Справа № 813/3033/14
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2014 року
№ 813/3033/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Гулкевич І.З.
за участю секретаря Капустинської Н.М.
представників позивача Черниченка
представника відповідача Тістечко Ю.Я.
розглянувши у відкритому судовому з
асіданні в залі суду в місті Львові
справу за адміністративним позовом
Релігійної організації «Релігійний
центр свідків Єгови в Україні» до
Львівської митниці Міндоходів про
скасування картки відмови та
зобов»язання до вчинення дій,-
Релігійна організація «Релігійний
центр свідків Єгови в Україні»
звернулась до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Львівської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
зобов'язання про вчинення дій.
У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з мотивів,
зазначених у позовній заяві та
додаткових поясненнях. Ствердив,
зокрема, що імпортер не зобов'язаний
мати в наявності Сертифікат
відповідності або Декларацію про
відповідність у зв'язку з тим, що під
час переміщення через митний кордон
України не підлягає оцінці
відповідності продукція, яка ввозиться
враховуючи умову, що вона перетинає
кордон не для подальшої її реалізації,
як самостійно так і опосередковано..
Просить позов задовольнити.
Представник відповідача позов
заперечив з мотивів, зазначених у
запереченні. Ствердив, зокрема, що
згідно Постанови КМ України №436 від
21.05.2012 «Про затвердження переліку
товарів, на які встановлено обмеження
щодо переміщення через митний кордон
України» та Постанови КМ України від
14.05.2008 № 446 «Про затвердження Порядку
митного оформлення товарів, що
ввозяться на митну територію України
та підлягають обов'язковій
сертифікації в Україні, і визнання
такими, що втратили чинність, деяких
постанов Кабінету Міністрів України»
не передбачено митне оформлення даного
вантажу без Сертифіката відповідності.
Просить у задоволенні позову
Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши подані документи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
встановив наступні фактичні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи,
26.03.2014 року релігійною організацією
«Релігійний центр Свідків Єгови в
Україні» подано до митного оформлення
митну декларацію № 209150000/2014/000668. У
митному оформленні зазначеному
суб`єкту ЗЕД було відмовлено та
від 26.03.2014. Причиною виписання картки
відмови була відсутність сертифікату
відповідності чи декларації про
відповідність технічним регламентам
для товарів №№ 5; 6; 7 та 8 митної
декларації згідно Постанови КМ України
від 21.05.2012 « Про затвердження переліку
товарів, на які встановлено обмеження
щодо переміщення через митний кордон
України» та Постанови КМ України від
14.05.2008 № 446 «Про затвердження Порядку
митного оформлення товарів, що
ввозяться на митну територію України
та підлягають обов'язковій
сертифікації в Україні, і визнання
такими, що втратили чинність, деяких
постанов Кабінету Міністрів України».
Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Статтею 19 Закону України "Про свободу
совісті та релігійні організації "
передбачено, що Релігійні організації
у порядку, визначеному чинним
законодавством, мають право для
виконання своїх статутних завдань
засновувати видавничі, поліграфічні,
виробничі, реставраційно-будівельні,
сільськогосподарські та інші
підприємства, а також добродійні
заклади (притулки, інтернати, лікарні
тощо), які мають право юридичної особи.

Прибуток від виробничої діяльності та
інші доходи підприємств релігійних
організацій оподатковуються
відповідно до чинного законодавства в
порядку і розмірах, установлених для
підприємств громадських організацій.
Суми їх прибутку, які використовуються
в добродійних цілях, не
оподатковуються.

Згідно п.14.1.202 ст.14 Податкового Кодексу
України продаж (реалізація) товарів -
будь-які операції, що здійснюються
згідно з договорами купівлі-продажу,
міни, поставки та іншими
господарськими, цивільно-правовими
договорами, які передбачають передачу
прав власності на такі товари за плату
або компенсацію незалежно від строків
її надання, а також операції з
безоплатного надання товарів. Не
вважаються продажем товарів операції з
надання товарів у межах договорів
комісії (консигнації), поруки, схову
(відповідального зберігання),
доручення, довірчого управління,
оперативного лізингу (оренди), інших
цивільно-правових договорів, які не
передбачають передачі прав власності
на такі товари.

В поданій релігійною організацією
«Релігійний центр Свідків Єгови в
Україні» до митного оформлення - митна
декларація від 26.03.2014 року №209150000/2014/000668
в гр.1 зазначено "ІМ 40". Даний
класифікатор митних режимів
(затверджений Наказом Міністерства
фінансів України N 1011 від 20.09.2012) вказує
на митний режим Імпорт (випуск для
вільного обігу).

При здійсненні митного оформлення
товару у вищевказаній декларації
заявленій митному режимі "імпорт", що
свідчить про відсутність обмежень на
використання таких товарів позивачем в
подальшому. Наведене, зокрема,
підтверджується тим, що відповідно до
статті 74 Митного Кодексу України,
Імпорт (випуск для вільного обігу) - це
митний режим, відповідно до якого
іноземні товари після сплати всіх
митних платежів, встановлених законами
України на імпорт цих товарів, та
виконання усіх необхідних митних
формальностей випускаються для
вільного обігу на митній території
України.

Пунктом 6 ч.1 ст.4 Митного Кодексу
України передбачено, що вільний обіг -
обіг товарів, який здійснюється без
обмежень з боку органів доходів і
зборів України.

Відповідно до ч.3 ст.75 Митного Кодексу
України для поміщення товарів у митний
режим імпорту особа, на яку
покладається дотримання вимог митного
режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що
здійснює випуск товарів, документи на
такі товари;

2) сплатити митні платежі, якими
відповідно до законів України
обкладаються товари під час ввезення
на митну територію України в режимі
імпорту;

3) виконати встановлені відповідно до
закону вимоги щодо заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

П.п.14.1.61 ч.14.1 ст.14 Податкового Кодексу
України дано роз'яснення терміну
"заходи нетарифного регулювання":

1 - ліцензування і квотування
зовнішньоекономічних операцій;

2 - застосування спеціальних заходів
щодо імпорту товарів в Україну;

3 - процедура реєстрації
зовнішньоекономічних контрактів;

4 - процедура видачі ліцензій на право
імпорту, експорту - спирту, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів;

5 - дозвільна система служби
експортного контролю;

6 - сертифікація товарів, що ввозяться в
Україну;

7 - дозвільна система органів державної
влади, що здійснюють
санітарно-епідеміологічний,
ветеринарний, фітосанітарний,
екологічний та інші види контролю;

8 - реєстрація лікарських засобів,
виробів медичного призначення,
імунобіологічних препаратів, харчових
добавок;

9 - застосування державного пробірного
контролю;

Відповідно до Порядку митного
оформлення товарів, що ввозяться на
митну територію України та підлягають
обов'язковій сертифікації в Україні
(затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 14 травня 2008 р. N 446
) Контрольовані товари - товари, що
підлягають обов'язковій сертифікації в
Україні, назва (опис) та код
класифікації згідно з УКТЗЕД яких
збігаються з назвою продукції та кодом
УКТЗЕД, зазначеними в переліку
продукції, що підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні.

Згідно п.2 Порядку до контрольованих не
належать товари, що ввозяться на митну
територію України:

1) у митному режимі: тимчасового
ввезення; реімпорту; магазину
безмитної торгівлі; знищення або
руйнування; переробки на митній
території України; спеціальної митної
зони, якщо інше не передбачено законом;
митного складу;

2) з подальшим розміщенням на тимчасове
зберігання під митним контролем на
складах тимчасового зберігання;

3) як зразки, що будуть розповсюджені на
безоплатній основі одним учасником
виставки, ярмарку:

4) як гуманітарна та технічна допомога
(крім транспортних засобів нових і
таких, що були в користуванні, -
тракторів колісних для перевезення
напівпричепів (сідельних тягачів),
автобусів, легкових автомобілів,
вантажних автомобілів та автомобілів
спеціального призначення за кодами
товарних позицій 8701 20, 8702 - 8705 згідно з
УКТЗЕД);

5) як дослідні зразки сортів рослин для
проведення експертизи на придатність
на їх поширення на підставі
документального підтвердження
Держветфітослужби;

6) як еталонні (моніторингові) чи
тестові зразки спирту етилового,
коньячного і плодового, спирту
етилового ректифікованого
виноградного, спирту етилового
ректифікованого плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, які не призначені для продажу
вроздріб і ввозяться на митну
територію України акредитованими
державними випробувальними
лабораторіями та/або суб'єктами
господарювання, що мають ліцензії на
право виробництва відповідної
продукції і володіють акредитованими
випробувальними лабораторіями, для
проведення досліджень чи випробувань
(калібрування лабораторного
обладнання, проведення дегустацій,
вивчення фізико-хімічних показників,
дизайну тощо);

До контрольованих не належать також
товари, визнані такими відповідно до
рішення уповноваженого
Держспоживстандартом органу із
сертифікації (далі - орган із
сертифікації), яке приймається за
формою додатка 1 на строк дії
зовнішньоекономічного контракту.

Відповідно п.3 зазначеного вище Порядку
митне оформлення контрольованих
товарів з метою вільного обігу на
митній території України без
сертифіката відповідності (свідоцтва
про визнання відповідності) може
здійснюватися протягом строку дії
зовнішньоекономічного контракту на
підставі відповідного рішення органу
із сертифікації за формою згідно з
додатком 1 у разі:

ввезення товарів в кількості, яка є
недостатньою для проведення
сертифікації;

При здійсненні митного оформлення та
випуску товару у вільний обіг, митний
орган не здійснює контроль подальшого
використання і не володіє доказами, що
постачальником не буде здійснена
самостійна або опосередкована
реалізаиія.

Орган сертифікації (ТзОВ "Теско") своїм
рішенням №Т-03362 від 05 травня 2014р.
підтвердив необхідність проведення
сертифікації для даного виду
продукції, але через недостатню
кількість для проведення сертифікації,
дозволив митне оформлення без
сертифікату відповідності.

В судовому засіданні встановлено, що
08.05.2014 року по МД 209150000/2014/001460 проведено
митне оформлення частини товарів
згідно рішення № Т-03362 від 05.05.2014 ТзОВ
«Теско», а на товари зазначені у МД
№209150000/2014/000668 від 26.03.2014 за №№ 5 та 8
релігійною організацією «Релігійний
центр Свідків Єгови в Україні» митна
декларація не подається, хоча вказані
товари зазначені у рішенні органу
сертифікації та оцінки відповідності
«Теско» від 05.05.2014 № Т-03362.

Тобто, в даному випадку відсутня
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень, а позивач не реалізує свої
права шляхом подачі митної декларації
до оформлення.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди,
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано та обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія), з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.11 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких грунтуються її вимоги та
заперечення. А суд згідно до ст.86 КАС
України оцінює докази,які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об»єктивному
дослідженні.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя

Гулкевич І.З.