоксидом
вуглецю.

Аналізуючи положення Гармонізованої
системи опису та кодування товарів,
колегія суддів дійшла висновку, що
слабоалкогольні напої відносяться до
товарної групи 22 "Алкогольні і
безалкогольні напої та оцет", оскільки
законодавцем на імперативному рівні
визначено товари, які не включаються до
даної групи, а саме: (a) продукти цієї
групи (крім продуктів товарної позиції
2209), виготовлені для кулінарних цілей,
тим самим не придатні для вживання як
напої (в основному товарна позиція 2103);
(b) морську воду (товарна позиція 2501); (c)
дистильовану воду, воду для
вимірювання електропроводності або
воду з аналогічною чистотою (товарна
позиція 2851); (d) оцтову кислоту з
концентрацією понад 10 мас. % (товарна
позиція 2915); (e) лікарські засоби
товарної позиції 3003 або 3004; або (f)
парфумерні або туалетні засоби (група
33).

У відповідності до ч.11 ст. 15 Закону
України №481/95-ВР роздрібна торгівля
алкогольними напоями (крім столових
вин) або тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій.

Ліцензія - документ державного зразка,
який засвідчує право суб'єкта
господарювання на провадження одного
із зазначених у цьому Законі видів
діяльності протягом визначеного
строку (ст. 1 Закону України №481/95-ВР).

Згідно із ч. 17 вищенаведеного Закону
України встановлено, що ліцензії на
право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями і тютюновими
виробами видаються уповноваженими
Кабінетом Міністрів України органами
виконавчої влади в містах, районах,
районах у містах Києві та Севастополі
за місцем торгівлі суб'єкта
господарювання терміном на один рік і
підлягають обов'язковій реєстрації в
органі державної податкової служби, а у
сільській місцевості - і в органах
місцевого самоврядування за місцем
торгівлі суб'єкта господарювання.

Колегія суддів зазначає, що позивачем
під час розгляду справи не було надано
доказів отримання від уповноваженого
Кабінетом Міністрів України органами
виконавчої влади ліцензії на право
здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями.

Факт відсутності у суб'єкта
господарювання на час перевірки
ліцензії підтверджується також
складеними співробітниками ВКМСД
Золочівського РВ ХМУ ГУМВС України
матеріалами про адміністративне
правопорушення.

У відповідності до абзацу 5 частини 2
статті 17 Закону України №481/95-ВР до
суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі роздрібної
торгівлі алкогольними напоями без
наявності ліцензій, - 200 відсотків
вартості отриманої партії товару, але
не менше 1700 гривень.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає доведеним висновок
відповідача про порушення позивачем
вимог ст. 15 Закону України №481/95-ВР, в
частині здійснення роздрібної
торгівлі алкогольним и напоями без
наявності ліцензії, та як наслідок,
обґрунтованості визначення позивачу
суми фінансових санкцій на підставі
оскаржуваного рішення.

Колегія суддів критично ставиться до
показів свідка гр. ОСОБА_3 відносно
того, що реалізований нею товар
(слабоалкогольний напій "REVO") не належав
позивачу та був реалізований без його
відома, оскільки про дану обставину не
було зазначено у наданих
співробітникам ВКМСД Золочівського РВ
ХМУ ГУМВС України поясненнях щодо
факту скоєного правопорушення.

Крім того, відповідно до Закону України
"Про захист прав споживачів", продавець
- суб'єкт господарювання, який згідно з
договором реалізує споживачеві товари
або пропонує їх до реалізації.

Функціональні обов'язки продавця,
визначені в укладеному між ФОП ОСОБА_1
та гр. ОСОБА_3 трудовому договорі від
10.04.2006 року, згідно із яким, працівник
зобов'язаний виконувати "підготовка та
продаж товарів, повна матеріальна
відповідальність за збереження
товару".

Отже, оскільки матеріали справи не
містять жодних доказів перебування
реалізованого товару
(слабоалкогольний напій "REVO") саме у
власності гр. ОСОБА_3, то колегія суддів
приходить до висновку, що гр. ОСОБА_3
здійснила реалізацію
слабоалкогольного напою "REVO"
неповнолітній особі від імені та в
інтересах саме позивача, а надані під
час судового розгляду покази лише
свідчать про факт уникнення
відповідальності за встановлене
правопорушення.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

За таких обставин, відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень було
доведено про правомірність
встановлених під час перевірки
порушень позивачем вимог діючого
законодавства, та як наслідок
обґрунтованості винесення спірних
рішень про застосування фінансових
санкцій.

Позивачем же, в порушення вимог ч. 1 ст. 72
КАС України, не було надано належних та
допустимих доказів відсутності в діях
порушення вимог Закону України
№481/95-ВР.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до ст. 238 Господарського кодексу
України (далі -ГК України) визначено, що
за порушення встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності
до суб'єктів господарювання можуть
бути застосовані уповноваженими
органами державної влади або органами
місцевого самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Види адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх
застосування визначаються цим
Кодексом, іншими законодавчими актами.
Адміністративно-господарські санкції
можуть бути встановлені виключно
законами.

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що встановлені
за наслідками перевірки порушення
позивачем вимог Закону України
№481/95-ВР, а саме: продаж
слабоалкогольних напоїв особі, що не
досягла 18 років; роздрібну торгівлю
алкогольним и напоями без наявності
ліцензії; зберігання алкогольних
напоїв у місцях зберігання, не внесених
до Єдиного реєстру, знайшли своє
підтвердження під час судового
розгляду, та як наслідок прийняті
контролюючим органом спірні рішення
про застосування до позивача
фінансових санкцій є такими, що
прийняті на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
також з використанням повноважень з
метою, з якою ці повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено), добросовісно та
розсудливо.

Отже, колегія суддів, підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ст.198, 200, п.1
ч.1 ст.205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.01.2013р. по
справі № 2а-13898/12/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Зеленський
В.В.Судді(підпис) (підпис) Чалий І.С.
Бондар В.О. ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:
Зеленський В.В.