Справа № 230/4319/12
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2012-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

30 жовтня 2012 року Шаргородський
районний суд

Вінницької
області

Суддя Строгий
І.Л.,

розглянувши у порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Шаргородському районі Вінницької
області на протиправне рішення про
відмову у призначенні пенсії на
пільгових умовах та зобов’язання
вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним
адміністративним позовом, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати рішення (протокол) №33 від
20.04.2012 року Управління Пенсійного Фонду
України у Шаргородському районі про
відмову йому в призначенні пенсії на
пільгових умовах, відповідно до п. «в»
ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», як
особі, яка досягла 55 років та має понад
25 років загального стажу роботи, з яких
– понад 20 років стажу роботи
трактористом-машиністом, що
безпосередньо був зайнятий у
виробництві сільськогосподарської
продукції у колгоспах і радгоспі, що є
сільськогосподарськими
підприємствами; зобов’язати
відповідача призначити йому пенсію на
пільгових умовах відповідно до п. «в»
ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з
28.02.2012 року, як особі, яка досягла 55
років та має понад 25 років загального
стажу роботи, з яких – понад 20 років
стажу роботи трактористом-машиністом,
що безпосередньо був зайнятий у
виробництві сільськогосподарської
продукції у колгоспах і радгоспі, що є
сільськогосподарськими
підприємствами. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що народився
18.07.1956 року. З 15.09.1977 року розпочав
трудову діяльність трактористом в
колгоспі «Прогрес» с. Лозова
Шаргородського району, де працював до
1979 року, а потім – з 15.11.1981 року по 31.12.1999
року. З 22.07.1979 року по 15.06.1981 року він
працював трактористом в радгоспі ім.
Суворова м. Ямпіль Вінницької області.
На даний час він має понад 28 років
загального трудового стажу, з яких –
понад 23 роки роботи
трактористом-машиністом, що був
безпосередньо зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції у
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства. Згідно з даними трудової
книжки від 17.07.1979 року, він працював
трактористом-машиністом: з 15.09.1977 року
по 1979 рік, з 15.11.1981 року по 31.12.1999 року, у
2000-2001 роках – в колгоспах та їх
правонаступниках с. Лозова та с.
Теклівка Шаргородського району
Вінницької області і має понад 22 роки
стажу. Згідно з даними трудової книжки
від 26.06.1979 року він працював
трактористом-машиністом з 22.07.1979 року
по 15.06.1981 року (1 рік 10 місяців 20 днів) в
радгоспі ім. Суворова м. Ямпіль
Вінницької області.

18.07.2011 року йому виповнилося 55 років і
він набув право на пенсію на пільгових
умовах за п. «в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», як особа, яка досягла 55
років та має понад 25 років загального
стажу роботи, з яких – понад 20 років
стажу роботи трактористом-машиністом,
що безпосередньо був зайнятий у
виробництві сільськогосподарської
продукції у колгоспах і радгоспі, що є
сільськогосподарськими
підприємствами, у зв’язку з чим 28.02.2012
року звернувся до відповідача з заявою
про призначення вказаної пенсії.
Вказана заява була розглянута
відповідачем і в призначенні пенсії на
пільгових умовах йому було відмовлено
згідно з рішенням (протоколом) від
20.04.2012 року за №33, посилаючись на те, що
у нього є достатньо загального стажу,
проте недостатньо стажу роботи
трактористом. Зокрема, відповідач
врахував стаж роботи
трактористом-машиністом з 1977 року по 2000
рік – 18 років і не врахував період з 1977
року по 1982 рік включно, тобто не
врахував 5 років стажу роботи
тракториста-машиніста, зарахувавши ці
роки тільки до загального стажу.

Вважає рішення відповідача про відмову
в призначенні пенсії на пільгових
умовах незаконним, оскільки,
відповідно до вимог пенсійного
законодавства України, для
підтвердження стажу роботи
трактористом-машиністом і загального
трудового стажу він представив
оригінали своїх двох трудових книжок
та уточнюючі довідки підприємств та їх
правонаступників, в яких працював,
витяги з книг обліку трудового стажу та
книг нарахування заробітної плати.
Довідки та інші документи видавалися
підприємствами та їх
правонаступниками, де він працював. Ці
підприємства і несуть
відповідальність за достовірність
документів. Проте, у рішенні про
відмову у призначенні йому пенсії на
пільгових умовах, відповідач не
зазначає підстав невизнання
оригіналів трудових книжок та архівних
виписок по обліку його трудового стажу,
що суперечить вимогам ст.62 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення». За наявності
трудової книжки інші відомості не є
обов’язковими. За таких підстав,
рішення відповідача про відмову йому у
призначенні пільгової пенсії підлягає
скасуванню.

Ухвалою від 17.10.2012 року відкрито
скорочене провадження у даній
адміністративній справі.

30.10.2012 року відповідачем
подано заперечення проти позову.

Згідно поданих до суду заперечень
відповідач позов не визнав і просить
залишити його без задоволення,
посилаючись на те, що позивачу 20.04.2012
року відмовлено у призначенні пенсії
відповідно до п. «в» ст.13 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення», що відповідає
нормам зазначеної статті та ст.ст.36,56
вказаного Закону. Для призначення
пенсії позивачу 4.04.2012 року до
управління надійшло рішення Комісії
при Головному управлінні ПФУ у
Вінницькій області від 27.03.2012 року за
№5, відповідно до якого в стаж роботи
трактористом ОСОБА_1 зараховано період
роботи з 15.09.1977 року по 31.12.1978 року, з
15.11.1981 року по 31.12.1999 року, 3 місяці
роботи в 2001 році, 9 місяців роботи в 2002
році. Відповідно до архівної довідки
від 27.01.2012 року за №01-13-42 про роботу
ОСОБА_1 у 2000 році, зазначено, що він
працював механізатором, що не
відповідає записам в трудовій книжці.
Таким чином, позивачу зараховано
повних 18 років трудового стажу
тракториста, а також, враховуючи вимоги
ч.2 ст.56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»,
- 1 рік 9 місяців 9 днів стажу за фактично
відпрацьований робочий час, оскільки
ОСОБА_1 не виконано без поважних причин
встановленого мінімуму трудової
участі в господарствах, де він працював
(тобто загальну кількість вихододнів
поділено на 25,4). Тобто, загальний стаж
роботи позивача становить 26 років 6
місяців 14 днів, а стаж роботи
трактористом складає 19 років 9 місяців 9
днів. Оскільки у позивача відсутній
стаж роботи трактористом 20 років, то
він не має права на призначення пенсії
відповідно до п. «в» ст. 13 ЗУ «Про
пенсійне забезпечення», у зв’язку із
чим відповідач просить у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Оцінивши повідомлені позивачем та
відповідачем обставини, встановлено,
що є достатні підстави для розгляду
даної справи в порядку скороченого
провадження, за правилами,
передбаченими ст.183-2 КАС України, тобто
суддею одноособово, без проведення
судового засідання та виклику сторін,
оскільки, відповідно до вимог п.2 ч.1
ст.183-2 КАС України, скорочене
провадження застосовується в
адміністративних справах щодо
оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб’єктів
владних повноважень щодо обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат та
інших виплат.

При розгляді повідомлених позивачем
обставин і наданих доказів та поданого
відповідачем заперечення і відмовної
пенсійної справи, встановлено, що
ОСОБА_1 народився 18.07.1956 року в с.
Теклівка Шаргородського району
Вінницької області, де і проживає, є
українцем та громадянином України
(а.с.5).

З оглянутої відмовної пенсійної справи
вбачається, що 28.02.2012 року позивач
звернувся в Управління Пенсійного
Фонду України в Шаргородському районі
з заявою про призначення йому пенсії за
віком на пільгових умовах, оскільки
працював трактористом та був
безпосередньо зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції
(аркуш відмовної пенсійної справи 5,
аркуш справи 25-26). На вказану заяву
позивач отримав рішення-протокол від
20.04.2012 року за №33 про відмову в
призначенні пільгової пенсії через
відсутність пільгового стажу – 20 років
роботи трактористом, що був
безпосередньо зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції (а.с.6,
аркуш відмовної пенсійної справи 1).

Також встановлено, що ОСОБА_1 20.04.2012 року
рішенням-протоколом №33 Управлінням
ПФУ в Шаргородському районі було
враховано 19 років 9 місяців 9 днів
пільгового стажу та 28 років 6 місяців 14
днів загального трудового стажу.
Підставою для відмови в призначенні
пенсії на пільгових умовах за п.«в» ст.13
ЗУ «Про пенсійне забезпечення»
зазначено – відсутність
підтвердження стажу тракториста в
період з 22.07.1979 року по 13.06.1981 року, в
період з 14.06.1981 року по 30.09.1981 року, в
період з 1.01.2000 року по 30.09.2001 року,
вказаний стаж роботи зараховано тільки
до загального стажу (а.с.6).

Згідно трудових книжок ОСОБА_1, позивач
має загального трудового стажу понад 28
років (а.с.8-9, аркуші відмовної
пенсійної справи 19-20).

Так, при огляді трудової книжки
позивача від 17.07.1979 року встановлено, що
в ній зазначено, що з 15.09.1977 року по
31.12.1978 року позивач працював
трактористом у колгоспі «Прогрес» с.
Лозова, при цьому ним не відпрацьовано
встановлений мінімум трудоднів. Крім
того, з огляду трудових книжок,
вбачається, що в 1981 році позивач
працював трактористом в колгоспі ім.
Куйбишева с. Слобода-Шаргородська, а з
19.08.1981 року по 2002 рік – трактористом в
колгоспі «Праця» с. Теклівка
Шаргородського району Вінницької
області, записи завірені печаткою ПП
«Теклівське» (а.с.8).

Крім того, при огляді трудової книжки
позивача від 25.07.1979 року встановлено, що
в ній зазначено, що з 22.07. 1979 року по
13.06.1981 року позивач працював
трактористом в радгоспі ім. Суворова м.
Ямпіль Вінницької області (а.с.9).

При цьому, суд встановив, що
відповідачем правомірно зараховано до
стажу позивача, що дає право виходу на
пенсію на пільгових умовах період його
роботи у колгоспах «Прогрес» с. Лозова,
ім. Куйбишева с. Слобода-Шаргородська
та «Праця» с. Теклівка з 15.09.1977 року по
31.12.1978 року, з 15.11.1981 року по 31.12.1999 року, з
1.10.2001 року по 31.12.2001 року (тобто 3 місяці
2001 року), з 1.01.2002 року по 30.09.2002 року
(тобто 9 місяців), оскільки факт роботи
трактористом у вказаний період
підтверджується записами в трудовій
книжці від 17.07.1979 року та архівними
довідками Шаргородського районного
трудового архіву Шаргородської
районної ради Вінницької області від
14.07.2011 року за №№220,219, від 20.06.2011 року за
№№174,175, від 27.01.2012 року за №01-13-42 (а.
пенсійної справи 21-25, а.с.40-44).

Також, відповідачем правомірно не
зараховано до трудового стажу
позивача, що дає право на пільгову
пенсію, період його роботи у ПОП
«Праця» у 2000 році, оскільки записи в
трудовій книжці позивача
спростовуються архівною довідкою
Шаргородського районного трудового
архіву від 27.01.2012 року за №01-13-42 (а.
пенсійної справи 25, а.с.44), з якої
вбачається, що позивач працював у
даному підприємстві, але у книгах
обліку праці та розрахунків з членами
радгоспу зазначено, що у вказаний
період позивач працював не
трактористом, а механізатором.

При цьому відповідачем проведено
перевірку записів у трудовій книжці
позивача на законних підставах,
оскільки колгоспи, КСП, де працював
позивач, реформовано та ліквідовано
(аркуші пенсійної справи 11, 12-13, 14-15),
тому перевірка трудового стажу
позивача згідно вказаних архівних та
уточнюючих довідок проводилася
відповідно до вимог Порядку
підтвердження трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, що затверджений
постановою КМУ №637 від 12.08.1993 року.
Зокрема, у трудовій книжці позивача не
зазначено, що він працював у КСП
«Праця», ПОП «Праця», а тільки, що він
працював у колгоспі «Прогрес»,
колгоспі ім. Куйбишева, у зв’язку із
чим відповідачу і слід було провести
зустрічні перевірки, а так як ці
підприємства та їх правонаступники
ліквідовано, то відповідач правомірно
провів перевірки книг обліку праці і
розрахунків з працівниками вказаних
сільськогосподарських підприємств, що
знаходяться в трудовому архіві.

Крім того, суд вважає, що відповідачем
правомірно не зараховано до трудового
стажу позивача, що дає право на
пільгову пенсію, період його роботи у
радгоспі ім. Суворова м. Ямпіль
Вінницької області з 22.07.1979 року по
13.06.1981 року, оскільки, відповідно до п.п.2
п.11 Порядку підтвердження періодів
роботи, що зараховуються до трудового
стажу для призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
що затверджений Постановою правління
Пенсійного фонду України 10.11.2006 року
за N 18-1 (з наступними змінами) і
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 24 листопада 2006 року за N 1231/13105,
для підтвердження стажу роботи
заявник подає до управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах за місцем
проживання (реєстрації), крім інших
документів, довідку з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (далі -
Єдиний державний реєстр), а для
підприємств, установ, організацій,
ліквідованих до 01.07.2004 року та/або щодо
яких відсутні дані про проведення
реєстраційних дій в Єдиному
державному реєстрі, - інші
документи, які мають підтверджувати
факт припинення підприємства,
установи, організації в результаті їх
ліквідації ( у тому числі архівні).

Позивачем представлено довідку з
ЄДРПОУ (а.с.15) про те, що радгосп ім.
Суворова реорганізований в СВАТ ім.
Суворова м. Ямпіль, правонаступник
підприємства, де працював позивач,
знаходиться в стадії банкрутства,
відомості про припинення юридичної
особи відсутні.

Також, позивачем представлено архівну
копію про прийняття на роботу
трактористом та звільнення з роботи в
радгоспі ім. Суворова м. Ямпіль (а.с.10).

Проте, позивач, в порушення вимог
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року за
№637, не представив відповідачу для
призначення пенсії на пільгових умовах
архівних довідок з книг обліку праці і
розрахунків з працівниками вказаних
сільськогосподарських підприємств, що
знаходяться в трудовому архіві, або
уточнюючих довідок про заробітну
плату, вироблений мінімум трудоднів,
атестацію робочих місць з
підприємства, яке є правонаступником
реорганізованого радгоспу ім. Суворова
м. Ямпіль і знаходиться в стадії
банкрутства, але не ліквідовано, тоді
як в трудовій книжці від 25.07.1979 року
відсутні записи про заробітну плату
ОСОБА_1, вироблений ним мінімум
трудоднів у вказаному підприємстві.

При цьому, позивач не зазначив доказів
того, що у нього виникли труднощі з
витребуванням вказаних документів з
архівної установи та від ліквідатора
СВАТ ім. Суворова м. Ямпіль Вінницької
області. За наданням допомоги у зборі
необхідних документів для
підтвердження стажу роботи позивач до
відповідача не звернувся, хоча п.12
Порядку підтвердження періодів роботи,
що зараховуються до трудового стажу
для призначення пенсії на пільгових
умовах або за вислугу років,
передбачено надання такої допомоги у
випадку виникнення труднощів.

Відтак, встановлено, що
відповідач, провівши перевірку
документів, представлених позивачем та
здобутих в результаті проведення
зустрічних перевірок, правомірно
відмовив позивачу у призначенні пенсії
на пільгових умовах на підставі п. «в»
ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»,
тому рішення відповідача – протокол
№33 від 20.04.2012 року відповідає вимогам
вказаного закону і підстав для його
скасування – немає, оскільки
представлені позивачем документи не
дають підстав для прийняття рішення
про те, що ОСОБА_1 має право на
призначення вказаної пенсії.

Встановленому судом факту
відповідають адміністративно-правові
відносини, що виникають з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної

дії, які регулюються Конституцією
України, Кодексом адміністративного
судочинства України, Законом України
«Про пенсійне забезпечення».

Так, згідно з ст. ст. 8, 19, 46, 55 Конституції
України, в Україні визнається і діє
принцип верховенства права. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов’язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом. Права
і свободи людини і громадянина
захищаються судом, кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Відповідно до ст.ст. 2, 17, 18, 19, 70, 71, 86, 159,
160, 161, 162, 171 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень органів державної влади,
органів місцевого самоврядування і до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб’єктів владних
повноважень. Юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення і
ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена КАС України.
Компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних осіб із
суб’єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень, дій чи
бездіяльності. Місцевим загальним
судам, як адміністративним судам
підсудні усі адміністративні справи, у
спорах фізичних осіб з суб’єктами
владних повноважень з приводу
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат, соціальних виплат
непрацездатним громадянам, виплат за
загальнообов’язковим державним
соціальним страхуванням та інших
соціальних виплат, доплат, соціальних
послуг, допомоги, захисту, пільг.
Адміністративні справи вирішуються
адміністративним судом за
місцезнаходженням відповідача. Докази
в адміністративному судочинстві мають
бути належними та допустимими. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об’єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Суд приймає постанову іменем України
негайно після закінчення судового
розгляду. Суд може визнати
протиправними рішення суб’єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень. При
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про: визнання
протиправними рішення суб’єкта
владних повноважень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень; зобов’язання
відповідача вчинити певні дії;
стягнення з відповідача коштів. Суд
може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку суб’єкта владних
повноважень. Право оскаржити
нормативно-правовий акт суб’єкта
владних повноважень мають особи, щодо
яких його застосовано.

Відповідно до вимог ст.183-2 КАС України,
у постанові, прийнятій в скороченому
провадженні, зазначаються: 1) дата, час
та місце її прийняття; 2) найменування
адміністративного суду, прізвище,
ініціали судді, який прийняв постанову;
3) ім’я (найменування) сторін; 4) предмет
адміністративного позову; 5) положення
закону, яким суд керувався і на
підставі яких задоволено позов; 6)
висновок суду по суті вимог; 7) розподіл
судових витрат; 8) обов’язок
відповідача виконати постанову
негайно крім постанови в
адміністративній справі, передбаченій
пунктом 2 частини першої цієї статті; 9)
строк набрання постановою законної
сили та порядок її оскарження.

Згідно із ст.ст. 1, 13 п. «в», 56, 62, 80, 81,83, 87,
100, 104 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», громадяни України мають
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв’язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом. На пільгових умовах мають
право на пенсію за віком
трактористи-машиністи, безпосередньо
зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції у
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, – чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі (п.
«в» ст.13 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення»). При призначенні пенсій
на пільгових умовах відповідно до
статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років
відповідно до статті 55 цього Закону
провадиться взаємне зарахування
періодів роботи, передбачених цими
статтями, за умови, що зазначені роботи
дають право на пенсію на аналогічних
або більш пільгових умовах (ч.6 ст.56 ЗУ
«Про пенсійне забезпечення»). Основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Призначення пенсій і
оформлення документів для їх виплати
здійснюється органами Пенсійного
фонду України. Документи про
призначення пенсій розглядаються
органом, що призначає пенсії, не
пізніше 10 днів з дня їх надходження.
Повідомлення про відмову в призначенні
пенсії із зазначенням причин відмови
та порядку оскарження орган, що
призначає пенсії, видає або надсилає
підприємству, організації або
заявникові не пізніше 5 днів після
винесення відповідного рішення. Пенсії
призначаються з дня звернення за
пенсією, крім тих випадків, коли пенсії
призначаються з більш раннього строку:
пенсії за віком та по інвалідності
призначаються з дня досягнення
пенсійного віку або відповідно
встановлення інвалідності органами
медико-соціальної експертизи, якщо
звернення за пенсією надійшло не
пізніше 3 місяців з дня досягнення
пенсійного віку або встановлення
інвалідності. Суми пенсії, не одержані
своєчасно з вини органу, що призначає,
або виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком.

Пунктом 1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року за №637, встановлено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, як передбачено і в ст. 62 ЗУ
«Про пенсійне забезпечення», є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

У разі, коли документи про трудовий
стаж не збереглися, підтвердження
трудового стажу здійснюється органами
Пенсійного фонду на підставі показань
свідків (п.2 зазначеного Порядку).

У тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, куди включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка (п.3 вказаного
Порядку).

При прийманні документів орган, що
призначає пенсію, має право вимагати
від підприємств, установ та
організацій, фізичних осіб
дооформлення в тримісячний термін з
дня подачі заяви прийнятих і подання
додаткових документів, а також
перевіряти в необхідних випадках
обґрунтованість їх видачі (п.38 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування», затвердженого
постановою Управління Пенсійного
фонду України за №22-1 від 25.11.2005 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846).

Відповідно до п.п.2 п.11 Порядку
підтвердження періодів роботи, що
зараховуються до трудового стажу для
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років, що затверджений
Постановою правління Пенсійного фонду
України 10.11.2006 року за N 18-1 (з
наступними змінами) і зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 24
листопада 2006 року за N 1231/13105, для
підтвердження стажу роботи заявник
подає до управління Пенсійного фонду
України в районах, містах і районах у
містах за місцем проживання
(реєстрації), крім інших документів,
довідку з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (далі - Єдиний державний
реєстр), а для підприємств, установ,
організацій, ліквідованих до 01.07.2004
року та/або щодо яких відсутні дані про
проведення реєстраційних дій в
Єдиному державному реєстрі, - інші
документи, які мають підтверджувати
факт припинення підприємства,
установи, організації в результаті їх
ліквідації ( у тому числі архівні).

Згідно з роз’яснення Міністерства
соціального забезпечення України від 20
січня 1992 року «Про порядок призначення
пенсій за віком на пільгових умовах
трактористам-машиністам, які
безпосередньо зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах і на інших
підприємствах сільського
господарства», до
трактористів-машиністів,
безпосередньо зайнятих у виробництві
сільськогосподарської продукції,
відносяться працівники, які оформлені
на роботу трактористами-машиністами,
мають відповідні посвідчення, постійно
зайняті на тракторах та інших
самохідних сільськогосподарських
машинах на протязі повного сезону
сільськогосподарських робіт в
рослинництві та тваринництві.
Трактористам-машиністам, які відробили
повний польовий період на тракторах та
інших самохідних
сільськогосподарських машинах, весь
рік роботи зараховується до стажу, який
дає право на пільгове пенсійне
забезпечення і в тому випадку, якщо в
міжпольовий або міжсезонний період
вони виконували інші роботи на
стаціонарних і причепних установках та
агрегатах, по ремонту
сільськогосподарської техніки, на
тваринницьких фермах тощо.

Оскільки із оглянутої відмовної
пенсійної справи позивача та доданих
позивачем документів вбачається, що
рішення відповідача (протокол) №33 від
20.04.2012 року Управління ПФУ в
Шаргородському районі про відмову
позивачу в призначенні пенсії на
пільгових умовах є законним, то воно не
підлягає скасуванню, а, відтак, позов
ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 46, 55
Конституції України, ст.ст. 2,4, 6, 8, 17, 18, 19,
70, 71, 86, 159, 160, 161, 162, 171, 183-2, 254 КАС України,
ст.ст. 1, 13 п. «в», 56, 62, 80, 81,83, 87, 100, 104
Закону України «Про пенсійне
забезпечення»,

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
адміністративного позову до
Управління Пенсійного фонду України в
Шаргородському районі Вінницької
області на протиправне рішення про
відмову у призначенні пенсії на
пільгових умовах та зобов’язання
вчинити дії.

На постанову може бути подана
апеляційна скарга до Вінницького
апеляційного адміністративного суду
через Шаргородський районний суд
протягом 10 днів з дня її проголошення.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова складена та
підписана о 14 годині 50 хвилин.

Суддя