Справа № 826/15235/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2014 року 08:14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Кобилянського К.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадженні адміністративну справу
за позовом доПублічного акціонерного
товариства «Укргідроенерго» Державної
фінансової інспекції у Київській
областітретя особа проПублічне
акціонерне товариство
«Укргідропроект» визнання
незаконними та скасування вимоги
Публічне акціонерне товариство
«Укргідроенерго» (далі - позивач,
Товариство) звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Державної
фінансової інспекції у Київській
області, в якій просить суд визнати
незаконними та скасувати пункти 1-38
вимоги відповідача від 30.05.2014 №
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08.10.2014 відкрито
провадження, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду в судовому засіданні
на 20.10.2014, яке в подальшому відкладалось
з метою отримання додаткових доказів
для вирішення спору по суті заявлених
позовних вимог.

Під час розгляду справи представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та зазначив, що
не погоджується з висновками акта
ревізії щодо порушення позивачем
відповідних положень цивільного та
господарського законодавства,
оскільки висновки відповідача за
наслідками проведеної ревізії щодо
порушень позивачем положень чинного
законодавства України при провадженні
господарської діяльності є хибними,
базуються виключно на суб'єктивних
припущеннях перевіряючих, які не мають
підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову
заперечував, при цьому посилаючись на
те, що під час проведення ревізії
встановлено безпідставне віднесення
позивачем коштів до певних категорій
видатків, а також встановлено
господарські взаємовідносини позивача
з підприємствами, внаслідок яких ПАТ
«Укргідроенерго» завдано значних
збитків. За таких обставин,
контролюючий орган просив суд в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Представник третьої особи просив суд
позов задовольнити з огляду на правову
позицію позивача.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до ч. 4 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України за клопотанням сторін про
розгляд справи за їх відсутності в
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

Державною фінансовою інспекцією в
Київській області проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Публічного акціонерного товариства
«Укргідроенерго» за період з 01.01.2011 по
31.12.2013

Ревізією встановлено порушення вимог
чинного законодавства, які викладено в
акті від 18.04.2014 № 05-27/8.

На підставі результатів ревізії
відповідачем прийнято вимогу про
усунення порушень від 30.05.2014 №
10-05-14-14/5009.

Не погоджуючись з правомірністю п.п. 1 -
38 зазначеної вимоги позивач звернувся
до суду з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, Окружний
адміністративний суд міста Києва
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 3 вимоги суб'єктом
владних повноважень встановлено, що
протягом 2011-2012 Філією «Каховська ГЕС»
неправомірно перераховано кошти ТОВ
«Стоматологічна поліклініка» як
відшкодування вартості лікування
працівників та непрацюючих
пенсіонерів Каховської ГЕС в обсягах,
що перевищують розмір щомісячної
соціальної пільги на одного працівника
або непрацюючого пенсіонера,
визначеної Колективним договором на 2010
- 2012, внаслідок чого позивачу завдано
матеріальної школи в сумі 68 544,26 грн.

Суд відхиляє зазначені доводи
відповідача, враховуючи наступне.

Пунктом 3.7. Переліку заохочувальних
виплат та соціальних пільг працівникам
позивача, що є невід'ємною частиною
Колективного договору Товариства на
2010-2012, який схвалений на конференції
трудового колективу 27.04.2010 передбачено,
що працівнику та непрацюючому
пенсіонеру при відсутності
стоматолога у Товаристві оплачується
за лікування зубів протягом місяця 50 %
від суми на лікування, але не більше 75
грн., що складає 900 грн. на рік.

У зв'язку з відсутністю стоматолога на
філії «Каховська ГЕС», а також
враховуючи територіальне
розташуванням філії поза межами міста,
що відповідачем не заперечується, ПАТ
«Укргідроенерго» в особі директора
філії «Каховська ГЕС» були укладені
договори № 21 від 04.01.2011 та № 8 від 01.02.2012
із ТОВ «Стоматологічна поліклініка» на
стоматологічні послуги працівникам та
непрацюючим пенсіонерам із розрахунку
900 грн. на одну особу на рік.

При цьому, як зазначив представник
позивача та не спростовано
представником відповідача, ДФІ у
Київській області під час проведення
зустрічної перевірки ТОВ
«Стоматологічна поліклініка» були
надані щомісячні акти прийому
виконаних стоматологічних послуг в
розрізі працівників та непрацюючих
пенсіонерів філії «Каховська ГЕС», що
підтверджують фактичність отримання
стоматологічних послуг та ціну, що була
сплачена за вказані послуги.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про
колективні договори і угоди»
передбачено, що умови колективних
договорів і угод, укладених відповідно
до чинного законодавства, є
обов'язковими для підприємств, на які
вони поширюються та сторін, які їх
уклали.

Враховуючи зазначене, витрати філії
«Каховська ГЕС» на стоматологічне
лікування працівників та непрацюючих
пенсіонерів здійснено позивачем
відповідно до вимог Колективного
договору на 2010-2012 роки, з дотриманням
положень законів «Про оплату праці»,
«Про колективні договори і угоди» та
Кодексу законів про працю України, а
тому висновки відповідача про
нанесення матеріальної шкоди (збитків)
в сумі 68 544,26 грн. є необґрунтованими.

В основу п. 4 вимоги покладені
твердження ревізорів про те, що в
порушення вимог Положення про
ревізійну комісію ПАТ
«Укргідроенерго», затвердженого
наказом Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України від
19.10.2012 № 810 позивачем неправомірно
нараховано винагороду членам
Ревізійної комісії Товариства за
період з 01.11.2012 по 31.01.2013 в загальній
сумі 321 680,00 грн. з нарахуваннями 34,7 % - 111
622,96 грн., що призвело до матеріальної
шкоди (збитків) в сумі 321 680,00 грн.

Суд відхиляє такі доводи відповідача,
враховуючи наступне.

Згідно з п.п. 8.5.21, 8.5.31. Статуту ПАТ
«Укргідроенерго», в редакції від 09.06.2011,
за виконання обов'язків члена
Ревізійної комісії виплачується
щомісячна винагорода.

Щомісячна винагорода за виконання
повноважень Члена Ревізійної комісії
Товариства виплачується в наступному
розмірі (8.5.31.1. Статуту):

- Голова ревізійної комісії Товариства
- 8 (вісім) мінімальних заробітних плат у
розмірі, встановленому чинним
законодавством України;

- члени Ревізійної комісії Товариства -
6 (шість) мінімальних заробітних плат у
розмірі, встановленому чинним
законодавством України.

Відповідно до рішення Наглядової ради
ПАТ «Укргідроенерго» від 12.08.2011,
оформленого протоколом засідання №
3/2011, Голова Наглядової ради
Омеляновський П.Й. був уповноважений на
підписання від імені Товариства
договорів (контрактів) з членами
Ревізійної комісії (ревізором)
Товариства. Такі договори з кожним
членом ревізійної комісії ПАТ
«Укргідроенерго» були укладені 12.08.2011
і, відповідно, на виконання їх умов
здійснювалася виплата винагороди.

