Справа № П/811/2373/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 року
справа № П/811/2373/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового
засідання Осипової Н.В.,

за участі представника позивача
Парокінного І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрпроддонсервіс»
(далі - Товариство) до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство звернулося до суду з
позовом до податкового органу про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
29 квітня 2014 року, якими збільшено
суми грошових зобов'язань з податків на
додану вартість на 47717 грн. та накладено
штрафну санкцію - 11929 грн. і з прибутку -
45331 грн. та накладено штрафну санкцію -
11333 грн.

Представник позивача підтримав вимогу
заяви.

Стверджував, що від укладення
договору з надання інформаційних
(консультаційних) послуг з ТОВ
«Атаргатіс А» (далі - Товариство 2)
впродовж строку, який перевірявся
податковим органом, настали реальні
правові наслідки, котрі обумовлювались
ним.

На його думку, Товариство
правомірно сформувало в деклараціях з
податку на додану вартість суми
податкового кредиту за згаданим
правочином та включило у валові
витрати кошти, які сплачені на підставі
цього договору.

Представник відповідача
заперечив стосовно задоволення позову,
мотивуючи тим, що правочин, котрий
уклало Товариство з
Товариством 2, не спрямовувався на
реальне настання наслідків, які
обумовлювалися ним.

Доказом того, як вважає він, є
акт про неможливість проведення
зустрічної перевірки згаданого
контрагента.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, допитавши свідка
та дослідивши матеріали справи, зробив
висновок про задоволення позову з
таких підстав.

Встановлені судом обставини, що
стали підставами звернення.

Так, 03 травня 2013 року Товариство
(замовник) та
Товариство 2 (виконавець) уклали
договір про надання консультації з
організації навчання та підвищення
кваліфікації персоналу (а.с.58).

31 травня того ж року Товариство 2 надало
позивачу письмовий звіт у формі
реферату стосовно надання
консультації (а.с.67-103).

Це доводиться змістом акту
приймання-передачі послуг (а.с.59).

У акті сторони правочину погодили
вартість наданих послуг, яка склала 286300
грн. (з урахуванням ПДВ у сумі 47716,67 грн.).

На підтвердження реальності
господарських операції Товариство
надало первині документи
бухгалтерського та податкового обліку.

Зокрема, податкову накладну від 31
травня 2013 року (а.с.60).

Товариство розрахувалось з
Товариством 2 у безготівковій формі
(а.с.62-63, 124-127).

Свідок ОСОБА_2, яка обіймає посаду
керівника Товариства, пояснила, що
юридична особа працевлаштувала 21 особу
(а.с.66).

Зазначила, що необхідність надання
консультації з організації навчання та
підвищення кваліфікації персоналу
обумовлена бажанням Товариства
покращити економічні показники
продуктивності праці.

З 08 по 09 квітня 2014 року відповідачем
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку діяльності
Товариства з питань дотримання
податкового законодавства по
взаємовідносинах з Товариством 2 за
травень 2013 року (а.с.10-26).

Під час перевірки ревізори
досліджували первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку
платника податків.

За її результатом ревізори склали
акт, у якому зазначили виявлені
порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочин,
котрий уклало
Товариство з Товариством 2, є недійсним
(нікчемним), так як не спрямовувався на
настання реальних наслідків, які
обумовлювалися ним.

На їх думку, доказом того є акт про
неможливість проведення зустрічної
перевірки діяльності контрагента.

Керівник відповідача погодився з
висновками ревізорів та прийняв
податкові повідомлення-рішення 29
квітня 2014 року, якими збільшено суми
грошових зобов'язань з податків на
додану вартість на 47717 грн. та накладено
штрафну санкцію - 11929 грн. і прибутку -
45331 грн. та накладено штрафну санкцію -
11333 грн. (а.с.27-28).

07 листопада 2013 року ревізором ДПІ у
Красногвардійському районі ГУ
Міндоходів у Дніпропенровської
області складено акт про неможливість
проведення зустрічної перевірки
Товариства 2 під час здійснення
господарських відносин з
контрагентами за травень 2013 року
(а.с.40-44).

Акт містить висновок про відсутність
об'єкту оподаткування податком на
додану вартість по ланцюгу постачання
товарів (робіт/послуг) з
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями
у травні 2013 року.

За результатом проведення перевірки
діяльності Товариства 2
керівник податкового органу не прийняв
жодних рішень негативного характеру
стосовно платника податків.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від
16 вересня 2014 року ліквідовано
юридичну особу Товариства 2 (а.с.160-163).

Юридична оцінка встановлених
судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це документ,
в якому ревізор фіксує обставини, котрі
встановив, керуючись виключно власним
сприйняттям і розумінням.

Надалі акт вивчає керівник
податкового органу, який і вирішує
питання про погодження з його
висновками.

У разі погодження з висновками, які
мають негативні наслідки стосовно
платника податків, посадова особа
зобов'язана прийняти відповідне
рішення (у письмовій формі), оскільки це
єдиний спосіб реалізації компетенції
суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується
з системним аналізом приписів пунктів 2
та 4 статті 56 Податкового кодексу
України.

Зокрема, цією нормою права передбачено,
що податковий орган може прийняти,
окрім податкового
повідомлення-рішення, і інше рішення,
яке платник податків має право
оскаржити до контролюючого органу
вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами
проведення перевірки діяльності
Товариства 2 податкова інспекція не
прийняла жодного рішення та не
звернулася до суду з позовами про
визнання недійсним договору, котрий
уклав платник податків, в тому числі і з
Товариством, нехтуючи наданими
повноваженнями, передбаченими
Податковим кодексом України, та
положеннями статті 228 Цивільного
кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівник
податкового органу не погодився з
висновками ревізорів про недійсність
правочину, який уклало Товариство 2.

Отже, податковими органами враховані
податкові зобов'язання
Товариства 2, з податку на додану
вартість за договором, котрий
укладений з Товариством.

Проводячи перевірку діяльності
Товариства, податкові ревізори
посилались на акт про неможливість
проведення зустрічної перевірки
діяльності згаданого контрагента як
незаперечний доказ недійсності його
правочину.

Однак, податкові ревізори допустили
помилку, оскільки думка особи (іншого
ревізора) не є доказом щодо
встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення
суду про недійсність договору, рішення
податкового органу щодо застосування
негативних наслідків стосовно
контрагента, яке останнім визнається
як законне, вирок суду, показання
свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що
відповідач не надав доказів стосовно
недійсності правочину, який уклало
Товариство з Товариством 2.

Більше того, в судовому засіданні
позивач надав суду достатню кількість
доказів стосовно виконання ним та його
контрагентом зобов'язань за договором.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши
первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку Товариства
(податкову накладну, акт
приймання-передачі, звіт у формі
реферату).

Питання ж визначення вартості послуг
узгоджуються сторонами.

Значна ж кількість працівників
Товариства могла породжувати у його
керівництва бажання підвищити
організацію навчання і кваліфікацію
персоналу.

Отже, Товариство включило до
податкового кредиту з податку на
додану вартість та валових витрат суми
коштів за договором, укладеним з
Товариством 2, відповідно до приписів
статей 138 та 198 Податкового кодексу
України (датою виникнення права на
податковий кредит та включення коштів
до валових витрат є дата отримання
платником податку послуг, що
підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового
органу є протиправними.

А тому, їх належить скасувати, а позов -
задовільнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградської області
від 29 квітня 2014 року, яким
товариству з обмеженою
відповідальністю «Укрпроддонсервіс»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 47717 грн.
та застосовано штрафну санкцію - 11929
грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградської області
від 29 квітня 2014 року, яким
товариству з обмеженою
відповідальністю «Укрпроддонсервіс»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток на 45331 грн. та
застосовано штрафну санкцію - 11333 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрпроддонсервіс» судові витрати в
сумі 232,62 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання її копії.

Повний текст постанови
виготовлено 04 грудня 2014 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Р.І.Брегей