Справа № 9101/14391/2011
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2011-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2011 р.справа № 2а-739/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю
Семененка Я.В.

при секретарі судового засідання:
Ліпіній О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області на рішення
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області від 30.08.2010
року у справі №2-739/2010 за позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду України
в Петропавлівському районі
Дніпропетровської області про
зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги «Дітям війни»,-

ВСТАНОВИЛА:

27.07.2010 р. позивач звернувся до суду
першої інстанції з позовом, у якому
просив визнати неправомірною відмову
відповідача у виплаті позивачу
державної соціальної допомоги
встановленої ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату недоплаченої
державної соціальної допомоги
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за 2006-2010
роки в сумі 7313,10 грн.

Рішенням Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від
30.08.2010 року позов задоволено частково.

Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу
недоплаченої державної соціальної
допомоги в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»за період з 27.07.2007 р. по
31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р.
по 30.08.2010 р. з урахуванням виплачених
сум.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
вищезазначеним рішенням суду, подав
апеляційну скаргу, у якій просить
рішення суду скасувати та постановити
нове, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
та з урахуванням Рішення
Конституційного Суду України від 09.09.2010
р. №19-рп/2010 дана справа підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Колегія суддів вважає за можливе
розглянути дану справу за відсутністю
представників сторін.

З урахуванням неявки осіб, які
приймають участь у справі, технічний
запис процесу відповідно до ч. 1 ст. 41
КАС України не здійснювався.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача і відповідно до ст. 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», який набрав чинності з 01.01.2006 р.,
набув статусу «Дитина війни», що надає
йому право на отримання пільг та
державної соціальної підтримки,
встановлених цим Законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006
р. дітям війни до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Як особі, що має статус «Дитина війни»,
позивачу у 2007 році не призначалося, не
нараховувалося та не виплачувалося
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а з 2008 року вказаний вид
підвищення до пенсії призначався
позивачу та виплачувався частково, у
розмірі 10% від прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Виходячи з визначених позивачем вимог,
наведених ним доводів, колегія суддів
дійшла висновку, що порушене право
позивача підлягає захисту.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік»з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом
зупинено дію ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»на 2007
рік з урахуванням статті 111 цього
Закону.

Статтею 111 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007
рік»встановлено, що у 2007 році
підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, яка
виплачується замість пенсії,
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей
війни»виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»), у розмірі 50
відсотків від розміру надбавки,
встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. положення пункту 12
статті 71 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік»з урахуванням
статті 111 цього Закону визнано таким, що
не відповідає Конституції України (є
неконституційними).

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів
України»статтю 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
змінено, встановлено, що дітям війни
(крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни, тобто 10% від прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність (ст.14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантій
їх соціального захисту»).

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.08 № 1-28/2008 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення пункту 41
розділу II Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", яким внесено зміни до
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

На 2009, 2010 роки дія ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»не
обмежена.

Виходячи з наведених норм, п.2 Рішення
Конституційного Суду України № 15-рп/2000
від 14.12.00, в якому міститься роз'яснення,
що закони та інші правові акти або їх
окремі положення, визнані рішеннями
Конституційного Суду України
неконституційними, не підлягають
застосуванню як такі, що відповідно до
ч.2 ст. 152 Конституції України втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність, керуючись
ч.3 ст.150 Конституції України, колегія
суддів вважає, що позивачу повинно
здійснюватись нарахування та виплата
підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з 27.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008
р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р. по 30.08.2010 р.

Оскільки визначення Законами України
"Про державний бюджет України" на
кожний бюджетний рік розміру
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність, не впливає на
загальний період нарахування та
виплати відповідачем підвищення до
пенсії особам, які мають статус «Дитина
війни», колегія суддів вважає
правильним та таким, що не суперечить
вимогам ст.163 КАС України, висновок в
резолютивній частині оскаржуваної
постанови про зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
позивачеві підвищення до пенсії за
період з 01.01.2009 р. по 30.08.2010 р. без
визначення по кожному бюджетному року.

Крім того, слід зазначити, що
застосування в якості розрахункової
величини для мінімальної пенсії у
розмірі прожиткового мінімуму,
обчисленого відповідно до частини 1
статті 28 базового пенсійного Закону
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»від 9 липня 2003
року N 1058-IV (1058-15), є правильним.

Відсутність грошових коштів на виплату
надбавки до пенсії не позбавляє
позивача, як особу, що має статус
«Дитина війни», права на отримання
такої надбавки. Закон України не
обмежує таке право наявністю
фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої місцеві
органи, що входять в систему його
органів, але вони не вчинили жодної дії
для нарахування цих коштів та їх
виплати, колегія суддів вважає, що вони
не виконали своїх повноважень без
поважних причини.

Тобто, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та виніс законне та
обґрунтоване рішення, що не дає підстав
для задоволення апеляційної скарги.

Стосовно дотримання позивачем строку
звернення до адміністративного суду
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

З позовом до суду позивач звернувся
27.07.2010 р. за правилами Цивільного
процесуального кодексу України.

Позовні вимоги судом першої інстанції
розглянуті, постанова винесена у
відповідності з нормами Цивільного
процесуального кодексу України,
внаслідок чого, посилання відповідача
на положення Кодексу
адміністративного судочинства України
є безпідставним.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що доводи апеляційної
скарги відповідача спростовуються
дослідженими судом доказами та не
можуть бути підставою для скасування
рішення суду, тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області залишити
без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від
30.08.2010 року у справі №2-739/2010 залишити
без змін, абзац другий резолютивної
частини постанови доповнити частиною 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
до Вищого адміністративного суду
України шляхом подання касаційної
скарги.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко