Справа № 9101/119823/2011
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2012-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2012 р.справа № 2а-715/11/0408

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Семененка Я.В.
Добродняк І.Ю

при секретарі судового засідання:
Бухтіяровій Л.В.

представників сторін:

позивача : - ОСОБА_1

відповідача: - Беловолова Н.М.
дов. від 24.02.12р., Червінська В.В. дов. від
07.02.12р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Комунального
підприємства Дніпропетровської
обласної Ради "Криворізьке бюро
технічної інвентаризації"

на постанову Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 28 квітня 2011 р. у
справі № 2а-715/11/0408

за позовом ОСОБА_1

до Комунального підприємства
Дніпропетровської обласної Ради
"Криворізьке бюро технічної
інвентаризації"

про визнання рішення незаконним та
зобов'язання здійснити реєстрацію
права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 28 квітня 2011 р. у
справі № 2а-715/11/0408 адміністративний
позов ОСОБА_1 до Комунального
підприємства Дніпропетровської
обласної Ради "Криворізьке бюро
технічної інвентаризації" про визнання
рішення незаконним та зобов'язання
здійснити реєстрацію права власності -
задоволено. Визнано незаконним рішення
Комунального підприємства
Дніпропетровської обласної Ради
"Криворізьке бюро технічної
інвентаризації" про відмову у
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, визнане за ОСОБА_1 відповідно до
мирової угоди, затвердженої ухвалою
Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 28.09.10р. Зобов'язано
Комунальне підприємство
Дніпропетровської обласної Ради
"Криворізьке бюро технічної
інвентаризації" здійснити реєстрацію
права власності на нерухоме майно - 1/3
частини квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Постанову суду мотивовано наявністю
затвердженої ухвалою Саксаганського
районного суду м.Кривого Рогу від
28.10.10р. по справі №2-2750/10 мирової угоди,
за якою визнано право власності на 1/3
частину квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_2 та неправомірністю
рішення відповідача щодо відмови в
проведенні реєстрації.

Не погодившись з постановою суду,
подано апеляційну скаргу Комунального
підприємства Дніпропетровської
обласної Ради "Криворізьке бюро
технічної інвентаризації", згідно якої
особа, яка подає апеляційну скаргу
просить скасувати постанову
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 28 квітня 2011 р. у справі
№ 2а-715/11/0408, як таку що винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що суд
неправомірно здійснив висновок про те,
що у разі затвердження судом мирової
угоди наявні підстави для реєстрації
права власності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом попередньої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, ухвалою Саксаганського
районного суду м.Кривого Рогу від 28.10.2010
року по справі №2-2750/10, відповідно до
вимог ч.3, 4, 5 ст.175 ЦПК України
затверджено та визнано мирову угоду,
укладену представниками сторін
відповідно до наданих їм повноважень
(згідно нотаріально посвідчених
доручень) /а.с.5,6/.

18 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернулась до
КП ДОР «Криворізьке БТІ»із заявою про
реєстрацію за нею права власності на 1/3
частину квартири, що розташована за
адресою: АДРЕСА_3.

03.11.2010 року ОСОБА_1 отримала рішення
відповідача про відмову в державній
реєстрації прав власності /а.с.4/.
Підставою для відмови у реєстрації
прав на нерухоме майно зазначено те, що
заявник надав до КП ДОР «Криворізьке
БТІ»ухвалу суду та мирову угоду, в якій
право власності на спадкове майно
визнано представниками сторін у
справі, а не судом, що суперечить нормам
чинного законодавства.

11 лютого 2011 року представник позивача
звернувся до відповідача із заявою
щодо перегляду рішення про відмову, у
реєстрації прав власності на нерухоме
майно - 1/3 частини квартири, що
розташована за адресою АДРЕСА_1,
зазначаючи, що рішення про відмову
ухвалено без достатнього вивчення
документів поданих для реєстрації прав
власності на нерухоме майно, та без
врахування процесуальних прав, наданих
представникам у цивільному процесі,
згідно ст. 44 ЦПК України. У своєму
зверненні на адресу відповідача,
представником позивача зазначено, що
за умовами затвердженої судом мирової
угоди, право власності на частки у
квартирі визнано саме судом, а
представниками сторін по справі лише
досягнута домовленість щодо розподілу
спадкового майна. Однак, вищевказане
рішення про відмову в державній
реєстрації прав власності, не
переглянуто.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов зазначив, що відповідачем
всупереч вимогам статті 71 КАС України
не доведена законність його дій та
рішення. Вказав, що обставини справи
спростовують доводи представників
відповідача про законність його дій
при відмові позивачу в реєстрації
права власності на нерухоме майно, а
відповідно і про законність прийнятого
рішення.

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне погодитись з
висновками суду першої інстанції
внаслідок наступного.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»від 1
липня 2004 року №1952-IV (надалі -Закон №1952),
під державною реєстрацією речових прав
на нерухоме майно слід розуміти
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 3 Закону №1952
передбачено, що державна реєстрація
прав є обов'язковою. Інформація про
права на нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Також, статтею 4 Закону №1952
встановлено, що обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державний
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування.

