Справа № 808/5403/14
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року о/об 11 год. 58
хв.Справа № 808/5403/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Татаринова Д.В., при
секретарі судового засідання Білоусі
А.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Запорізький
завод зварювальних флюсів та
скловиробів» до Державної податкової
інспекції у Заводському районі міста
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 19
серпня 2014 року № ,

за участю:

представник позивача - Мізіна
Галина Олексіївна

(довіреність
№33 від 10.06.14);

представник позивача - Безкиш
Валентина Олександрівна

(довіреність
№11 від 27.10.14);

представник відповідача - Міщенко
Ольга Віталіївна

(довіреність
№154/10/10 від 17.01.14),

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів» (далі по тексту
позивач або ПАТ «Запорізький завод
зварювальних флюсів та скловиробів»)
до Державної податкової інспекції у
Заводському районі міста Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі по тексту
відповідач або ДПІ у Заводському
районі міста Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області) про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 19 серпня 2014
року № .

Позов обґрунтовано тим, що Державною
податковою інспекцією у Заводському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області 4 проведено позапланову виїзну
документальну перевірку Публічного
акціонерного товариства «Запорізький
завод зварювальних флюсів та
скловиробів» з питань достовірності
нарахування сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок позивача за
квітень 2014 року, яке виникло за рахунок
від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось у березні 2014 року. За
результатами перевірки відповідачем
складено Акт №593/154- 120/00293255 від 01 серпня
2014 року. За наслідками перевірки
Відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 19
серпня 2014 року, яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування на суму
181331,00 грн., та нараховано штрафні
санкції у сумі 45333,00 грн. Позивач
зазначає, що Публічним акціонерним
товариством «Запорізький завод
зварювальних флюсів та скловиробів» до
податкової перевірки надано всі
документи, які підтверджують
реальність вказаних господарських
операцій по договору № 203 від 10 грудня
2013 року укладеного між позивачем та
його контрагентом ТОВ «Ландшафт». Суми,
сплачені Позивачем за придбані
товарно-матеріальні цінності
віднесені до складу валових витрат, а
суми сплаченого в ціні товару податку
на додану вартість віднесені до складу
податкового кредиту, що відображено в
деклараціях з податку на додану
вартість позивача за відповідний
період та не заперечується
відповідачем в ході перевірки. Крім
того вказує, що під час документальної
перевірки позивачем надано необхідні
документи для перевіряючих
відповідача, а зауважень по оформленню
та наданні (ненадані) первинних
бухгалтерських документів та інших
документів у Акті перевірки не
визначено. На підставі зазначеного
вказує на те, що податкове
повідомлення-рішення № від 19
серпня 2014 року винесене відповідачем
стосовно позивача - є протиправним та
таким, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та просили суд
задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив з
підстав викладених у запереченнях та
зазначив, що за наслідками проведеної
документальної позапланової виїзної
перевірки Публічного акціонерного
товариства «Запорізький завод
зварювальних флюсів та скловиробів» з
питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за квітень 2014 року, яке виникло за
рахунок від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось у березні 2014 року; за
травень 2014 року, яке виникло за рахунок
від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось у квітні 2014 року
оформленої Актом № 593/154-120/00293255 від 01
серпня 2014 року, встановлено завищення
заявленої платником суми, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника у банку в декларації з ПДВ за
квітень 2014 року.

Відповідач зазначає, що під час
перевірки повноти визначення
податкового кредиту за період з 01
березня 2014 року по 31 березня 2014 року
Публічне акціонерне товариство
«Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів» при здійсненні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«Ландшафт» ДПІ у Заводському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області було направлено запит
№1217/7/08-25-15-111 від 25 липня 2014 року на
проведення зустрічної звірки до
Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, з метою
документального підтвердження
господарських відносин ТОВ «ЛАНДШАФТ»
щодо правомірності декларування
податкових зобов'язань по підприємству
ПАТ «Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів», що перебував у
господарських відносинах по 1 ланці
ланцюга проходження товарів
(робіт/послуг). Внаслідок цього
отримано матеріали зустрічної звірки
від Нікопольської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, яка
оформлена актом перевірки № 221/2201/32128537
від 29 липня 2014 року, по підприємству ТОВ
«Ландшафт», щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків ПрАТ
«Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів», з ТОВ «СТВ
Сталь» та ТОВ «Центр будівельних
технологій» за період березень 2014 року.
За результатами проведеної перевірки,
оформленої Актом перевірки № 221/2201/32128537
від 29 липня 2014 року, зазначено, що ТОВ
«Ландшафт» не підтверджено реальність
здійснення господарських операцій, їх
вид, обсяг та розрахунки по
взаємовідносинам з постачальником
марганцевого концентрату ТОВ «СТВ
Сталь», покупцем марганцевого
концентрату ПАТ «Запорізький завод
зварювальних флюсів та скловиробів» та
перевізником ТОВ «Центр будівельних
технологій» та не підтверджено факт
транспортування продукції
підприємством ТОВ «Центр
будівельних технологій» від ТОВ
«Ландшафт» до ПАТ «Запорізький завод
зварювальних флюсів та скловиробів».
Враховуючи факт нереальності
отримання ТОВ «Ландшафт»
марганцевого концентрату від ТОВ «СТВ
Сталь», то ТОВ «Центр будівельних
технологій» не виконувало послуги з
перевезення зазначених ТМЦ на ПАТ
«Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів». Таким чином
відповідач вказує на те, що факт
транспортування продукції
підприємством ТОВ «Центр будівельних
технологій» від ТОВ «Ландшафт» до ПАТ
«Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів» не
підтверджується. Зазначає, що ПАТ
«Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів» використовує
для формування податкового кредиту за
березень 2014 року у І ланці ланцюга
придбання від ТОВ «Ландшафт» та
відповідно у II ланці ланцюга придбання
від ТОВ «СТВ Сталь» схему оформлення
документів на придбання товарів
(послуг) за завищеними цінами з метою
штучного формування від'ємного
значення з ПДВ.

В судовому засіданні представник
відповідача проти позовних вимог
заперечив у повному обсязі, просив суд
відмовити у задоволенні
адміністративного позову у повному
обсязі.

Відповідно до статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) сторонам
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови та оголошено про час
виготовлення постанови у повному
обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у
судовому засіданні здійснювалось
повне фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів, а саме:
комплексу «Камертон».

Вислухавши пояснення представника
відповідача, вивчивши наявні матеріали
та фактичні обставини справи,
перевіривши їх наявними у справі
доказами, суд з'ясував наступне.

В період з 22 липня 2014 року по 25 липня 2014
року податковим органом проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Публічного акціонерного
товариства «Запорізький завод
зварювальних флюсів та скловиробів» з
питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за квітень 2014 року, яке виникло за
рахунок від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось у березні 2014 року у
розмірі 1269905,0 грн. за травень 2014 року,
яке виникло за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалось у
квітні 2014 року.

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією у Заводському
районі міста Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області складено Акт перевірки
№593/154-120/00293255 від 01 серпня 2014 року «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
Публічного акціонерного товариства
«Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів» з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за квітень 2014 року, яке виникло за
рахунок від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось у березні 2014 року за
травень 2014 року, яке виникло за рахунок
від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось у квітні 2014 року.

Висновками Акту перевірки №593/154-120/00293255
від 01 серпня 2014 року визначено наступні
порушення:

- порушення пункту 198.2, пункту 198.3,
пункту 198.6 статті 198 V Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010 року
підприємством Публічним акціонерним
товариством «Запорізький завод
зварювальних флюсів та скловиробів»
(код за ) завищено
податковий кредит від придбання
товарів (робіт, послуг) за березень 2014
року на вартість ТМЦ, згідно накладних,
виписаних ТОВ «Ландшафт» на Публічне
акціонерне товариство «Запорізький
завод зварювальних флюсів та
скловиробів» на загальну суму 1087984,2
грн., в т.ч. ПДВ 181330,7 грн., що в свою чергу
призвело до завищення податкового
кредиту в декларації з ПДВ за березень
2014 року на 181331 грн. ПДВ (рядок 17
декларації з ПДВ за березень 2014 року),

- порушення пункту 200.1 та пункту 200.3
статті 200 Розділу V Податкового кодексу
України №2755-VІ від 02 грудня 2010 року
завищено суму від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду (березня 2014 року)
на 181331 грн., а саме, від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду (рядок 19
декларації з ПДВ за березень 2014 року)
повинне становити 1088574,0 грн., та
відповідно завищено суму від'ємного
значення різниці поточного звітного
(податкового) періоду (березня 2014 року),
зарахованої до складу податкового
кредиту наступного звітного податного
періоду (рядок 20.2 декларації з ПДВ за
березень 2014 року) на 181331 грн., яка
повинна становити 1088574,0 грн.

На підставі Акту перевірки
№593/154-120/00293255 від 01 серпня 2014 року
податковим органом стосовно позивача
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 19
серпня 2014 року, яким Публічному
акціонерному товариству «Запорізький
завод зварювальних флюсів та
скловиробів» зменшено суму бюджетного
відшкодування у розмірі 181331 грн. та
застосовано штрафні санкції у розмірі
45333,00 грн.

Не погоджуючись з такими діями
Державної податкової інспекції у
Заводському районі міста Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області Публічне
акціонерне товариство «Запорізький
завод зварювальних флюсів та
скловиробів» звернулося до суду.

Як встановлено матеріалами справи
позивач мав правовідносини з ТОВ
«Ландшафт» щодо купівлі - продажу
товарно-матеріальних цінностей.

На підтвердження господарських
операцій позивача з ТОВ «Ландшафт»
позивачем надані, а судом досліджені:

- Договір №203 від 10 грудня 2013 року
відповідно до якого ТОВ «Ландшафт»
(постачальник) з однієї сторони та ПАТ
«Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів» (покупець) з
іншої сторони уклали це договір про те,
що постачальник поставляє концентрат
марганцевий збагачений оксидний ТУ У
13.2-3:2009, а покупець придбаває в
асортименті по якості ціни та в
кількості згідно зі специфікацією
вказаний товар.

- Специфікація №1 від 26 лютого 2014
року;

- Специфікація №2 від 04 квітня 2014
року;

- Специфікація №3 від 25 квітня 2014
року;

- Податкова накладна №1 від 03
березня 2014 року на загальну суму
35199,61 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5866,60
грн.;

- Видаткова накладна №5 від 03
березня 2014 року на загальну суму
35199,61 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5866,60
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
8204/0303/1 від 03 березня 2014 року;

- Податкова накладна №2 від 03
березня 2014 року на загальну суму
35286,71 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5881,12
грн.;

- Видаткова накладна №6 від 03
березня 2014 року на загальну суму
35286,71 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5881,12
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
1368/0303/2 від 03 березня 2014 року;

- Податкова накладна №3 від 03
березня 2014 року на загальну суму
34241,51 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5706,92
грн.;

- Видаткова накладна №7 від 03
березня 2014 року на загальну суму
34241,51 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5706,92
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
8203/0303/2 від 03 березня 2014 року;

- Податкова накладна №4 від 03
березня 2014 року на загальну суму
31378,07 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5229,68
грн.;

- Видаткова накладна №8 від 03
березня 2014 року на загальну суму
31378,07 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5229,68
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
0034/0303/2 від 03 березня 2014 року;

- Податкова накладна №5 від 03
березня 2014 року на загальну суму
36408,13 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6068,02
грн.;

- Видаткова накладна №9 від 03
березня 2014 року на загальну суму
36408,13 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6068,02
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
7782/0303/1 від 03 березня 2014 року;

- Податкова накладна №6 від 06
березня 2014 року на загальну суму
30347,23 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5057,87
грн.;

- Видаткова накладна №10 від 06
березня 2014 року на загальну суму
30347,23 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5057,87
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
8203/0603/1 від 06 березня 2014 року;

- Податкова накладна №7 від 07
березня 2014 року на загальну суму
31617,60 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5269,60
грн.;

- Видаткова накладна №11 від 07
березня 2014 року на загальну суму
31617,60 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5269,60
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
6430/0703/1 від 07 березня 2014 року;

- Податкова накладна №8 від 07
березня 2014 року на загальну суму
33199,63 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5533,27
грн.;

- Видаткова накладна №12 від 07
березня 2014 року на загальну суму
33199,63 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5533,27
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
8203/0703/1 від 07 березня 2014 року;

- Податкова накладна №9 від 07
березня 2014 року на загальну суму
34334,56 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5722,43
грн.;

- Видаткова накладна №13 від 07
березня 2014 року на загальну суму
34334,56 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5722,43
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
8203/0703/2 від 07 березня 2014 року;

- Податкова накладна №10 від 07
березня 2014 року на загальну суму
34426,27 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5737,71
грн.;

- Видаткова накладна №14 від 07
березня 2014 року на загальну суму
34426,27 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5737,71
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
0034/0703/2 від 07 березня 2014 року;

- Податкова накладна №11 від 07
березня 2014 року на загальну суму
32500,33 грн. в тому числі ПДВ у розмірі
5416,72 грн.;

- Видаткова накладна №15 від 07
березня 2014 року на загальну суму
32500,33 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5416,72
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
6430/0703/2 від 07 березня 2014 року;

- Податкова накладна №12 від 07
березня 2014 року на загальну суму
34907,76 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5817,96
грн.;

- Видаткова накладна №16 від 07
березня 2014 року на загальну суму
34907,76 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5817,96
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
0034/0703/1 від 07 березня 2014 року;

- Податкова накладна №13 від 08
березня 2014 року на загальну суму
35375,92 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5895,99
грн.;

- Видаткова накладна №17 від 08
березня 2014 року на загальну суму
35375,92 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5895,99
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
0034/0803/1 від 08 березня 2014 року;

- Податкова накладна №14 від 08
березня 2014 року на загальну суму
32788,54 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5464,76
грн.;

- Видаткова накладна №18 від 08
березня 2014 року на загальну суму
32788,54 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5464,76
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
8203/0803/1 від 08 березня 2014 року;

- Податкова накладна №15 від 08
березня 2014 року на загальну суму
33534,24 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5589,04
грн.;

- Видаткова накладна №19 від 08
березня 2014 року на загальну суму
33534,24 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5589,04
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
6430/0803/1 від 08 березня 2014 року;

- Податкова накладна №16 від 08
березня 2014 року на загальну суму
28687,14 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 4781,19
грн.;

- Видаткова накладна №20 від 08
березня 2014 року на загальну суму
28687,14 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 4761,19
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
6430/0803/1 від 08 березня 2014 року;

- Податкова накладна №17 від 08
березня 2014 року на загальну суму
31331,02 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5221,84
грн.;

- Видаткова накладна №21 від 08
березня 2014 року на загальну суму
31331,02 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5221,84
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
8203/0803/2 від 08 березня 2014 року;

- Податкова накладна №18 від 08
березня 2014 року на загальну суму
36494,48 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6082,41
грн.;

- Видаткова накладна №22 від 08
березня 2014 року на загальну суму
36494,48 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6082,41
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
0034/0803/2 від 08 березня 2014 року;

- Податкова накладна №19 від 11
березня 2014 року на загальну суму
36833,95 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6138,99
грн.;

- Видаткова накладна №23 від 11
березня 2014 року на загальну суму
36833,95 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6138,99
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
7782/0803/2 від 11 березня 2014 року;

- Податкова накладна №20 від 11
березня 2014 року на загальну суму
36201,66 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6033,61
грн.;

- Видаткова накладна №24 від 11
березня 2014 року на загальну суму
36201,66 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6033,61
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
6430/1103/1 від 11 березня 2014 року;

- Податкова накладна №21 від 11
березня 2014 року на загальну суму
37339,79 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6223,30
грн.;

- Видаткова накладна №25 від 11
березня 2014 року на загальну суму
37339,79 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6223,30
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
1368/1003/1 від 11 березня 2014 року;

- Податкова накладна №22 від 11
березня 2014 року на загальну суму
36178,67 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6029,78
грн.;

- Видаткова накладна № 26 від 11
березня 2014 року на загальну суму
36178,67 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6029,78
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
8203/1003/1 від 11 березня 2014 року;

- Податкова накладна №23 від 11
березня 2014 року на загальну суму
34224,31 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5704,05
грн.;

- Видаткова накладна №27 від 11
березня 2014 року на загальну суму
34224,31 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 5704,05
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
0034/1103/1 від 11 березня 2014 року;

- Податкова накладна №24 від 11
березня 2014 року на загальну суму
41639,38 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6939,90
грн.;

- Видаткова накладна №28 від 11
березня 2014 року на загальну суму
41639,38 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6939,90
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
8203/1003/2 від 11 березня 2014 року;

- Податкова накладна №25 від 11
березня 2014 року на загальну суму
38351,46 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6391,91
грн.;

- Видаткова накладна №29 від 11
березня 2014 року на загальну суму
38351,46 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6391,91
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
7782/1003/2 від 11 березня 2014 року;

- Податкова накладна №26 від 11
березня 2014 року на загальну суму
41237,02 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6872,84
грн.;

- Видаткова накладна №30 від 11
березня 2014 року на загальну суму
41237,02 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6872,84
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
1368/1003/2 від 11 березня 2014 року;

- Податкова накладна №27 від 11
березня 2014 року на загальну суму
36764,96 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6127,49
грн.;

- Видаткова накладна №31 від 11
березня 2014 року на загальну суму
36764,96 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6127,49
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
0034/1103/2 від 11 березня 2014 року;

- Податкова накладна №28 від 17
березня 2014 року на загальну суму
36980,17 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6163,36
грн.;

- Видаткова накладна №32 від 17
березня 2014 року на загальну суму
36980,17 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6163,36
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
1368/1703/2 від 11 березня 2014 року;

- Податкова накладна №29 від 17
березня 2014 року на загальну суму
36117,94 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6019,66
грн.;

- Видаткова накладна № 33 від 17
березня 2014 року на загальну суму
36117,94 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6019,66
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
1368/1703/2 від 17 березня 2014 року;

- Податкова накладна №30 від 17
березня 2014 року на загальну суму
36863,08 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6143,85
грн.;

- Видаткова накладна №34 від 17
березня 2014 року на загальну суму
36863,08 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6143,85
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
7782/1703/2 від 17 березня 2014 року;

- Податкова накладна №31 від 17
березня 2014 року на загальну суму
37193,08 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6198,85
грн.;

- Видаткова накладна № 35 від 17
березня 2014 року на загальну суму
37193,08 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 6198,85
грн.;

- Товарно-транспортна накладна №
7782/1703/2 від 17 березня 2014 року;

- Сертифікати якості на концентрат
марганцевий №041/У, 048/УС, 049/УС, 050/УС,
051/УС, 053/УС;

- Рахунки-фактури;

- Платіжне доручення №670 від 14
березня 2014 року;

- Платіжне доручення №683 від 18
березня 2014 року;

- Платіжне доручення №684 від 18
березня 2014 року;

- Платіжне доручення №685 від 18
березня 2014 року;

- Платіжне доручення №686 від 18
березня 2014 року;

- Платіжне доручення №579 від 21
березня 2014 року;

- Банківські виписки;

- Журнал реєстрації довіреностей;

- Акт звірки взаєморозрахунків від
04 квітня 2014 року за договором №203 від 10
грудня 2013 року;

- Технічні умови ДСТУ 9087-81 флюсі
зварювальні плавлені;

- Картки складського обліку
матеріалів;

- Лімітно заборна картка;

- Оборотна відомість по складу 20 за
березень 2014 року;

- Виписка із журналу ТМЦ по
Публічному акціонерному товариству
«Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів»;

- Термінові звіти про виробництво
промислової продукції за березень 2014
року;

- Податкова накладна №178 від 31
березня 2014 року на загальну суму
21600,00 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 3600,00
грн.;

- Податкова накладна №175 від 31
березня 2014 року на загальну суму
3480,00 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 580
грн.;

- Податкова накладна №171 від 30
березня 2014 року на загальну суму 570455,76
грн. в тому числі ПДВ;

- Податкова накладна №168 від 29
березня 2014 року на загальну суму 630385,28
грн. в тому числі ПДВ;

- Податкова накладна №168 від 29
березня 2014 року на загальну суму
630385 грн. в тому числі ПДВ;

- Податкова накладна №163 від 28
березня 2014 року на загальну суму 212611,68
грн. в тому числі ПДВ;

- Податкова накладна №159 від 29
березня 2014 року на загальну суму
2160,00 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 360,00
грн.;

- Податкова накладна №157 від 27
березня 2014 року на загальну суму
7200,00 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 1200,00
грн.;

- Податкова накладна №149 від 27
березня 2014 року на загальну суму
874,80 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 145,80
грн.;

- Податкова накладна №147 від 27
березня 2014 року на загальну суму
6960,00 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 1160,00
грн.;

- Податкова накладна №146 від 27
березня 2014 року на загальну суму
19440,00 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 3240,00
грн.;

- Податкова накладна №145 від 27
березня 2014 року на загальну суму 14400
грн. в тому числі ПДВ у розмірі 2400,00 грн.;

- Податкова накладна №138 від 26
березня 2014 року на загальну суму
5100,00 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 850,00
грн.;

- Податкова накладна №135 від 25
березня 2014 року на загальну суму
10800,00 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 1800,00
грн.;

- Податкова накладна №134 від 25
березня 2014 року на загальну суму
5000,00 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 833,34
грн.;

- Податкова накладна №133 від 25
березня 2014 року на загальну суму
6960,00 грн. в тому числі ПДВ у розмірі 1160,00
грн.;

Відповідачем не доведено та не надано
до суду жодного доказу того, що
безпосередній контрагент позивача ТОВ
«Ландшафт», який видав податкові
накладні, не був зареєстрований як
платник податку на додану вартість на
момент вчинення відповідних
господарських операцій.

Також, з документів наданих
відповідачем до суду в обґрунтування
викладеного в Акті перевірки
№593/154-120/00293255 від 01 серпня 2014 року не
вбачається неможливість здійснення
ТОВ «Ландшафт» поставок товарів
(послуг) на користь Публічного
акціонерного товариства «Запорізький
завод зварювальних флюсів та
скловиробів».

Відповідачем до суду не було надано
рішення у цивільній чи господарській
справі, вироку суду у кримінальній
справі або іншого належного доказу на
підтвердження нікчемності правочинів
між Публічним акціонерним товариством
«Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів» та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Ландшафт». Не надано також добутих у
визначений процесуальним
законодавством спосіб доказів
підробки документів або складання
фіктивних документів на підтвердження
здійснених позивачем господарських
операцій. Отже, відповідачем не надано
доказів неможливості здійснення
реальності операцій між позивачем та
його прямим контрагентом - Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Ландшафт».

З урахуванням наведеного, відповідачем
не спростовано у суді факт реальності
господарських операцій, вчинених між
позивачем та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ландшафт».

Враховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає висновки
акту перевірок, на підставі якого
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, необґрунтованим,
у зв'язку з чим приходить до висновку
про протиправність прийнятого
повідомлення-рішення виходячи з
наступного.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.3 статті 44
Податкового кодексу України платники
податків зобов'язані забезпечити
зберігання документів, визначених у
пункті 44.1 цієї статті, а також
документів, пов'язаних із виконанням
вимог законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, не менш як 1095 днів з
дня подання податкової звітності, для
складення якої використовуються
зазначені документи, а у разі її
неподання - з передбаченого цим
Кодексом граничного терміну подання
такої звітності.

Статтею 3 Закону України № 996-ІV від 16
липня 1999 року «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» (зі змінами та доповненнями)
(далі - Закон № 996-ІV) передбачено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
№ 996-ІV, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена також
підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1
пункту 2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88 і
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 05 червня 1995 року за
№ 168/704 (далі - Положення), первинні
документи - це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Відповідно до частини 2 статті 9
вказаного Закону та пункту 2.4
Положення, первинні документи можуть
бути складені на паперових або
машинних носіях та повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пункту 2.15 та пункту 2.16
вищевказаного Положення забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», господарською операцією є
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Суд зазначає, що позивач надав
документи, які підтверджують факт
придбання товару у контрагента, тобто
позивачем доведено додержання вимог
пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу
України.

Крім того, суд звертає увагу, що
оглянуті первинні документи містять
назву документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції;
особистий підпис особи, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції; первинні документи виписані
реально існуючими на час вчинення
угоди суб'єктами права.

Тобто, надані первинні бухгалтерські
документи по формі та за змістом
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність» та Положенню про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку.

Документи, які надані позивачем суд
вважає достатніми та такими, що
підтверджують факт придбання товару у
контрагенту.

Щодо реальності вчинених операцій між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ландшафт» та його
контрагентом суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

В Акті перевірки №593/154-120/00293255 від 01
серпня 2014 року податковий орган
посилається на висновки Акту перевірки
№221/2201/32128537 від 29 липня 2014 року за
результатами, якої встановлено, що
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ландшафт» не
підтверджено реальності здійснення
господарських операцій по
взаємовідносинам з постачальником
марганцевого концентрату ТОВ «СТВ
Сталь», покупцем марганцевого
концентрату Публічним акціонерним
товариством «Запорізький завод
зварювальних флюсів та скловиробів» та
перевізником ТОВ «Центр будівельних
технологій» за період з 01 березня 2114
року по 31 березня 2014 року.

Однак з цього приводу суд зазначає, що
Податковий кодекс України для
платників податків не передбачає а ні
обов'язок, а ні право вимагати від
контрагентів-постачальників будь-яких
відомостей достовірності його
державної реєстрації як СПД,
реєстрації платником податків,
«податкових взаємовідносин» з
бюджетом, ведення податкового обліку,
подання декларацій, тощо.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

За вимогами цивільного законодавства
існує презумпція правомірності
правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Крім того, відповідно до частини 1
статті 207 Господарського кодексу
України господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Зазначена норма недійсність
господарського зобов'язання пов'язує з
наступним: невідповідністю його змісту
вимогам закону; наявністю мети, що
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства; укладенням учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним із них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності).

Відповідно до статті 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Відповідачем не надано доказів, а так
само не було встановлено у судовому
засіданні фактів порушення
конституційних прав чи свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконного
володіння ним внаслідок укладання та
виконання позивачем та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ландшафт»
правочинів.

Тобто, податковим органом не доведено,
а судом також не встановлено, наявності
мети, завідомо суперечної інтересам
держави і суспільства, а також
існування умислу у позивача чи його
контрагента, як обов'язкової ознаки для
визнання правочину. Хоча факт
порушення публічного порядку повинен
бути доведеним певними засобами
доказування.

ДПІ у Заводському районі міста
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області також
не було обґрунтовано належним чином і
не доведено у встановленому законом
порядку, що угоди порушують публічний
порядок, суперечать моральним засадам
суспільства та спрямовані на
заволодіння майном держави.

Крім того суд зазначає, що відповідно
до статті 61 Конституції України
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Нормативними актами України не
передбачена відповідальність
юридичної особи за зобов'язаннями
іншої юридичної особи, в тому числі за
податковими зобов'язаннями.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
добросовісний платник податків, який в
силу покладеного на нього законом
обов'язку щодо сплати податків, зборів
вступає у зв'язку з цим у відповідні
правовідносини з державою, не може
нести відповідальність за невиконання
чи неналежне виконання такого
обов'язку іншими платниками податків.

При придбанні товару покупець
зобов'язаний лише сплатити відповідну
суму податку на додану вартість
продавцю в ціні товару, який
зобов'язаний внести цю суму податку на
додану вартість до бюджету і у випадку
невиконання свого обов'язку понести за
це відповідальність.

Слід врахувати і те, що якщо контрагент
не виконував свої зобов'язання перед
державою та податковим органом, то це
тягне відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення добросовісного платника
податку права на віднесення сплачених
ним у ціні виконаних робіт сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту, якщо останній виконував усі
передбачені законом умови щодо цього
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Чинним законодавством України на
сторону цивільно-правової угоди - по
купця товару, яка є платником податку,
не покладено обов'язку здійснювати
контроль за дотриманням усіма
постачальниками у ланцюгу постачання
вимог законодавства щодо здійснення
господарської діяльності, сплати
податку і в подальшому за можливі
буд-які неправомірні дії будь-кого з
постачальників у ланцюгу постачання
або через наявність/відсутність актів
про здійснення зустрічних перевірок
таких постачальників зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на отримання
бюджетного відшкодування з ПДВ.

З наведеного випливає, що саме по собі
порушення податкового законодавства -
продавцем, в разі фактичного
здійснення господарської операції не
впливає на формування податкового
кредиту покупцем та суму бюджетного
відшкодування. Також така обставина не
може бути підставою для позбавлення
платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у разі, якщо останній виконав
усі передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту. В
разі невиконання контрагентами по
ланцюгу своїх обов'язків по сплаті
податку на додану вартість до бюджету,
такі дії тягнуть відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Крім того, нормами Податкового кодексу
України, не встановлена
відповідальність платника податку за
не відображення господарської
операції в податковому і
бухгалтерському обліку його
контрагентів.

Під час проведення перевірки
податковий орган дійшов до висновку, що
позивачем не надано доказів на
підтвердження реальності
господарських операцій між
Публічним акціонерним товариством
«Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів» та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Ландшафт».

Однак, позивачем до суду надано:
податкові накладні, видаткові
накладні, рахунки фактур, платіжні
доручення, відомості про рух ТМЦ по
підприємству позивача, наявність ТМЦ
на складських приміщеннях, а також рух
грошових коштів на розрахункових
рахунках позивача, що підтверджують
факт поставки товару Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ландшафт»
на користь позивача.

Те твердження представника
відповідача з приводу відсутності у
контрагента перевізника транспортних
засобів на перевезення таких вантажів,
суд не приймає до уваги, оскільки
відповідачем не доведено, що такі
транспортні засоби в загалі не існують,
а отже вони могли використовуватись як
за договором оренди, чи в інший спосіб
договірних відносин.

Отже, факт виконання операцій
засвідчується рядом первинних
документів, які не викликають сумніву.
Реальність господарських операцій
з'ясована через дослідження у
сукупності всіх первинних документів.

В ході розгляду справи відповідачем не
подано до суду жодних доказів
наявності обвинувального вироку
відносно посадових (службових) осіб
платника податків та наявності рішення
суду про визнання правочинів
недійсними.

Підпунктом 14.1.181, пп. 14.1.18 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
(далі - ПК України) визначено, що
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу; бюджетне відшкодування -
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

За правилами вказаної статті право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

При цьому, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України
встановлено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

В пункті 198.6 статті 198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пункту 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У пункту 201.1 статті 201 ПК України
вказано, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Згідно з пункту 201.10 статті 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

За правилами пункту 201.4 статті 201 ПК
України встановлено, що податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Відповідно до підпункту 201.6 та 201.8
статті 201 ПК України податкова накладна
є податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи із приписів
вищевказаних норм Податкового кодексу
України, податкова накладна є
документом, який підтверджує фактичну
сплату покупцем податку на додану
вартість у ціні товару, та надає право
на формування податкового кредиту
платника податків-покупця. І лише
придбання товарів (послуг, робіт), які
не призначаються для їх використання в
господарській діяльності платника
податку, відсутність податкової
накладної та складання податкової
накладної особою, що не зареєстрована
як платник ПДВ, позбавляють платника
податку права на включення до
податкового кредиту сплачених
(нарахованих) сум податків у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат.

Як встановлено із матеріалів справи,
безпосередній контрагент позивача на
час здійснення відповідних
господарських операцій був
зареєстрований як платник податку на
додану вартість (зворотне відповідачем
не доведено). Господарські
правовідносини з ТОВ «Ландшафт»
оформлені позивачем належним чином, а
фактичне здійснення операцій з
постачання товарів підтверджується
належними первинними документами та
документами податкової звітності.

Отже на підставі вищезазначеного,
Публічне акціонерне товариство
«Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів» мало належним
чином оформлені податкові накладні,
які одержані від такого постачальника,
та інші первинні документи, що
підтверджують факт наявності
господарських відносин між
підприємствами.

Будь-які порушення щодо форми та змісту
первинних документів, які
підтверджують фактичне вчинення
господарських операцій з постачання
товару між позивачем та
Публічним акціонерним товариством
«Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів» в акті
перевірки відсутні.

Будь-яких зауважень щодо оформлення
податкових накладних акт перевірки не
містить. Не містяться в акті перевірки
й зауваження щодо оплати товару.

Отже, Податковим кодексом України
встановлено вичерпний перелік
документів, на підставі яких у платника
податків виникає право на включення
відповідних сум до податкового
кредиту.

Таким чином, враховуючи наявність у
позивача податкових накладних,
видаткових накладних, рахунків фактур,
платіжних доручень, відомостей про рух
ТМЦ по підприємству позивача,
наявність ТМЦ на складських
приміщеннях позивача, а також руху
грошових коштів на розрахункових
рахунках позивача, що підтверджують
факт поставки товару Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Ландшафт», на підставі чого Публічне
акціонерне товариство «Запорізький
завод зварювальних флюсів та
скловиробів» цілком правомірно
включило суми до витрат які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування та податку на додану
вартість по придбаним товарам до
складу податкового кредиту, оскільки
його право на податковий кредит та
витрати підтверджується єдиними і
належними, з точки зору діючого
законодавства, доказами.

Отже, виходячи з фактичних обставин
справи, висновки фахівців відповідача
є припущеннями, не доведеними
належними засобами доказування, а
податкове повідомлення-рішення №
від 19 серпня 2014 року, яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування у розмірі 181331,00 грн., та
нараховано штрафні санкції у сумі 45333,00
грн., прийняте Державною податковою
інспекцією у Заводському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
відносно Публічного акціонерного
товариства «Запорізький завод
зварювальних флюсів та скловиробів» є
протиправним, оскільки не ґрунтується
на вимогах закону.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частини 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 1 статті 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд оцінивши докази, які є у
справі, в їх сукупності дійшов
висновку, що відповідачем не доведено
законність та обґрунтованість
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, докази позивача
не спростовані, тому з огляду на
викладене, суд вважає, що позовні
вимоги є доведеними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує
всі здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 86, 158, 160-163,167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства «Запорізький
завод зварювальних флюсів та
скловиробів» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 19 серпня 2014 року.

Судові витрати у розмірі 453,33 грн.
(чотириста п'ятдесят три гривні 33
копійки) повернути на користь
Публічного акціонерного товариства
«Запорізький завод зварювальних
флюсів та скловиробів» () з
Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини 1 статті 254 КАС
України та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами встановленими
статтями 185-186 КАС України.

Суддя
Д.В. Татаринов