Справа № 148/3454/13-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 148/3454/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Карнаух А.П.
Суддя-доповідач: Совгира Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Совгира Д. І.

судді: Білоус О.В. Курко О. П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
11 листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок та виплату
підвищення до пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області, в якому просила визнати
неправомірними дії відповідача щодо
призначення, нарахування та виплати
доплати до пенсії передбаченої ст. 39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок вказаної
доплати у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 11
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
з апеляційною скаргою, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтвержено, що
позивач з 01.08.2010 року перебуває на
обліку у відповідача та отримує пенсію
за віком. Також вона є потерпілою від
Чорнобильської катастрофи і проживає у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України від 28 лютого 1991 року
№796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі Закон
№796-ХІІ).

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону №796-ХІІ
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
підвищуються у розмірах, встановлених
частиною першою цієї статті, а згідно
ч.1 даної статті громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: - у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати; - у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати; - у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Законом України «Про державний бюджет
на 2007 рік» зупинена на 2007 рік дія ст.39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині підвищення
розмірів доплати до пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року таке зупинення дії
ст.39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»було визнано
неконституційним.

Законом України «Про державний бюджет
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»від 28
грудня 2007 року, зокрема, були внесенні
зміни до ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», згідно з
якою громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року зазначені зміни
були визнані неконституційними і
втратили чинність. У зв'язку з цим
продовжувала діяти попередня редакція
ст.39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Законом України від 14.06.2011 року "Про
внесення змін до Закону України "Про
державний бюджет України на 2011 рік",
який набрав чинності з 19.06.2011 року,
норми і положення ст.39 Закону №796-ХІІ,
застосовуються в порядку та в розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу ПФУ на 2011 рік. На
виконання вимог Закону України від
14.06.2011 року "Про внесення змін до ЗУ "Про
державний бюджет України на 2011 рік",
Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року
прийнято постанову за №745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка опублікована в
газеті "Урядовий кур'єр" 23.07.2011 року і
якою врегульовано, зокрема, виплати у
2011 році особам, віднесиним до
постраждалих внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС.

Таким чином, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції прийшов до
вірного та обгрунтованого висновку про
те, що відповідач з 01.08.2011 року
здійснював позивачу доплату до пенсії
як особі, що проживає на території
радіоактивного забруднення, у
розмірах, встановлених чинним
законодавством.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив постанову
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області, -залишити без задоволення, а
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 11
листопада 2013 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Білоус О.В.

Курко О. П.