Дійсно, нова редакція статуту ПАТ
«Укргідроенерго», що була затверджена
наказом Міненерговугілля від 02.08.2012 №
580, а також Положення про Ревізійну
Комісію ПАТ «Укргідроенерго», що
затверджене наказом Міненерговугілля
від 19.10.2012 №810, на відміну від
попередньої редакції статуту (від
09.06.2011), не містили в собі положень про
визначення конкретного розміру
винагороди Членам Ревізійної комісії
Товариства.

Разом з тим, п. 10.7 статуту ПАТ
«Укргідроенерго» в редакції від 02.08.2012
передбачено, що посадовим особам
органів акціонерного Товариства
виплачується винагорода тільки на
умовах, які встановлюються
цивільно-правовими договорами або
трудовими договорами (контрактами),
укладеним з ними.

Оскільки, як зазначив представник
позивача та не спростовано
відповідачем, станом на дату
проведення ревізії, укладені договори
з Членами Ревізійної комісії є
дійсними (чинними), то суд приходить до
висновку, що виплата винагороди членам
Ревізійної комісії здійснена
позивачем з дотримання вимог діючого
законодавства, внаслідок чого висновки
контролюючого органу про нанесення
матеріальної шкоди (збитків) в суму 321
680,00 грн. є помилковими.

Стосовно доводів, викладених в п. 5
вимоги, судом встановлено наступне.

Так, відповідач посилається на те, що
оскільки, умовами розділу 5
Колективного договору на 2010 - 2012
передбачено, що для розрахунку виплат
працівникам, має братись до уваги
середній заробіток працівника за
попередній місяць, а бухгалтером
підприємства при розрахунку
матеріальної допомоги при звільнені
працівникам застосовано 1/12 частина
винагороди за підсумками року, то
позивачу завдано збитків в сумі 45159,80
грн. Отже, суть порушення, викладеного в
п. 5 вимоги, зводиться до того, що
позивачем при розрахунку виплат, до
уваги мали братись кошти працівника за
останній місяць, а не сума, отримана
працівником за весь рік та поділена на
12 місяців (рівними частинами).

Окружний адміністративний суд міста
Києва відхиляє зазначені доводи
відповідача як належні докази
необхідності відшкодування позивачем
з винної особи коштів в сумі 45159,80 грн.,
враховуючи наступне.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992
«Про судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» за правилами ст. 132
КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких її заподіяно, несуть матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середнього місячного заробітку, крім
випадків, коли законодавством вона
передбачена у більшому, ніж цей
заробіток, розмірі. Якщо межі
матеріальної відповідальності були
визначені в укладеному з працівником
контракті, вона покладається на нього
відповідно до умов контракту.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема,
слід розуміти втрату, погіршення або
зниження цінності майна, необхідність
для підприємства, установи,
організації провести затрати на
відновлення, придбання майна чи інших
цінностей або провести зайві, тобто
викликані внаслідок порушення
працівником трудових обов'язків,
грошові виплати. Згідно зі ст. 130 КЗпП
не одержані або списані в доход держави
прибутки з підстав, пов'язаних з
неналежним виконанням працівником
трудових обов'язків (так само як і інші
неодержані прибутки) не можуть
включатися до шкоди, яка підлягає
відшкодуванню.

Оскільки відповідачем, в даному
випадку, не доведено з посиланням на
належні докази того, що виявлені
порушення фінансової дисципліни
призвели до заподіяння позивачеві
прямих збитків, відшкодування яких має
здійснюватися за рахунок винних
матеріально-відповідальних осіб, суд
вважає неправомірним п. 5 вимоги щодо
зобов'язання стягнути шкоду в сумі 45159,80
грн. з працівників.

Згідно п. 6 вимоги відповідачем
встановлено, що працівникам Філії
«Дніпродзержинська ГЕС» за 2011-2013 зайво
нарахована та виплачена доплата за
виконання обов'язків тимчасово
відсутнього працівника на загальну
суму 20 828,46 грн. Як наслідок, філією на
суму зайво нарахованої зарплати
неправомірно перераховано єдиний
соціальний внесок на загальну суму 7
719,03 грн., внаслідок чого позивачу
завдано шкоди в сумі 28547,49 грн.

Суд відхиляє зазначені доводи
відповідача, враховуючи наступне.

Так, в даному випадку контролюючим
органом залишено поза увагою той факт,
що обмеження, передбачене п. 15 Додатку
№ 5/1 Колективного договору на 2013-2015
роки, стосовно нарахування доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутнього працівника керівникам
філій, їх заступникам та помічникам,
керівникам структурних підрозділів,
відділів, цехів, служб та їх
заступникам, на яке посилаються
перевіряючі, не зазначене у
Колективному договорі на 2010-2012 роки.

Оскільки за аналогією дії в часі
нормативно-правових актів, дія
положень Колективного договору на
2013-2015 не може розповсюджуватись на
правовідносини, що виникли в 2011 році, п.
6 вимоги підлягає визнанню
протиправним та скасуванню як
необґрунтований.

При цьому, ст. 105 Кодексу законів про
працю України передбачено, що
працівникам, які виконують на тому
самому підприємстві нарівні зі своєю
основною роботою, обумовленою трудовим
договором, додаткову роботу за іншою
професією (посадою) або обов'язки
тимчасово відсутнього працівника,
звільнення від своєї основної роботи,
провадиться доплата за суміщення
професій (посад) або виконання
обов'язків тимчасово відсутнього
працівника. Розміри такої доплати
встановлюються на умовах, передбачених
у колективному договорі.

За таких обставин, позовні вимоги в
зазначеній частині є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно доводів, викладених в п. 7
вимоги, судом встановлено наступне.

Відповідач зазначає, що позивачем
проведено зайве нарахування та виплата
заробітної плати зовнішньому
суміснику за невідпрацьований час на
загальну суму 4889,27 грн. і, як наслідок,
філією на суму зайво нарахованої
зарплати сумісникам зайво
перераховано єдиний соціальний внесок
на загальну суму 1811,96 грн. (2011), з
урахуванням чого позивачу завдано
шкоди на загальну суму 6701,23 грн.

Суд відхиляє зазначені доводи
відповідача, враховуючи наступне.

Як зазначив представник позивача,
фактично в табелях філії
«Дніпродзержинська ГЕС»
робітнику-суміснику проставлялись та
оплачувались 4-рьох часові робочі дні, а
не 8-ми часові, як це зазначено в Акті
ревізії.

Згідно ст. 1021 Кодексу законі про працю
України, ст. 19 Закону України «Про
оплату праці» та п. 5 Положення про
умови роботи за сумісництвом
працівників державних підприємств,
установ, організацій», затвердженого
спільним наказом Мінпраці, Мін'юсту і
Мінфіну від 28.06.93 № 43 оплата праці
сумісників провадиться за фактично
виконану роботу. Фактично виконана
робота відображається в табелях обліку
робочого часу, які і є підставою
нарахування заробітної плати
сумісникам. Незалежно від отримуваної
працівником заробітної плати за
основним місцем роботи, за
сумісництвом йому встановлюється
оплата відповідно до цієї посади
(професії), у т.ч. надбавки, доплати,
матеріальна допомога, якщо їх
передбачено умовами оплати праці за
цією посадою (професією) в трудовому
договорі.

Суд приймає до уваги те, що
«Дніпродзержинська ГЕС» належить до
об'єктів з обмеженим доступом.
Відповідачем не заперечується, що на
підприємстві існує спеціальний режим
пропуску працюючих через
контрольно-перепускний пункт у
відповідності до Положення про ВВО та
Наказу № 480 від 08.10.2007 Міністерства
енергетики, затвердженого
Міністерством юстиції України 12.11.2007 за
№ 1262/14529, у зв'язку з чим ведеться облік
всіх працюючих та їх фіксація на
контрольно-пропускному пункті та
одночасно в бюро перепусток.

Таким чином, явка ОСОБА_4 на роботу
фіксувалась у журналі проходження на
контрольно-пропускному пункті та в
журналі обліку перепусток, а
табелювання працівника проводилось за
фактичним проходженням
контрольно-пропускного пункту,
оскільки зазначена обставина підлягає
суворому обліку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що нарахування та виплата
заробітної плати зовнішньому
суміснику ОСОБА_4 здійснена з
дотримання вимог чинного
законодавства, а висновки відповідача
про нанесення позивачу матеріальної
шкоди (збитків) на суму 6 701,23 грн. не
відповідають дійсності.

Надаючи правову оцінку правомірності
п. 8 вимоги, суд зазначає наступне.

В даному випадку відповідач
посилається на те, що позивачем
безпідставно нарахована та виплачена
доплата за збільшення обсягу
виконуваних робіт (за виконання
додаткових обов'язків за основними
посадами, не передбачених посадовими
інструкціями) керівникам структурних
підрозділів, відділів, цехів, служб
Каховської ГЕС на суму 3 982,03 грн.,
внаслідок чого, зайво нараховано та
перераховано єдиний соціальний внесок
на суму 1 475,74 грн.

Суд відхиляє зазначені доводи
відповідача, враховуючи наступне.

Згідно п. 8 розділу «Оплата праці»
Колективного договору на 2010-2012, доплата
за збільшення обсягу робіт або за
розширювання зони обслуговування
встановлюється працівнику до 30%
посадового (місячного) окладу у межах
економії за умови не доукомплектування
персоналу проти нормативної
чисельності працівників.

Розрахункова нормативна чисельність
працівників філії «Каховська ГЕС» в 2011
складала 255 чол. (лист «НДЦ і ВЦ
«Укренергопраці» Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
№11-06/97 від 30.05.2011). В той же час, фактична
чисельність працівників філії станом
на 01.01.2011 - 233 чол.

Тобто, різниця між нормативною та
фактичною чисельністю працівників
становить - 22 працівника.

У Колективному договорі на 2010-2012 роки
не передбачено обмежень на доплату за
збільшений обсяг робіт керівникам
підрозділів.

Згідно п. 7 Закону України «Про
Колективні договори» підприємство
може передбачати додаткові пільги
порівняно з чинним законодавством в
межах фінансових можливостей.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що доплата за збільшений
обсяг робіт працівникам здійснена
позивачем з дотримання вимог чинного
законодавства, внаслідок чого висновки
відповідача про нанесення
матеріальної шкоди (збитків) в сумі

5 457,77 грн. є необґрунтованими.

В основу п. 9 вимоги покладені
твердження ревізорів про те, що в 2011-2013
для вперше прийнятих на роботу
працівників команди відомчої
воєнізованої охорони позивачем
неправомірно щомісячно нараховувалась
та виплачувалась премія до закінчення
випробувального терміну, що призвело
до матеріальної шкоди в сумі 23 635,70 грн.

Однак, відповідачем не прийнято до
уваги того, що працівникам, які вперше
були прийняті на роботу, премія за
перший місяць роботи нараховувалась та
виплачувалась на підставі Положення
про преміювання та на підставі
Класифікатора показників оцінки
якості роботи керівників,
професіоналів, фахівців та робітників
ПАТ «Укргідроенерго», згідно Додатку №
5/5 до Колективного договору, який є
невід'ємною частиною Колективного
договору.

В Додатку № 5/5 до Колективного договору
зазначено, що премія працівникам за
перший місяць роботи може бути
виплачена за рішенням керівництва
підприємства після здачі екзаменів по
ПТЕ та ПТБ.

Відповідачем не спростовано доводів
позивача з приводу того, що премія
нараховувалась та виплачувалась
працівникам після здачі іспитів та
заліків, на підставі службових записок
керівників структурних підрозділів.

Здача іспитів і заліків
підтверджується відповідними актами,
які наявні в матеріалах справи.

За таких обставин доводи відповідача
про нанесення позивачу матеріальної
шкоди (збитків) в сумі 23 635,70 грн. є
безпідставними та такими, що
підлягають відхиленню.

З приводу неправомірного, на думку
відповідача, нараховування та виплати
позивачем інженеру другої категорії
Каховської ГЕС ОСОБА_5 надбавки за
знання та використання в роботі
іноземної мови протягом січня -
листопада 2011, за відсутності у
вказаного працівника документа про
відповідну освіту, як то зазначено в п.
10 Вимоги, суд зазначає наступне.

Надбавка за знання та використання в
роботі іноземної мови виплачувалась
працівнику у 2011 відповідно до положень
Колективного договору на 2010-2012. При
вирішення спору по суті заявлених
позовних вимог суд приймає до уваги те,
що ані Колективним договором, ані
Галузевою Угодою на 2011-2013 не
передбачалась наявність у працівника,
якому встановлено доплату, відповідної
освіти та експертної оцінки Рівня
знань мови.

Як зазначив представник позивача,
обґрунтованість встановлення
працівнику надбавки та здатність
працівника проводити переклади
підтверджується перекладами великого
обсягу технічної документації та схем
по обладнанню автоматичної системи
управління станції філії «Каховська
ГЕС» (агрегатний та загальностанційний
рівні управління). При цьому, наявність
обсягу робіт та оформлена документація
була надана перевіряючим, що
відповідачем у вимозі не
заперечується.

01 жовтня 2011 до Колективного договору
були внесені зміни, згідно яких
встановлення надбавки за знання та
використання в роботі іноземної мови
здійснюється за наступних умов:
проведення експертної оцінка рівня
знань іноземної мови; наявність
документа про відповідну освіту;
обґрунтування необхідності
встановлення надбавки.

Працівник, якому виплачувалась
надбавка, був попереджений про зміну
умов праці згідно вимог діючого
законодавства і після 2-х місяців після
попередження - 01 грудня 2011 надбавка
була знята відповідно до наказу № 94-к
від 01.12.11.

Враховуючи вищенаведене, нарахування
та виплата інженеру другої категорії
Каховської ГЕС ОСОБА_5 надбавки за
знання та використання в роботі
іноземної мови протягом січня -
листопада 2011 здійснена позивачем з
дотримання вимог діючого
законодавства, внаслідок чого доводи
відповідача про нанесення
матеріальної шкоди (збитків) на суму
987,86 грн. є необґрунтованими.

Твердження відповідача, викладені в п.
11 Вимоги, з приводу нанесення позивачу
матеріальної шкоди в сумі 75 881,14 грн.,
внаслідок здійснення позивачем
незаконного нарахування та виплати
доплат за виконання збільшеного обсягу
робіт працівникам Філії «Кременчуцька
ГЕС» за 2011 на загальну суму 55 419,36 грн. та
нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 20 461,78 грн.,
підлягають відхиленню, враховуючи
наступне.

Абзацом 2 ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» визначено, що додаткова
заробітна плата - це винагорода за
працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством, премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

Згідно штатного розпису друкарки 1
категорії Кременчуцької ГЕС, остання,
окрім обов'язків, передбачених
Довідником кваліфікаційних
характеристик професій працівників
(випуск 1), зобов'язана виконувати
роботу з ведення табельного обліку та
виконання секретарських функцій, які
не входять до її посадових обов'язків,
внаслідок чого судом дійсно вбачається
виконання друкаркою Кременчуцької ГЕС
праці понад установлені норми, як то
передбачено абз. 2 ст. 2 Закону України
«Про оплату праці».

При цьому, як зазначив позивач та не
заперечено відповідачем, постановою
про відмову в порушенні кримінальної
справи від 09.08.11 було відмовлено в
порушені кримінально справи, в тому
числі стосовно незаконного
нарахування та виплати доплат за
виконання збільшеного обсягу робіт
працівникам Філії в кількості 8 осіб,
відповідно до попередньої перевірки за
2008- 2010.

Враховуючи зазначене, нарахування та
виплата доплат за виконання
збільшеного обсягу робіт працівникам
Філії «Кременчуцька ГЕС» здійснено
позивачем з дотримання вимог діючого
законодавства, внаслідок чого висновки
відповідача про нанесення
матеріальної шкоди (збитків) на суму 75
881,14 грн. є безпідставними.

В основу п. 12 Вимоги покладені
твердження ревізорів про те, що в
перевіряємому періоді позивачем,
наслідок порушення вимог п. 15 Постанови
Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 № 1145,
необґрунтовано встановлена та
виплачена доплата за збільшений обсяг
робіт керуючому готелю «Взморье»
ОСОБА_6 за 2013, внаслідок чого
підприємству завдано шкоду (збитків) на
загальну суму 42239,59 грн.

Суд відхиляє зазначені доводи
контролюючого органу, враховуючи
наступне.

Застосування норм Постанови Ради
Міністрів СРСР № 1145 від 04.02.81, що
обмежують права підприємств з питань
встановлення доплат за збільшений
обсяг робіт, врегульовані постановою
Верховної Ради України «Про порядок
тимчасової дії на території України
окремих актів законодавства Союзу РСР»
від 12.09.91 № 1545-ХІІ, якою встановлено, що
до прийняття відповідних актів
законодавства України на території
республіки, застосовуються акти
законодавства СРСР з питань, не
врегульованих законодавством України,
за умови, що вони не суперечать
Конституції України і законам України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про оплату праці» форми і системи
оплати праці, норми праці, розцінки,
тарифні сітки, схеми посадових окладів,
умови запровадження та розміри
надбавок, доплат, премій, винагород та
інших заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами у колективному
договорі з дотриманням норм і гарантій,
передбачених законодавством,
генеральною, галузевими
(міжгалузевими) і територіальними
угодами.

Статтею 18 Кодексу законів про працю
України встановлено, що положення
колективного договору поширюються на
всіх працівників підприємства,
установи, організації, незалежно від
того, чи є вони членами професійної
спілки, і є обов'язковими як для
власника або уповноваженого ним
органу, так і для працівників
підприємства, установи, організації.

За таких обставин, положення Постанови
Ради Міністрів СРСР № 1145 від 04.02.81, що
обмежують права підприємств з питань
встановлення доплат за збільшений
обсяг робіт, суперечать нормам Кодексу
законів про працю України та Закону
України «Про оплату праці», внаслідок
чого позивач мав право самостійно
визначати в колективному договорі
перелік та умови встановлення, порядок
нарахування, надбавок, доплат, що
виплачуються працівникам.

Колективним договором позивача
передбачено встановлення доплати за
розширення зони обслуговування або
збільшення обсягу виконуваних робіт та
визначені умови її встановлення.

Враховуючи зазначене, посилання
відповідача на порушення позивачем
положень Постанови Ради Міністрів СРСР
№ 1145 від 04.02.81 є помилковими, а вимога в
цій частині підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку правомірності
п. 13 Вимоги, суд зазначає наступне.

Так, в зазначеному пункті вимоги
позивача зобов'язано забезпечити
дотримання вимог Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» в частині
створення визначеної кількості
робочих місць для працевлаштування
інвалідів з метою уникнення додаткових
витрат на сплату штрафних санкцій за
порушення зазначеного закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 зазначеного вище
Закону порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 № 550,
визначено, що виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку, якщо вжитими
в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Згідно із п. 49 Порядку у разі коли діями
чи бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Отже, встановивши, що державному
підприємству завдано шкоду, орган
фінансового контролю ставить вимоги
перед керівником об'єкта контролю та
органом його управління щодо
пред'явлення цивільних позовів до
винних осіб.

Крім того, п. 50 Порядку встановлено, що
за результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав органи служби
вживають заходів для забезпечення:
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю; звернення до суду в інтересах
держави щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів, а також стягнення у дохід
держави коштів, одержаних за
незаконними договорами, без
встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із ст. 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Із змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що
відповідач здійснює фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності. Відповідний контроль
здійснюється шляхом проведення
ревізії. У випадку встановлення
порушень законодавства, відповідач має
право пред'являти письмову вимогу щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства.

Між тим, зміст вимоги відповідача
повинен узгоджуватися з приписами
чинного законодавства, що, зокрема,
означає те, що вимога повинна містити
вичерпну вказівку підконтрольному
суб'єкту щодо вчинення дій, які
відповідно до норм законодавства
будуть направлені на усунення
порушених вимог закону.

Дослідивши п. 13 вимоги, що пред'явлена
позивачу, суд прийшов до висновку, що
він прийнятий з порушенням вказаних
вимог законодавства.

Так, зміст зазначеного пункту вимоги
вказує на те, що відповідач зобов'язує
позивача вчинити певні дії для
усунення виявлених порушень шляхом
забезпечення дотримання Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні». Між
тим, відповідач не вказує на те, якою
саме нормою закону (підзаконного акту)
передбачено відновлення порушених
вимог законодавства саме в такий
спосіб.

Крім того, суд зазначає, що вищевказані
норми чинного законодавства надають
фінансовій інспекції повноваження
ставити перед підконтрольними
суб'єктами не будь-які загальні вимоги,
які на її думку усунуть виявлені
порушення, а лише ті, що прямо
передбачені законом.

Між тим, зобов'язуючи позивача
дотримуватись положень Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», відповідач
наведеного не врахував та безпідставно
зобов'язав позивача виконувати приписи
закону, які і так обов'язкові для нього
в силу прямої вказівки закону,
внаслідок чого п. 13 вимоги також
підлягає визнанню протиправним і
скасуванню.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 17.04.2014 № К/800/51641/13.

За аналогічних підстав підлягають
визнанню протиправними та скасуванню
п.п. 1, 2, 24, 27, 38 вимоги, адже в зазначених
пунктах відповідач ставить питання
перед позивачем про необхідність
дотримання чинного законодавства,
посилення контролю за дотриманням
законодавства, однак не вказує на
конкретних винних у вчиненні
правопорушень осіб та не посилається
на норми закону (підзаконного акту),
якими передбачено саме такий спосіб
відновлення порушених вимог
законодавства.

Стосовно п. 14 вимоги, судом встановлено
наступне.

Відповідач зазначає, що внаслідок не
визначення умовами Договору про
надання послуг від 05.07.2011 № 93 кількості
операцій та послідовності
вантажно-розвантажувальних робіт 4-х
лопатив, не визначенням зобов'язання
Каховської ГЕС по постачанню
автотранспорту на майданчик ПАТ
«Укргідромех» на 8-9 липня 2011, не
дотримання умов договору щодо твердої
ціни (її не збільшення протягом строку
дії договору) та недотримання
Каховською ГЕС строків (не подання
своєчасної заявки) по постачанню
автотранспорту, визначених Договором
перевезення вантажу від 06.07.2011 № 4,
Каховською ГЕС безпідставно укладено з
ПАТ «Укргідромех» додаткову угоду № 1
до Договору № 93 від 05.07.2011 на збільшення
вартості вантажно-розвантажувальних
робіт на суму 2 950,00 грн.

Суд відхиляє зазначені доводи
відповідача, враховуючи наступне.

На підставі вищезазначеного договору
про надання послуг від 05.07.2011 № 93, у ПАТ
«Укргідромех» виникло зобов'язання за
завданням ПАТ «Укргідроенерго» та у
встановлені цим договором строки
надати послуги з виконання робіт по
вантажно-розвантажувальним роботам 4-х
лопатив.

Склад, обсяги, види та ціна послуг
визначені за взаємною згодою сторін та
вказані у протоколі узгодження ціни,
який є додатком 1 до цього договору і є
його невід'ємною частиною.

Дійсно, відповідно до п. 2.1
вищезазначеного договору, ціна
договору визначена у Протоколі
узгодження ціни та не може бути
збільшена протягом строку дії цього
договору.

Ціна договору становить 9000,0 грн.

Відповідно до Додаткової угоди до
договору від 21.07.2011 ціну договору
скориговано на рівні 11950 грн.

Підставою для збільшення вартості
робіт стала обставина несвоєчасної
поставки транспорту позивачем.

Разом з тим, в акті перевірки суб'єктом
владних повноважень не надано належної
оцінки обставинам, за яких позивач був
позбавлений можливості вчасно
поставити транспорт (наприклад поломка
автомобіля), тобто не досліджено
суб'єктивної сторони правопорушення,
внаслідок чого доводи про неправомірне
завищення вартості робіт на 2950 грн. є
передчасними та необґрунтованими
належними доказами.

До того ж, договір про надання послуг не
підпадає під сферу державного
регулювання, внаслідок чого неможливо
говорити про протиправність не
зазначення в договорі тих чи інших
положень, які на думку контролюючого
органу є обов'язковими.

В основу п. 15 Вимоги покладені
твердження ревізорів про те, що
оскільки ВАТ «Миколаївський ЕТЦ» в
перевіряємому періоді не мало
відповідного дозволу на виконання
робіт підвищеної небезпеки, тобто не
мало підстав проводити оцінку
відповідності Каховської ГЕС вимогам
законів та інших нормативно-правових
актів з охорони праці та промислової
безпеки та, відповідно, не мало
законних підстав надавати експертний
висновок № 48/1.04.26.197.11 від 28.10.2011, то
розрахунки за такий висновок в сумі
6324,38 грн., здійснені позивачем, є
неправомірними.

Суд відхиляє такі доводи суб'єкта
владних повноважень, вмотивовуючи це
наступним.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 № 1107 затверджено Порядок
видачі дозволів на виконання робіт
підвищеної небезпеки та на
експлуатацію (застосування) машин,
механізмів, устатковання підвищеної
небезпеки. Даний Порядок визначає
процедуру видачі або відмови у видачі,
переоформлення, видачі дублікатів,
анулювання Держгірпромнаглядом та
його територіальними органами
дозволів на виконання робіт підвищеної
небезпеки та на експлуатацію
(застосування) машин, механізмів,
устатковання підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 2 Порядку дія цього
Порядку не поширюється на державні
аварійно-рятувальні служби та їх
формування, які в установленому
порядку пройшли атестацію, а також на
органи військового управління,
військові частини, військові навчальні
заклади, установи та організації
Збройних Сил, інші військові
формування, які утворені відповідно до
законів та в яких до виконання робіт
підвищеної небезпеки та/або
експлуатації (застосування) машин,
механізмів, устатковання підвищеної
небезпеки не залучаються наймані
працівники.

Оскільки ВАТ «Миколаївський ЕТЦ» не
значиться в переліку суб'єктів
господарювання, на яких дія Порядку не
розповсюджується, суд вважає за
необхідне дослідити питання
необхідності отримання ВАТ
«Миколаївський ЕТЦ» дозволу на
проведення оцінки відповідності
Каховської ГЕС вимогами
нормативно-правових актів у сфері
охорони праці і промислової безпеки.

У відповідності до Додатку 2 до Порядку
№ 1107 від 26.10.2011 до робіт підвищеної
небезпеки відносяться: 1. Технічний
огляд, випробування, експертне
обстеження, технічне діагностування
машин, механізмів, устатковання
підвищеної небезпеки, що зазначені у
додатку 3 до Порядку видачі дозволів на
виконання робіт підвищеної небезпеки
та на експлуатацію (застосування)
машин, механізмів, устатковання
підвищеної небезпеки та пункті 1
додатку 7 до такого Порядку; 2. Монтаж,
демонтаж, налагодження, ремонт,
технічне обслуговування,
реконструкція машин, механізмів,
устатковання підвищеної небезпеки, що
зазначені у додатку 3 до Порядку видачі
дозволів на виконання робіт підвищеної
небезпеки та на експлуатацію
(застосування) машин, механізмів,
устатковання підвищеної небезпеки; 3.
Виробництво, переробка, розподіл та
застосування шкідливих небезпечних
речовин 1, 2 і 3 класу небезпеки, а також
аміаку, водню та продуктів розділення
повітря; 4. Вибухові роботи та роботи,
пов'язані з використанням енергії
вибуху; 5. Утилізація зброї, звичайних
видів боєприпасів та виробів ракетної
техніки; 6. Газонебезпечні роботи та
роботи у вибухопожежонебезпечних
зонах; 7. Переробка нафти, вуглеводневих
газів і конденсату; 8. Спорудження
магістральних газопроводів,
нафтопроводів і продуктопроводів
(нафтопродуктопроводів,
аміакопроводів, етиленопроводів тощо),
систем газопостачання природним та
зрідженим газом; 9. Роботи з вироблення
агломерату, коксу, розплавів чорних і
кольорових металів та сплавів на
основі таких металів, заготовок для
прокатного виробництва, готового
прокату, металевих труб і феросплавів;
10. Буріння, експлуатація та капітальний
ремонт свердловин під час геологічного
вивчення і розробки родовищ корисних
копалин; 11. Зберігання балонів,
контейнерів, цистерн та інших ємностей
із стисненим, зрідженим, отруйним,
вибухонебезпечним та інертним газом,
їх заповнення, спорожнення і ремонт; 12.
Роботи в діючих електроустановках
напругою понад 1000 В та в зонах дії
струму високої частоти; 13. Підземні та
відкриті гірничі роботи; 14.
Маркшейдерські роботи; 15. Роботи в
колодязях, шурфах, траншеях,
котлованах, бункерах, камерах,
колекторах, замкнутому просторі
(ємностях, боксах, топках,
трубопроводах); 16. Земляні роботи, що
виконуються на глибині понад 2 метри
або в зоні розташування підземних
комунікацій чи під водою; 17. Водолазні
роботи; 18. Роботи верхолазні та
скелелазні, що виконуються на висоті 5
метрів і більше над поверхнею ґрунту, з
перекриття або робочого настилу, та
роботи, що виконуються за допомогою
підйомних і підвісних колисок,
механічних підіймачів та будівельних
підйомників; 19. Зведення, монтаж і
демонтаж будинків, споруд, зміцнення їх
аварійних частин, електропрогрівання
бетону та електророзморожування
ґрунтів; 20. Будівництво, ремонт,
експлуатація та ліквідація підземних
споруд, не пов'язаних з видобутком
корисних копалин; 21. Лісосічні роботи,
трелювання, транспортування та сплав
лісу; 22. Роботи із збагачування
корисних копалин; 23. Зварювальні,
газополум'яні, наплавні роботи; 24.
Обстеження, ремонт та чищення димарів,
повітропроводів; 25. Роботи із
збереження та переробки зерна; 26.
Звалювання та розпилювання блоків
природного каменю.

Даний перелік з 26 позицій є вичерпним.

Оскільки роботи з проведення оцінки
відповідності Каховської ГЕС вимогам
законів та інших нормативно-правових
актів з охорони праці і промислової
безпеки не підпадають під жодну з 26
позицій переліку робіт підвищеної
небезпеки, то доводи відповідача,
викладені в п. 15 вимоги є
неправомірними.

До того ж, як зазначив позивач, на
підставі висновку експертизи,
зробленого ВАТ «Миколаївський ЕТЦ»,
Держгірпромнаглядом України філії
«Каховська ГЕС» був виданий
відповідний дозвіл, внаслідок чого
перерахування коштів за такий висновок
в сумі 6324,38 грн. є цілком правомірним.

Стосовно нанесення позивачу
матеріальної шкоди (збитків) в сумі 36218
грн., внаслідок перерахування
зазначеної суми коштів ПФ «Голіаф» за
технічний огляд 6 кранів, який фактично
не проводився, про що зазначено в п. 16
Вимоги, суд зазначає наступне.

Так, в даному випадку позиція суб'єкта
владних повноважень ґрунтується
виключно на тому, що оскільки під час
проведення зустрічної звірки ПФ
«Голіаф» зазначеним суб'єктом
господарювання не надано доказів
відрядження працівників до Каховської
ГЕС з метою проведення огляду кранів,
то господарської операції фактично не
було.

Проте, як зазначив представник
позивача, ревізорам відповідача під
час проведення перевірки були надані
всі документи, що підтверджують
виконання сторонами зобов'язань за
договором від 27.05.2011 № 73/11 (технічна
документація, висновки, відмітки, які
підтверджують технічний огляд
обладнання на території філії
«Каховська ГЕС» персоналом приватної
фірми «Голіаф», акти виконаних робіт).

При цьому, акт ревізії зауважень до
наданих саме позивачем первинних
документів в собі не містить.

Крім того, суд приймає до уваги те, що
Держгірпромнагляд у Херсонській
області з 06 по 16 серпня 2013 проводив на
філії «Каховська ГЕС» планову
оперативну перевірку, за результатами
якої не виявлено порушень в частині
технічного огляду обладнання та
експертних обстежень.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
висновки відповідача про нанесення
позивачу матеріальної шкоди (збитків)
на суму 36 218,0 грн. необґрунтованими.

З аналогічних підстав підлягають
відхиленню доводи контролюючого
органу, викладені в п.п. 17, 18, 19, 20, 22
Вимоги, адже самі по собі результати
зустрічних звірок/неможливості
проведення зустрічної звірки
контрагентів позивача не можуть бути
виключно-достатнім доказом
неправомірної поведінки ПАТ
«Укргідроенерго», за умови відсутності
обґрунтованих претензій до первинних
документів, що надані позивачем до
перевірки.

В основу п. 21 Вимоги покладені
твердження ревізорів про те, що за
договором між Каховською ГЕС та ПП «ПФ
«Тодор» в галузі захисту інформації
від 25.05.2012 № 42/7-2012, позивачем
безпідставно оплачено завищену
вартість персонального комп'ютера, що
призвело до завдання матеріальної
шкоди (збитків) філії на суму 1 301,00 грн.

Суть матеріальної шкоди полягає в тому,
що проаналізувавши ланцюг постачання
спірного комп'ютера, відповідачем
встановлено, що даний електронний
пристрій був придбаний безпосереднім
контрагентом (постачальником) позивача
у третьої особи на 1301 грн. дешевше, ніж в
подальшому реалізований позивачу.

Втім, зазначені обставини не можуть
бути належними підставами для
зобов'язання позивача стягнути з
постачальника кошти в сумі 1301 грн., адже
на думку посадових осіб контролюючого
органу, позивач зобов'язаний укладати
договори купівлі-продажу, або
постачання (комп'ютерів), виключно з
виробниками продукції за найнижчою
ціною. Враховуючи те, що а ні Цивільний
кодекс України, а ні Господарський
кодекс України не зобов'язують
позивача, в даному конкретному випадку,
заключати договори з конкретними
суб'єктами господарювання, доводи
контролюючого органу про придбання
комп'ютера на 1301 грн. дорожче від його
реальної ціни є необґрунтованими. Крім
того, суд звертає увагу на те, що
безпосередньо вартість комп'ютера
випливає з його технічних
характеристик.

Стосовно доводів відповідача,
викладених в п. 23 вимоги, з приводу
зобов'язання позивача відшкодування
матеріальну шкоду (збитки) в сумі 1782
грн. в порядку та розмірі,
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України, що нанесена
Філії «Кременчуцька ГЕС» внаслідок
бездіяльності посадових осіб в частині
організації і проведення претензійно
позовної роботи по погашенню
дебіторської заборгованості, суд
зазначає наступне.

Положеннями ст. 130 Кодексу законів про
працю України передбачено, що
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

На працівників не може бути покладена
відповідальність за шкоду, яка
відноситься до категорії нормального
виробничо-господарського риску, а
також за не одержані підприємством,
установою, організацією прибутки і за
шкоду, заподіяну працівником, що
перебував в стані крайньої
необхідності.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992
«Про судову практику в справах про
відшкодування шкоди, заподіяної
підприємствам, установам, організаціям
їх працівниками» за правилами ст. 132
КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації при виконанні
трудових обов'язків, працівники, з вини
яких її заподіяно, несуть матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середнього місячного заробітку, крім
випадків, коли законодавством вона
передбачена у більшому, ніж цей
заробіток, розмірі. Якщо межі
матеріальної відповідальності були
визначені в укладеному з працівником
контракті, вона покладається на нього
відповідно до умов контракту.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема,
слід розуміти втрату, погіршення або
зниження цінності майна, необхідність
для підприємства, установи,
організації провести затрати на
відновлення, придбання майна чи інших
цінностей або провести зайві, тобто
викликані внаслідок порушення
працівником трудових обов'язків,
грошові виплати. Згідно зі ст. 130 КЗпП
не одержані або списані в доход держави
прибутки з підстав, пов'язаних з
неналежним виконанням працівником
трудових обов'язків (так само як і інші
неодержані прибутки) не можуть
включатися до шкоди, яка підлягає
відшкодуванню.

Оскільки відповідачем, в даному
випадку, не доведено з посиланням на
належні докази того, що виявлені
порушення фінансової дисципліни
призвели до заподіяння позивачеві
прямих збитків, відшкодування яких має
здійснюватися за рахунок винних
матеріально-відповідальних осіб, суд
вважає неправомірним п. 23 вимоги щодо
зобов'язання стягнення шкоди в сумі 1782
грн. з працівників.

Доводи відповідача, викладені в п. 25
вимоги підлягають відхиленню,
враховуючи наступне.

Відповідач зазначає, що в порушення п.
4.6 договору від 03.05.2012 № 1/12 позивачем
компенсовано вартість витрат на
послуги служб та організацій в
загальній сумі 84 000 грн. (включено до
вартості робіт за етапами № 2 та № 4
договору від 03.05.2012 № 1/12), в той час як на
момент завершення виконання послуг за
відповідними етапами з боку
Запорізького НДІ землеустрою,
проведення цих витрат документального
не підтверджено.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що ДП «Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» (далі - Інститут)
на підставі договору від 03.05.2012 № 1/12
надано філії «Дніпровська ГЕС» ПАТ
«Укргідроенерго» послуги з оформлення
правовстановлюючих документів та
реєстрації права постійного
користування земельною ділянкою під
об'єктами нерухомості філії
«Дніпровська ГЕС» ПАТ
«Укргідроенерго» на загальну суму 478
903,33 грн.

До вартості послуг за договором від
03.05.2012 №1/12 включено, зокрема, витрати на
оплату послуг служб та організацій в
загальній сумі 84 000 грн., а саме: за
кошторисом 4.2 (етап № 2 договору) -
витрати на узгодження зі службами
міста зйомки, отримання витягу з
містобудівного кадастру по «червоним
лініям» та генплану міста - 50 000 грн.
(крім того ПДВ 10 000 грн.); за кошторисом 4.4
(етап № 4 договору) - витрати на
узгодження проекту землеустрою - 20 000
грн. (крім того ПДВ 4 000 грн.).

Документами, що свідчать про залучення
до проведення робіт з узгодження зі
службами міста зйомки, отримання
витягу з містобудівного кадастру по
«червоним лініям», генплану міста і
робіт з узгодження проекту землеустрою
субпідрядника ПП «АРГО-85» є: лист
директора Інституту на адресу філії
«Дніпровська ГЕС» щодо погодження
залучення субпідрядника, відповідь
філії «Дніпровська ГЕС» на вказаний
лист, договір між ДП «Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» і ПП «АРГО-85 від
03.07.2012, акти здачі прийняття-робіт між
ДП «Запорізький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» та ПП
«АРГО-85» № 1 від 15.11.12, № 2 від 14.03.2013, № 3
від 28.06.2013.

Суд приймає зазначені документи як
належні докази правомірності
віднесення до витрат суми в розмірі 84000
грн., адже як видно з акта перевірки (а.с.
205 Том І) доводи контролюючого органу
ґрунтуються виключно на результатах
зустрічної звірки Інституту, при цьому
жодних зауважень до первинних
документів безпосередньо позивача акт
перевірки в собі не містить.

З приводу п. 26 Вимоги, судом встановлено
наступне.

Відповідно до даних бухгалтерського
обліку по рахунку № 10 «Основні засоби»
та інвентарної картки обліку основних
засобів, станом на 14.02.2014, за позивачем
обліковуються балка механічна
водозливної греблі, 16 затворів,
кабельна лінія зв'язку, кран козловий
греблі, підготовка ложа буферного
водосховища, станція з гідроприводом.

Суть спору в цій частині зводиться до
того, що оскільки вказані вище основні
засоби в кількості 21 одиниці загальною
балансовою вартістю 33665,6 тис. грн., крім
кабельної лінії зв'язку та затвора
греблі буферного водосховища,
територіально знаходяться поза межами
Філії, то вони не використовуються в
господарській діяльності товариства,
адже фактично перебувають на території
ГЕС-2 ПАТ «Дністровська ГАЕС», де
задіяні у виробничому процесі саме ГЕС
-2, а не ПАТ «Укргідроенерго».

З вимоги вбачається, що відповідач
зобов'язав позивача стягнути з ГЕС-2 ПАТ
«Дністровська ГАЕС» орендну плату в
сумі 169726,68 грн.

При цьому, факт відсутності будь-яких
договорів оренди зазначеного
обладнання між ПАТ «Укргідроенерго» і
ГЕС-2 ПАТ «Дніпровська ГАЕС» не вплинув
на суть вимоги.

Дані доводи та вимога позивача є
безпідставними та неправомірними,
враховуючи наступне.

Як зазначив представник позивача, а
зворотного відповідачем з посиланням
на належні докази не доведено, зважаючи
на специфіку використання гідроспоруд
Дністровського каскаду (Дністровська
ГЕС ПАТ «Укренерго, філія «Дирекція з
будівництва Дністровської ГАЕС ПАТ
«Укренерго», ГЕС-2 ПАТ «Дніпровська
ГАЕС»), буферний гідровузол (буферне
водосховище та водозливна гребля), а
також технологічне обладнання
водозливної греблі (балка механічна
водозливної греблі, затвори, кран
козловий греблі тощо),
використовується ПАТ «Укргідроенерго»
для вирівнювання нерівномірних піків
пропуску води Дністровською ГЕС-1 в
нижній б'єф з Дністровського
водосховища при добовому і тижневому
регулюванні потужності Дністровської
ГЕС, а також створення нижнього басейну
для Дністровської ГАЕС і виробітки
електроенергії.

Враховуючи зазначене, доводи
контролюючого органу про не
використання позивачем у власній
господарській діяльності 21 одиниці
основного засобу є безпідставними.

Стосовно не заключення позивачем з ПАТ
«Дніпровська ГАЕС» договорів оренди
основаних засобів, суд звертає увагу на
наступне.

Відповідно до абз. 16, 17 п. 2 ст. 4 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна», не можуть бути
об'єктами оренди акваторії портів,
гідрографічні споруди, захисні
гідроспоруди (греблі, дамби, вали, моли,
насипи) та системи сигналізації,
портові системи інженерної
інфраструктури і споруди зв'язку,
енерговодопостачання та
водовідведення, залізничні колії (до
першого розгалуження за межами
території порту), навчальний та
гідрографічний флоти, водосховища та
водогосподарські канали комплексного
призначення, міжгосподарські
меліоративні системи, гідротехнічні
захисні споруди (крім гідротехнічних
споруд рибогосподарської
технологічної водойми).

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що ПАТ «Укргідроенерго» в
перевіряємому періоді правомірно було
нараховано амортизацію на зазначені
вище основні засоби, адже останні
використовуються у господарській
діяльності товариства, а передача
зазначеного майна ПАТ «Дністровська
ГАЕС» за договором оренди законодавчо
заборонена.

В основу п. 28 вимоги покладені
твердження ревізорів про те, що за
договорами від 16.11.2006 № 3467, від 10.04.2007 №
3493 та від 05.11.2012 № 3799, укладеними
позивачем із ПАТ «Укргідропроект»,
було завищено вартість
проектно-вишукувальних робіт та робіт
з авторського нагляду на загальну суму
1574388,24 грн., що призвело до матеріальної
шкоди (збитків) в зазначеній сумі.

Суд відхиляє зазначені доводи
відповідача, враховуючи наступне.

Суть спору в цій частині зводиться до
того, що позивачем, починаючи з серпня
2012 (а.с. 266 том І) неправомірно, на думку
посадових осіб контролюючого органу,
підвищено рівень середньомісячної
заробітної плати з 2300 грн. до 3400 грн. при
обчисленні вартості
проектно-вишукувальних робіт.

З даними доводами відповідача суд не
погоджується, вмотивовуючи це
наступним.

Індекси визначення кошторисної
вартості проектно-вишукувальних робіт,
що наведені Держбудом України у
Додатку 4 до ДБНД. 1.1 -7-2000 та затверджені
наказом Мінрегіонбуду України 01.04.2008 №
297, враховують рівень середньомісячної
заробітної плати в розмірі 2300 грн. для
розряду складності робіт у будівництві
- 3,8.

Разом з тим, згідно листа Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 07.02.2012 № 7/15-1765 щодо
врахування при обчисленні вартості
проектно-вишукувальних робіт,
рекомендований з 01 січня 2012 рівень
заробітної плати становить 3400 грн. для
середнього розряду робіт 3,8.

У договорах, укладених між ПАТ
«Укргідропроект» та ПАТ
«Укргідроенерго» від 16.11.2006 № 3467, від
10.04.2007 № 3493 та від 05.11.2012 № 3799 в розділі
«Ціна договору та порядок розрахунків»
зазначено, що ціна робіт по Договору,
згідно розділу 4 ДБН Д. 1.1-7-2000 «Правила
визначення вартості
проектно-вишукувальних робіт для
будівництва, що здійснюється на
території України», є відкритою
динамічною ціною, що уточнюється ви
відповідних випадках.

Збільшення рівня заробітної плати за
вищевказаними договорами здійснено за
рекомендаціями Мінрегіонбуду України
на підставі листа від 07.02.2012 № 7/15-1765, що
цілком відповідає вимогам розділу 4 ДБН
Д.1.1-7-2000 та умовам договорів, а також не
суперечить п. 2.3, п. 2.5 ДБН Д.1.1-7-2000,
внаслідок чого доводи контролюючого
органу в цій частині є
необґрунтованими.

Крім того, матеріалами справи
спростовуються доводи контролюючого
органу про завищення вартості
будівельних робіт на загальну суму 9530,40
грн., що викладені в п. 29 Вимоги,
враховуючи наступне.

Сторонами не заперечується, що при
виконання робіт по договору № 2-04 від
14.08.2012 ТОВ «Буд-ВСВ» були виконані
наступні роботи: монтаж мультиплексора
FCD-155E/48R/6U/21E; пусконалагоджувальні
роботи ПІ-55-3, які включають
настроювання та програмування
мультиплексора FCD-155E/48R/6U/21E для передачі
потоків різного типу; виготовлення
мультиплексорного проводу CBL-G7Q3-28/Open в
залежності від конфігурацій станцій
ПАТ «Укргідроенерго» та ПАТ
«Уртелеком»; пуск FCD- 155E/48R/6U/21E
(відбувався окремо від CBL-G703-28/Оpen, а
потім разом.

В той же час, відповідачем з посиланням
на належні та допустимі докази не
доведено суду того, що при оплаті
зазначених пусконалагоджувальних
робіт позивачем неправомірно завищено
їх вартість на 4694,410 грн.

До того ж, Актом № 3-1 за березень 2013
вартість двох шаф для кінцевих
пристроїв розміром 600 мм х 600 мм
визначено розмірі 10196,00 грн. без ПДВ, що
відповідає договірній ціні по договору
№ 2-04 від14.08.2012 з ТОВ «Буд-ВСВ». Ціна є
твердою.

Згідно ДБН.Д. 1.1.-1-2000 п.3.3.8.
взаєморозрахунки проводяться на
підставі виконаних обсягів робіт та їх
вартості, визначеної в договірній ціни.

Вартість матеріальних ресурсів,
визначених в РП № 86-405/2012РП ТОВ
«Буд-ВСВ» на підставі договору від
01.11.2012 № 2-11 по локальним кошторисам №
2-1-1, № 2-1-2 та договірній ціни становить
(19022+303636)=322658 грн. без ПДВ.

Вартість матеріальних ресурсів за
актами виконаних робіт № 2-1, № 2-3, № 3-1,
№ 5-1 становить 289587 грн. без ПДВ.

Враховуючи вищенаведене, висновки
відповідача про нанесення
матеріальної шкоди (збитків) на суму 9
530,40 грн. є безпідставними.

З аналогічних підстав підлягають
відхиленню доводи контролюючого
органу, викладені в п. 30 Вимоги, адже
суб'єктом владних повноважень не
доведено з посиланням на належні та
допустимі докази того, що позивачем
зайво включено до витрат суму в розмірі
41 356,33 грн. по договору № 21Е від 25.09.2012 на
виконання робіт та вартість матеріалів
по актам ф. № КБ-2в (Акт № 1/12 за жовтень
2012, акт № 3/12 за грудень 2012, Акт № 2/08, Акт
№ 3/08, всього на суму 259923,24 грн.). При
цьому, зауважень до оформлення
первинних документів акт перевірки в
собі не містить.

Пункти 31 - 37 вимоги підлягають визнанню
протиправними та скасуванню з огляду
на наступне. Так, акт перевірки не
містить в собі жодних зауважень до
факту виконання робіт з: реконструкції
серверної; реконструкції приміщення
оператора СЗБ ГТС для філії
«Дніпродзержинська ГЕС»;
реконструкції обладнання філії
«Кременчуцька ГЕС» тощо. Не містить в
собі акт перевірки і зауважень з
приводу належності оформлення
первинних документів, на підставі яких
позивачем формувались витрати.

Оскільки з акта перевірки вбачається,
що посадовими особами контролюючого
органу, з однієї сторони, здійснено
детальний аналіз договорів та актів
виконаних робіт по взаємовідносинам
позивача з ТОВ
«Промтехреконструкція-Сервіс», ПАТ
«Дніпро-Спецгідромонтаж», ПАТ
«Дніпро-Спецгідроенергомонтаж», ВАТ
«Укрстальконструкція», ПАТ
«Укргідропроект», а з іншої сторони,
суб'єктом владних повноважень не
доведено з посиланням на належні та
допустимі докази (наприклад матеріали
експертиз) обставин безпідставного
завищення вартості виконаних робіт, то
посилання відповідача на завдання
позивачу збитків в сумі 3780304,60 грн. є
необґрунтованими, а вимога в цій
частині підлягає визнанню
протиправною та скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У відповідності до положень частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Укргідроенерго» задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними та
скасувати п.п. 1 - 38 вимоги від 30.05.2014 №
10-05-14-14/5009 Державної фінансової
інспекції у Київській області.

3. Судові витрати в сумі 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
присудити на користь ПАТ
«Укргідроенерго» () з
Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
К.М. Кобилянський