У відповідності до ч.2 ст.15 Закону № 1952
перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав визначено
Кабінетом Міністрів України у Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Згідно п.2.1 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, для
реєстрації виникнення, існування,
припинення прав власності на нерухоме
майно, до БТІ разом із заявою про
реєстрацію прав власності подаються
правовстановлювальні документи, їх
копії (нотаріально засвідчені), а також
інші документи, що визначені цим
Положенням.

Згідно п.3.5 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
реєстрації підлягають виключно
заявлені права за умови їх
відповідності чинному законодавству
України і пред'явленим
правовстановлювальним документам.

Відповідно до наказу Міністерства
юстиції №324/5 від 17.02.2010 року внесено
зміни до Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно», зокрема п.11 додатку №1
до п.2.1 викладено у новій редакції де
правовстановлювальними документами,
на підставі яких проводиться державна
реєстрація визнано ухвалу суду про
затвердження (визнання) мирової угоди.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті
129 Конституції України, основною
засадою судочинства є обов'язковість
рішення суду. Згідно статті 124
Конституції України судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно статті 11 Закону України "Про
судоустрій України" судові рішення, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими особами,
об'єднаннями громадян та іншими
організаціями, громадянами та
юридичними особами на всій території
України. Невиконання судових рішень
тягне передбачену законом
відповідальність.

Статтями 208, 209 ЦПК України визначено, що
судові рішення викладаються у двох
формах: ухвали та рішення. Судовий
розгляд закінчується ухваленням
рішення суду, а у випадках,
передбачених статтями 389-6 та 389-11 цього
Кодексу, постановленням ухвали. Суди
ухвалюють рішення іменем України
негайно після закінчення судового
розгляду.

Статтею 44 ЦПК України, передбачені
повноваження представника в суді,
згідно до якої представник, який має
повноваження на ведення справи в суді,
може вчиняти від імені особи, яку він
представляє, усі процесуальні дії, що
їх має право вчиняти ця особа.
Обмеження повноважень представника на
вчинення певної процесуальної дії
мають бути застережені у виданій йому
довіреності. Саме до ухвалення
судового рішення, у зв'язку з
укладенням сторонами мирової угоди,
суд роз'яснює сторонам наслідки такого
рішення, та перевіряє, чи не обмежений
представник сторони, який висловив
намір вчинити ці дії, у повноваженнях
на їх вчинення.

У відповідності до вимог ст.175 ЦПК
України, мирова угода укладається
сторонами сааме з метою врегулювання
спору на основі взаємних поступок і
може стосуватися лише прав та
обов'язків сторін та предмета позову.
Сторони можуть укласти мирову угоду і
повідомити про це суд, зробивши спільну
заяву. Суд не визнає мирової угоди у
справі, в якій одну із сторін
представляє її законний представник,
якщо його дії суперечать інтересам
особи, яку він представляє. У разі
укладення сторонами мирової угоди, суд
постановляє ухвалу про закриття
провадження у справі.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13 червня 2007
року № 8 "Про незалежність судової
влади", виключне право перевірки
законності та обґрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.

Таким чином, як вірно визначено судом
першої інстанції, ані до повноважень
відповідача, як органу реєстрації прав,
ані до повноважень державного
реєстратора, визначених відповідно
статтями 8 та 9 Закону № 1952, не входить
надання оцінки рішенням суду або
аналіз доказів, які були подані
сторонами в процесі розгляду справи та
вплинули на прийняття такого рішення.

Враховуючи викладене, є правомірним
висновок суду першої інстанції, що
підстави для відмови в реєстрації
права власності на нерухоме майно, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_4 за
позивачем ОСОБА_1 на підставі ухвали
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу про затвердження мирової
угоди - відсутні.

Згідно ст.321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

В зв'язку з викладеним, відмова КП ДОР
«Криворізьке БТІ»у реєстрації за
позивачем ОСОБА_1 права власності на
нерухоме майно, а саме 1/3 частину
квартири за адресою: АДРЕСА_1 є
незаконною, внаслідок чого суд першої
інстанції здійснив правомірний
висновок що для захисту прав позивача
від порушень з боку відповідача слід
зобов'язати КП ДОР «Криворізьке
БТІ»зареєструвати за ОСОБА_1 право
власності на 1/3 частину житлової
квартири АДРЕСА_5.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції під
час розгляду даної адміністративної
справи об'єктивно, повно та всебічно
з'ясовано усі обставини, які мають
суттєве значення для вирішення даної
справи, та застосовано до
правовідносин, які виникли між
сторонами у даній справі, норми
матеріального права, які регулюють
саме ці правовідносини і ухвалено
законне рішення. Порушень чи
неправильного застосування норм
матеріального чи процесуального права,
які б потягли за собою скасування чи
зміну оскаржуваної судової постанови,
судовою колегією під час розгляду
даної справи не встановлено, тому
колегія суддів вважає за необхідне
постанову суду першої інстанції у
даній адміністративній справі
залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги, враховуючи
п.11 додатку №1 до п.2.1 Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно»є такими,
що спростовуються матеріалами справи
та не можуть бути підставою для
скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства Дніпропетровської
обласної Ради "Криворізьке бюро
технічної інвентаризації" на постанову
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу від 28 квітня 2011 р. у
справі № 2а-715/11/0408 - залишити без
задоволення.

Постанову Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 28 квітня 2011 р.
у справі № 2а-715/11/0408 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко

Суддя:
І.Ю. Добродняк