Справа № 9101/176778/2012
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2013-01-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2013 р. справа № 2а-672/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Коршуна А.О.

суддів: Панченко О.М.
Чередниченко В.Є.

розглянула в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Вільногірської
міської ради Дніпропетровської
області

на постанову: Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від
17.11.2011р. у справі №2а-672/11

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління праці та соціального
захисту населення Вільногірської
міської ради Дніпропетровської
області

про: зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

22.08.2011р. позивач звернувся до суду
першої інстанції з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Вільногірської
міської ради Дніпропетровської
області, у якому просив суд визнати
неправомірними дії відповідача по
відмові в здійсненні перерахунку
щорічної допомоги на оздоровлення, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 2 категорії, відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
недоплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010р. відповідно до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії.

Постановою Вільногірського міського
суду Дніпропетровської області від
17.11.2011р. у справі №2а-672/11 позовні вимоги
задоволено частково, визнано
неправомірними дії відповідача щодо не
донарахування та недоплати позивачу як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 2 категорії суму одноразової
допомоги на оздоровлення на підставі
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи», зобов'язано відповідача
здійснити виплату позивачу
одноразової щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2010р. у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, у відповідності до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали в
наслідок Чорнобильської катастрофи», з
урахуванням фактично виплачених у цей
період грошових коштів, в задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Дана адміністративна справа судом
першої інстанції розглянута в порядку
скороченого провадження за правилами
встановленими ст. 183-2 КАС України.

Відповідач, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу, у
якій посилаючись на те, що судом першої
інстанції під час розгляду даної
справи було зроблено висновки, які
суперечать фактичним обставинам
справи, що призвело до неправильного
застосування судом першої інстанції
норм чинного матеріального права, та
ухвалення рішення у даній справі з
порушенням норм чинного матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції у даній адміністративній
справі та ухвалити у справі нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволені заявлених ним позовних
вимог у повному обсязі.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 КАС України в
порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

При перегляді справи в апеляційному
порядку колегією суддів встановлено,
що предметом спору у даній
адміністративній справі є право
позивача на отримання за 2010р.
передбаченої ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічної
разової грошової допомоги, як особі яка
постраждала від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком, та захист цього права від
порушень з боку органів праці та
соціального захисту населення, які
полягають у бездіяльності суб'єкта
владних повноважень.

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом
встановлено, що ОСОБА_1 є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії, і позивач перебуває на
обліку у відповідача.

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Частиною другою статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу, а тому посилання відповідача в
запереченнях на позовну заяву та в
апеляційній скарзі на виконання ним
вимог постанови Кабінету Міністрів
України № 562 від 12.07.2005р., як на
правомірність своїх дій при визначені
позивачу розміру щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010р., колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки норми
зазначеної постанови суперечать
вимогам Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи».

Приймаючи до уваги вищенаведені
обставини та враховуючи вищезазначені
норми законодавства, яке регулює
спірні правовідносини, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи по суті заявлені позивачем
позовні вимоги, прийшов до правильного
висновку про необхідність захисту прав
позивача шляхом зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення, як особі яка постраждала
внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії, відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали в
наслідок Чорнобильської катастрофи» у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком за 2010р..

З огляду на вищенаведене колегія
суддів приходить до висновку про те, що
суд першої інстанції об'єктивно, повно,
всебічно дослідив обставини, які мають
суттєве значення для вирішення справи,
та постановив у даній адміністративній
справі рішення без порушення норм
процесуального та матеріального права,
підстави для скасування або зміни
постанови суду першої інстанції у
даній адміністративній справі
відсутні, тому постанову суду першої
інстанції від 17.11.2011р. у даній
адміністративній справі необхідно
залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовуються дослідженими судом
доказами та не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу відповідача
необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 183-2, 197,198,200,205,206 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Вільногірського
міського суду Дніпропетровської
області від 17.11.2011р. у справі №2а-672/11 -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її постановлення та відповідно

до ч.10 ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко