Справа № 806/4164/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

806/4164/14

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року Житомир справа № 806/4164/14

категорія 5.2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Липи В.А.,

за участі секретаря Костарчука О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" до Житомирської митниці Міністерства доходів і зборів України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № 101000003/2014/200004/2 від 21.08.2014 року,

встановив:

У вересні 2014 року Товариство з додатковою відповідальністю вернулось до адміністративного суду з позовом, у якому просить скасувати рішення Житомирської митниці Міністерства доходів і зборів України про коригування митної вартості товарів № 101000003/2014/200004/2 від 21 серпня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Житомирською митницею при митному оформленні партії товару безпідставно визначено митну вартість за резервним методом її визначення та видано картку відмови в митному оформленні (випуску) товарів. Вважає, що у відповідача були в наявності всі документи необхідні для визначення митної вартості імпортованих товарів за ціною договору, а тому твердження митного органу з приводу недостатності та неналежності таких документів є необґрунтованими. Позивач вважає, що спірне рішення винесено відповідачем без врахування всіх обставин та з порушенням норм діючого законодавства, а тому просить його скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення, посилаючись на які просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Встановлено, що 25 квітня 2014 року між ТДВ "ЖЛ" (яке виступає як Покупець) та компанією "Coplana-Cooperativa" Бразилія (яка виступає як Продавець) укладено контракт № BRAS/671, відповідно до умов якого, Продавець продає, а Покупець придбаває арахіс сирий лущений (далі - Товар) в кількості, асортименті та за ціною, визначеними специфікаціями, які додаються до кожної поставки і є невід’ємними частинами даного Контракту.

Згідно зі пунктом 2.1 Контракту, ціна товару встановлюється в доларах США і зазначається в специфікації та експортному рахунку (інвойсі) на кожну поставку.

Умови поставки визначені пунктом 3.1 Контракту, згідно якого товари поставляються на умовах CІF Одеса Україна (Инкотермс 2010).

Статтею 49 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI (далі по тексту - МК) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, подання декларантом відомостей для її підтвердження визначено у статтях 52 та 53 МК.

Згідно приписів частин 1, 2 статті 52 МК, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до частини 2 статті 53 МК, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару, позивачем до митної декларації були надані документи за переліком, передбаченим частиною 2 статті 53 МК, а саме: контракт № BRAS/671 від 25.04.2014, специфікацію № 1 від 25.04.2014, інвойс, прайс від виробника від 23.04.2014, міжнародні автомобільні накладні (CMR), коносамент № 868423217 від 16.07.2014, платіжні документи, що підтверджують вартість товару № 41 від 12.08.2014, сертифікат про походження товару, висновок ТПП В-2594 від 13.08.2014, інформація з мережі Інтернет про вартість бразильського арахісу.

Підставою для прийняття спірного рішення став висновок відповідача про те, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у частині 2 ст. 53 МКУ подані для митного оформлення не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (а саме інформації щодо ступені обробки товару, його сорту, калібру, а також розподілу на фракції, - кількості ядер арахісу в 1 унцію (28.3 грамм), що в свою чергу впливає на числові значення складових митної вартості та ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари) та у зв’язку з неподанням на письмову вимогу органу доходів і зборів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) специфікації виробника товару; 2) інформацію біржових організацій про вартість товару сировини; 3) виписку з бухгалтерської документації. За інформацією, яка наявна у органах доходів і зборів, вартість схожих товарів є вищою в порівнянні з митною вартістю оцінюваних товарів. Проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядних методів визначення митної вартості відповідно до вимог статей 59-64 МКУ. За результатами проведеної консультації встановлено, що методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв’язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв'язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях МД № 101060000/2014/005214 від 25.04.2014, з урахуванням коригувань на обсяг партії товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, що відповідає принципам і критеріям, визначених Угодою про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Джерело інформації цінової бази ЄАІС щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VІ.

Однак, з висновками відповідача, викладеними у спірному рішенні, суд не погоджується з огляду на наступне.

Так, відповідно до частин 3-5 статті 53 МК, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно зі частиною 1 статті 54 МК, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 6 статті 54 митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Приписами частини 1 статті 55 МК встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що право органу доходів і зборів на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Статтею 57 МК встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 МК, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Судом встановлено, що при поданні до митного оформлення митної декларації № 101060000/2014/012326 від 21.08.2014 позивачем було подано необхідні документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за ціною договору.

При цьому, суд погоджується з доводами відповідача про те, що митниця має повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності визначення митної вартості товару, однак зазначає, що такі повноваження мають бути реалізовані лише за наявності обґрунтованих підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Під час розгляду даної справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про існування достатніх підстав для виникнення обґрунтованого сумніву у Житомирської митниці щодо вартості імпортованого товару, а зазначені додаткові документи були надані позивачем на вимогу контролюючого органу.

