Справа № 2а-5874/11/1370
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 р.
Справа № 106779/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Екокоб» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 02.09.2011 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Екокоб» до Державної податкової
інспекція у Залізничному районі м.
Львова про скасування податкового
повідомлення-рішення від 12 травня 2011 р.
№ /0/16448, -

ВСТАНОВИЛА :

ТзОВ «Фірма «Екокоб» 23 травня 2011 року
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекція у
Залізничному районі м. Львова про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 12 травня 2011 р. №
/0/16448, яким визначено суму
грошового зобовязання з податку на
прибуток в розмірі 15364,57 грн. і рішення
№ /0/16449, яким визначено суму
грошового зобовязання з податку на
додану вартість в розмірі 5727,91 грн.

В позові ТзОВ «Фірма «Екокоб»
покликається на необґрунтованістю
висновку ДПІ про нікчемність
господарського договору між ТзОВ
«Фірма «Екокоб» і ПП
«Львівкомфортгруп-К», відсутність у
контрагента необхідних умов для
відповідної господарської діяльності,
а саме основних фондів, виробничих
потужностей, складських приміщень,
штату працівників, що свідчить про
неможливість самостійно здійснювати
фінансово-господарську діяльність.
Вважає, його контрагент зареєстрований
у встановленому порядку, має свідоцтво
платника ПДВ; суми податку
підтверджуються належного оформленими
первинними документами. В момент
укладення договору було дотримано
вимоги Цивільного кодексу України.
Вважає, що відсутні підстави для
донарахування податкових зобов'язань
та застосування заходів
відповідальності.

Оскаржуваною постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
02.09.2011 року в задоволенні позовної
заяви ТзОВ «Фірма «Екокоб» до
Державної податкової інспекція у
Залізничному районі м. Львова про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 12 травня 2011 р.
№ /0/16448 - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
просить зазначену постанову скасувати
та прийняти нову, якою задоволити
позовні вимоги в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує необґрунтованістю
висновку ДПІ про нікчемність
господарського договору між ТзОВ
«Фірма «Екокоб» і ПП
«Львівкомфортгруп-К», відсутність у
контрагента необхідних умов для
відповідної господарської діяльності,
а саме основних фондів, виробничих
потужностей, складських приміщень,
штату працівників, що свідчить про
неможливість самостійно здійснювати
фінансово-господарську діяльність.
Вважає, його контрагент зареєстрований
у встановленому порядку, має свідоцтво
платника ПДВ; суми податку
підтверджуються належного оформленими
первинними документами. В момент
укладення договору було дотримано
вимоги Цивільного кодексу України.
Вважає, що відсутні підстави для
донарахування податкових зобов'язань
та застосування заходів
відповідальності.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції виходив з того, що договір і
акт приймання виконаних робіт
підписано одним числом 02.12.2009р., в той
час як за характером та обсягом робіт
вони не могли бути виконані в той самий
день. Акт приймання виконаних робіт
свідчить, що роботи є достатньо
трудомісткими, потребують часу та
кваліфікованих працівників. Суд
враховує, що ПП «Львівкомфортгруп-К» не
мало кваліфікованого персоналу для
виконання робіт такого виду та обсягу
робіт і відсутні докази залучення
такого персоналу на підставі
цивільно-правових договорів.

Відповідачем надано докази, які
свідчать про те, що ПП
«Львівкомфортгруп-К» амортизаційні
нарахування не нараховувало, що
свідчить про відсутність основних
фондів, активів, необхідних для
проведення відповідної господарської
діяльності та відсутні виробничі
потужності, необхідні для здійснення
технологічного процесу; у підприємства
відсутні транспортні засоби (акт
перевірки).

Зазначені обставини свідчать про
неспроможність ПП
«Львівкомфортгруп-К» виконати роботи
за договором від 02.12.2009р. Ці обставини
міг встановити і замовник ТзОВ
«Екокоб», якщо б діяв добросовісно та
обачно. Тому суд дійшов висновку, що
господарський договір № 11-24 від 02.12.2009р.
ПП «Львівкомфортгруп-К» не
виконувався.

Зазначене свідчить про те, що документи
(в т.ч. договір) з ПП
«Львівкомфортгруп-К» були підписані
про людське око, без наміру щодо
виникнення та виконання зобов'язань,
які передбачені в договорі, а лише з
метою документального оформлення
робіт, виконаних іншими особами.
Встановлення справжнього виконавця
робіт виходить за межі предмету
доказування, оскільки не впливає на
вирішення спору по суті. Таким чином,
господарські операції з ПП
«Львівкомфортгруп-К» є фіктивними в
частині особи, яка їх виконувала, а тому
первинні документи, якими оформлено
виконання цих операцій, містять
недостовірну інформацію і не можуть
вважатися первинними документами.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Відповідно до ст. 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.Закон
України від 28.12.1994р. № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку
підприємств»втратив чинність з 01
квітня 2011 року,крім пункту 1.20 статті 1
цього Закону, який діє до 1 січня 2013
року. Закон України від 03.04.1997 р. №
168/97-ВР «Про податок на додану
вартість»втратив чинність з 01 січня 2011
року (згідно з Податковим кодексом
України від 2 грудня 2010 року N 2755-VI).

Закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце
(рішення Конституційного Суду України
від 09.02.1999 р. № 1-рп/99).

Спірні правовідносини виникли до 01.04.2011
року, а тому положення Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств»і Закону України «Про
податок на додану
вартість»застосовуються Судом при
вирішенні спору.Відповідно до п. 5.1.
цього Закону України «Про
оподаткування прибутку
підприємств»валові витрати
виробництва та обігу (далі валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Пунктом 1.7 Закону України від 03.04.1997, №
168/97-ВР «Про податок на додану
вартість»визначено, що податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п. 7.4.1. Закону України
«Про податок на додану
вартість»податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари , та складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: - придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; - придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.Таким чином, до складу
податкового кредиту відноситься лише
ті суми витрат платника податку, які
фактично понесені на придбання товарів
(робіт, послуг) для подальшого
використання їх у власній
господарській діяльності. Вирішення
спору потребує встановлення
реальності господарської операції між
ТзОВ «Екокоб» та ПП
«Львівкомфортгруп-К». З'ясування
наведених обставин має істотне
значення для правильної юридичної
оцінки дій позивача з питання щодо
віднесення ним до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість,
сплачених за роботи, виконаними цим
Підрядником. Надання податковому
органу належним чином оформлених
документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди
(бюджетного відшкодування з бюджету) є
підставою для її одержання, якщо
податковим органом не встановлено та
не доведено, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних в яких установлена
судом.

Про необґрунтованість податкової
вигоди (отримання бюджетного
відшкодування сум ПДВ платником)
можуть також свідчити підтверджені
доказами доводи податкового органу,
зокрема про наявність таких обставин: -
неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням часу, місця
знаходження майна або обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва товарів,
виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності; - відсутність необхідних
умов для досягнення результатів
відповідної підприємницької,
економічної діяльності в силу
відсутності управлінського або
технічного персоналу, основних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів; -
облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для цього виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій; -
здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному платником податків
у документах обліку; - відсутність
первинних документів обліку. Позивач
доводить господарську операцію з ПП
«Львівкомфортгруп-К» договором № 11-24
від 02.12.2009р., калькуляцією, актом
приймання виконаних робіт, податковою
накладною. Суд вважає, що зазначені
документи в сукупності та кожен
зокрема не є допустимими доказами
господарських операцій, які у них
зафіксовані.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.Відповідно до ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»від 16.07.1999 р.
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові
документи.Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської
операції.Відтак, господарські операції
повинні підтверджуватися первинними
документами і лише ті документи, які
відповідають зазначеним вище вимогам,
можуть бути визнані допустимими
засобами доказування відповідної
господарської операції. Водночас,
надані суду документи зазначеним
вимогам не відповідають.