Правову позицію з даного питання було викладено в постанові Верховного Суду України від 01.10.2013, зокрема в останній було зазначено: що "...наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов'язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів".

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №101000003/2014/200004/2 від 21.08.2014 відповідач визначає митну вартість товарів за резервним методом, яка ґрунтується на раніше визначених митним органом митних вартостях, зокрема по митній декларації № 101060000/2014/005214 від 25.04.2014.

Однак, зазначена митна декларація не може бути застосована як підстава для резервного методу, оскільки остання подавалася позивачем для митного оформлення іншого товару та іншого виробника, а саме: постачальником по цій митній декларації виступала компанія Golden Peanut Company LLC (США), договірна ціна була визначена на рівні 1,45 дол. США/кг. Різниця також в сорті товару, де "Runner Jumbo" та калібрування "Jambo+21", тобто цілий.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 МК, митна вартість імпортних товарів не визначається за резервним методом, зокрема на підставі вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 63 МК встановлено, що для визначення митної вартості товарів за основу береться надана виробником товарів, що оцінюється, або від його імені інформація про їх вартість, яка зокрема, повинна складатися із вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються.

Як вже зазначалося, вартість товару по митній декларації № 101060000/2014/005214 від 25.04.2014 базувалась на комерційному рахунку виробника (інвойсі) на рівні 1,45 США/кг, який митним органом не скоригований.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару, оскільки позивачем були надані усі необхідні документи, які підтверджують заявлену ним вартість, а здійснення порівняння ввезеного позивачем товару із аналогічним є неможливим, оскільки товар, що порівнювався не був тотожним.

У той же час, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

У судовому засіданні представник відповідача наголошував на тому, що подані до митного оформлення документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а саме - відсутність інформації щодо ступеня обробки товару, його сорту, калібру, розподілу на фракції.

Суд зазначає, що пунктом 3.2 Контракту від 25 квітня 2014 року визначено, що ціна товару включає в себе усі витрати, згідно з умовами поставки, які зазначені в специфікаціях.

Окрім того, у графі 33 Декларації позивач зазначив, що арахіс "сирий, лущений", що у свою чергу і визначає його ступінь обробки, а точніше її відсутність, вказано сорт арахісу "Runner", та вказано, що арахіс типу "splits" ("половинка", з англ.), та "розколотий навпіл". Половинчастий арахіс неможливо калібрувати і тим більше розподілити на фракції.

Разом з тим, п. 10 ст. 58 МК надано вичерпний перелік того, що становить собою складова митної вартості. Це зокрема, витрати, понесені покупцем, роялті та інші ліцензійні платежі, вартість сировини, матеріалів, деталей, тощо.

Крім того, відповідач вимагав надати специфікації та інформацію біржових організацій про вартість товару, сировини.

Однак, слід зазначити, що за загальним правилом надання каталогів, специфікацій, прайс-листів виробника товару мають значимість для цілей перевірки митної вартості у разі здійснення торгівлі через посередників, у той час коли позивач придбавав товар безпосередньо у виробника.

Щодо інформації біржових організацій про вартість товару або сировини то така вимога є незаконною, адже позивачем надано висновок Житомирської торгово-промислової палати про вартість товару.

Суд вважає, що числове значення складових митної вартості товарів повністю підтверджено декларантом, позивачем використані відомості, які підтверджені документально.

З наявних матеріалів справи видно, що жодних розбіжностей або ознак підробки в наданих декларантом (позивачем) документах при підтвердженні митної вартості виявлено не було, а також надані документи містять всі необхідні дані для визначення митної вартості за ціною договору.

Також, суд звертає увагу, на порушення відповідачем частин 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України, оскільки у спірному рішенні відсутні відомості, зокрема, щодо того, які обґрунтовані підстави встановив відповідач з приводу того, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Крім того, в порушення частини 2 статті 55 МК України, пункту 2.1. Розділу 2 (опис графи "33") Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства Фінансів України від 24 травня 2012 р. № 598, відповідач при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу її визначення, не зазначив у спірному рішенні, зокрема, інформації, яка використовувалися митним органом при її визначенні, а саме: ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано достатніх доказів на підтвердження правомірності прийняття спірного рішення, а тому суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню в повному обсязі.

Керуючись статтями 86, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати рішення Житомирської митниці Міністерства доходів і зборів України № 101000003/2014/200004/2 від 21.08.2014 року.

Відшкодувати на користь Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" з державного бюджету понесені судові витрати у сумі 182 гривень 70 копійок.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А. Липа

Повний текст постанови виготовлено: 08 грудня 2014 р.