Відповідно до ст. 92 ЦК України юридична
особа набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону. Орган
або особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень.Як
визнав директор ТзОВ «Екокоб» ОСОБА_1,
який є виконавчим органом юридичної
особи, він не домовлявся про виконання
робіт з ПП «Львівкомфортгруп-К» та не
визначав істотних умов договору;
посадових осіб цього підприємства не
знає; всі роботи виконував знайомий
прораб і його бригада.

Суд звертає увагу, що договір і акт
приймання виконаних робіт підписано
одним числом 02.12.2009р., в той час як за
характером та обсягом робіт вони не
могли бути виконані в той самий день. Це
також визнав свідок ОСОБА_1Акт
приймання виконаних робіт свідчить, що
роботи є достатньо трудомісткими,
потребують часу та кваліфікованих
працівників. Суд враховує, що ПП
«Львівкомфортгруп-К» не мало
кваліфікованого персоналу для
виконання робіт такого виду та обсягу
робіт і відсутні докази залучення
такого персоналу на підставі
цивільно-правових договорів.
Відповідачем надано докази, які
свідчать про те, що ПП
«Львівкомфортгруп-К» амортизаційні
нарахування не нараховувало, що
свідчить про відсутність основних
фондів, активів, необхідних для
проведення відповідної господарської
діяльності та відсутні виробничі
потужності, необхідні для здійснення
технологічного процесу; у підприємства
відсутні транспортні засоби (акт
перевірки).

Зазначені обставини свідчать про
неспроможність ПП
«Львівкомфортгруп-К» виконати роботи
за договором від 02.12.2009р. Ці обставини
міг встановити і замовник ТзОВ
«Екокоб», якщо б діяв добросовісно та
обачно. Тому Суд дійшов висновку, що
господарський договір № 11-24 від 02.12.2009р.
ПП «Львівкомфортгруп-К» не
виконувався.

Зазначене свідчить про те, що документи
(в т.ч. договір) з ПП
«Львівкомфортгруп-К»були підписані
про людське око, без наміру щодо
виникнення та виконання зобовязань,
які передбачені в договорі, а лише з
метою документального оформлення
робіт, виконаних іншими особами.
Встановлення справжнього виконавця
робіт виходить за межі предмету
доказування, оскільки не впливає на
вирішення спору по суті. Таким чином,
господарські операції з ПП
«Львівкомфортгруп-К»є фіктивними в
частині особи, яка їх виконувала, а тому
первинні документи, якими оформлено
виконання цих операцій, містять
недостовірну інформацію і не можуть
вважатися первинними документами.
Наявність у Замовника - ТзОВ
Екокоб»лише документів, які відповідно
до Закону України «Про податок на
додану вартість»необхідні для
віднесення певних сум до податкового
кредиту та валових витрат, зокрема
виданої ПП «Львівкомфортгруп-К»
податкової накладної, сама по собі не є
підставою для їх включення до складу
податкового кредиту, якщо Судом
встановлено, що господарських
правовідносин у дійсності не було.
Відсутність судового рішення про
визнання недійсним договору між
позивачем та ПП «Львівкомфортгруп-К»
сама по собі не свідчить про реальність
виконання цього договору зазначеними
субєктами. Укладення договору не є
доказом його виконання. Відтак,
установлення факту недійсності
цивільно-правового договору, який
опосередковує відповідну господарську
операцію, не є необхідною умовою для
визначення податковим органом
зобовязань платнику податків у разі,
якщо буде встановлено відсутність
реального вчинення цієї господарської
операції.

Враховуючи наведене, висновок
податкового органу про неправомірне
включення ТзОВ «Екокоб»до складу
валових витрат та податкового кредиту
сум, сплачених ПП «Львівкомфортгруп-К»
є обґрунтованим.Оцінюючи рішення
відповідача на відповідність ч. 3 ст. 2
КАС України, Суд вважає, що воно було
прийняте на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законами України; з урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії) та
неупереджено. За таких обставин Суд
вважає, що вимоги є необґрунтованими, а
у позові слід відмовити повністю.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Екокоб» - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 02.09.2011 року
у справі 2а-5874/11/1370 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар