Справа № 815/4786/14
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року 09год. 00хв. м.
Одеса Справа №
815/4786/14

Одеський окружний адміністративний
суд у складі :головуючого судді
Іванова Е.А. секретар
Сакара М.М.за участю представників:
позивача Бейгельзімера М.Г., Чистякової
С.Ю. відповідача Мазур Н.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м.Одесі
клопотання про зупинення провадження
по адміністративній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фермер» до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фермер» звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
ГУ Міндоходів в Одеській області, в
якому позивач з урахуванням уточнень
просить скасувати прийняті суб'єктом
владних повноважень - ДПІ у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області
податкове повідомлення - рішення від
18.07.2014 року № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму
1118,26 грн.; податкове повідомлення -
рішення № про зменшення суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
розмірі 1037698 грн.; податкове
повідомлення - рішення № про
збільшення загальної суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
83798 грн.; податкове повідомлення -
рішення №000303201 про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 215948 грн.;
податкове повідомлення - рішення
№ про збільшення загальної суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 145770 грн..

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
підставі акту перевірки від 17.06.2014 року
№1380/22-01/30612063 «Про результати планової
виїзної перевірки товариства з
обмеженою відповідальність «Фермер», з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2012 року по
31.12.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2012 року по
31.12.2013 року» ДПІ у Київському районі м.
Одеси були прийняті оскаржувані
податкові повідомлення - рішення. На
підставі вказаного акту відповідачем
були прийняті податкові повідомлення -
рішення від 18.07.2014 року №, №,
№, № та №000303201. Проте
позивач вважає, що вказані податкові
повідомлення - рішення винесені з
порушенням норм законодавства України,
та конкретні обґрунтування щодо
протиправності кожного з них викладені
в адміністративному позові.

Представники позивача в судовому
засіданні позов підтримали, просили
його задовольнити з підстав,
викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, та надав на
адресу суду письмові заперечення проти
позову, які мотивовані тим, що ДПІ у
Київському районі м. Одеси була
проведена перевірка ТОВ «Фермер», за
результатами якої складний акт від
17.06.2014 року №1380/22-01/30612063 «Про результати
планової виїзної перевірки ТОВ
«Фермер» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.07.2012 року по 31.12.2013 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.07.2012
року по 31.12.2013 року». Вказаним актом
були встановленні порушення ТОВ
«Фермер»: 1) п.п. 14.1.27, п.п. 14.1.36, п.п. 14.1, ст.
14, п. 138.2, ст. 138, п.п. 138.10.2, п.п. 138.10.3, п. 138.10,
ст. 138, п.п. 139.1.1, п. 139.1, ст. 139, п. 44.1, п. 44.2,
ст. 44, п.п. 138.5.1, п. 138.5, ст. 138, п. 150.1, ст. 150
ПК України, в результаті чого
донараховано податку на прибуток на
загальну суму 55865 грн., в тому числі по
періодах 3 квартал 2012 року на суму 54133
грн., 4 квартал 2012 року на суму 1732 грн. та
занижено від'ємне значення об'єкту
оподаткування податку на прибуток на
загальну суму 1037698 грн., в тому числі по
періодах за 2012 рік на суму 216178 грн., та
2013 рік на суму 821520 грн.; 2) п. 187.1, ст. 187,
п.п. 192.1.1, ст. 192, п. 198.3, ст. 198 ПК України в
результаті чого донараховано податок
на додану вартість на загальну суму 116616
грн., в тому числі по періодах: у квітні
2013 року на 1778 грн., у травні 2013 року на
22906 грн., у червні 2013 року на 6172 грн., у
липні 2013 року на 9700 грн., у серпні 2013
року на 56541 грн., та у вересні 2013 року на
19519 грн. та завищено від'ємне значення
рядка «24» Декларації, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
грудень 2013 року у розмірі 10314 грн.; 3) п.п.
14.1.54, п.п. 14.1.180, п. 14.1, ст. 14, п.п. 162.1.3, п. 162.1,
ст. 162, п. 163.1, ст. 163, п.п. 164.1.2, ст. 164, п. 167.1,
ст. 167. ст. 167, п. 168.1, п. 168.4, ст. 168, п. 171.2, ст.
171, п. 176.2, ст. 176 ПК України у наслідок
чого не перераховано до бюджету
податок на доходи фізичних осіб, що
сплачується податковими агентами, із
доходів платника податку у вигляді
заробітної плати за період з липня 2012
року по грудень 2013 року у розмірі 486,61
грн.; 4) п. 119.2, ст. 119, п. 176.2, ст. 176 ПК
України, підприємством подавались
податкові розрахунки сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку і сум утриманого з
них податку по формі 1-ДФ з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку та сплаченого
податку за 3-4 квартали 2012 року.

Вислухавши пояснення
представників позивача, представників
відповідача, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши наявні у справі
докази, суд приходить наступних
висновків.

Судом встановлено що, на підставі
направлень від 19.05.2014 року №354, №355, №353,
№352 та №356, згідно із п. 75.1, ст. 75, ст. 77, п.
82.1, ст. 82 ПК України та відповідно до
плану - графіка проведення планових
виїзних перевірок суб'єктів
господарювання на 2 квартал 2014 року
проведена виїзна документальна
планова перевірка ТОВ «Фермер» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2012 року по
31.12.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2012 року по
31.12.2013 року.

За результатами вказаної перевірки
складений акт від 17.06.2014 року
№1380/22-01/30612063 «Про результати планової
виїзної перевірки ТОВ «Фермер» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2012 року по
31.12.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2012 року по
31.12.2013 року» (т.1, а.с. 33-62).

Вказаним актом встановлено порушення
ТОВ «Фермер»: 1) п.п. 14.1.27, п.п. 14.1.36, п.п. 14.1,
ст. 14, п. 138.2, ст. 138, п.п. 138.10.2, п.п. 138.10.3, п.
138.10, ст. 138, п.п. 139.1.1, п. 139.1, ст. 139, п. 44.1, п.
44.2, ст. 44, п.п. 138.5.1, п. 138.5, ст. 138, п. 150.1, ст.
150 ПК України, в результаті чого
донараховано податку на прибуток на
загальну суму 55865 грн., в тому числі по
періодах 3 квартал 2012 року на суму 54133
грн., 4 квартал 2012 року на суму 1732 грн. та
занижено від'ємне значення об'єкту
оподаткування податку на прибуток на
загальну суму 1037698 грн., в тому числі по
періодах за 2012 рік на суму 216178 грн., та
2013 рік на суму 821520 грн.; 2) п. 187.1, ст. 187,
п.п. 192.1.1, ст. 192, п. 198.3, ст. 198 ПК України в
результаті чого донараховано податок
на додану вартість на загальну суму 116616
грн., в тому числі по періодах: у квітні
2013 року на 1778 грн., у травні 2013 року на
22906 грн., у червні 2013 року на 6172 грн., у
липні 2013 року на 9700 грн., у серпні 2013
року на 56541 грн., та у вересні 2013 року на
19519 грн. та завищено від'ємне значення
рядка «24» Декларації, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
грудень 2013 року у розмірі 10314 грн.; 3) п.п.
14.1.54, п.п. 14.1.180, п. 14.1, ст. 14, п.п. 162.1.3, п. 162.1,
ст. 162, п. 163.1, ст. 163, п.п. 164.1.2, ст. 164, п. 167.1,
ст. 167. ст. 167, п. 168.1, п. 168.4, ст. 168, п. 171.2, ст.
171, п. 176.2, ст. 176 ПК України у наслідок
чого не перераховано до бюджету
податок на доходи фізичних осіб, що
сплачується податковими агентами, із
доходів платника податку у вигляді
заробітної плати за період з липня 2012
року по грудень 2013 року у розмірі 486,61
грн.; 4) п. 119.2, ст. 119, п. 176.2, ст. 176 ПК
України, підприємством подавались
податкові розрахунки сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку і сум утриманого з
них податку по формі 1-ДФ з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку та сплаченого
податку за 3-4 квартали 2012 року.

Не погодившись з висновками акту
перевірки позивач подав до ДПІ у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндохоів в Одеській
області заперечення з додатками (т.1,
а.с. 67-101), які були розглянуті та наданий
висновок від 15.07.2014 року №26776/15-51-22-01/05
згідно з яким заперечення надане по
акту перевірки не є обґрунтованим (т.1,
а.с. 102-120).

На підставі вказаного акту ДПІ у
Київському районі прийняті податкові
повідомлення - рішення від 18.07.2014 року
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на загальну суму 1118,26
грн.; податкове повідомлення - рішення
№ про зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток в розмірі 1037698
грн.; податкове повідомлення - рішення
№ про збільшення загальної суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 83798 грн.; податкове
повідомлення - рішення №000303201 про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 215948 грн.; податкове
повідомлення - рішення № про
збільшення загальної суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 145770 грн..

Судом встановлено, що 18 липня 2014р.
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення № яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на 1118,26 грн., з яких 486,61
грн. за основним платежем та 631,65грн. за
штрафними санкціями.

Згідно п.п. 14.1.54, п. 14.1, ст. 14 ПК
України дохід з джерелом їх походження
з України - будь-який дохід, отриманий
резидентами або нерезидентами, у тому
числі від будь-яких видів їх діяльності
на території України (включаючи
виплату (нарахування) винагороди
іноземними роботодавцями), її
континентальному шельфі, у виключній
(морській) економічній зоні, у тому
числі, але не виключно, доходи у
вигляді: а) процентів, дивідендів,
роялті та будь-яких інших пасивних
(інвестиційних) доходів, сплачених
резидентами України; б) доходів від
надання резидентам або нерезидентам в
оренду (користування) майна,
розташованого в Україні, включаючи
рухомий склад транспорту, приписаного
до розташованих в Україні портів; в)
доходів від продажу рухомого та
нерухомого майна, доходів від
відчуження корпоративних прав, цінних
паперів, у тому числі акцій українських
емітентів; г) доходів, отриманих у
вигляді внесків та премій на
страхування і перестрахування ризиків
на території України; ґ) доходів
страховиків - резидентів від
страхування ризиків страхувальників -
резидентів за межами України; д) інших
доходів від діяльності, у тому числі
пов'язаних з повною або частковою
переуступкою прав та обов'язків за
угодами про розподіл продукції на
митній території України або на
територіях, що перебувають під
контролем контролюючих органів (у
зонах митного контролю, на
спеціалізованих ліцензійних митних
складах тощо); е) спадщини, подарунків,
виграшів, призів; є) заробітної плати,
інших виплат та винагород, виплачених
відповідно до умов трудового та
цивільно-правового договору; ж) доходів
від зайняття підприємницькою та
незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до п.п. 14.1.180, п. 14.1, ст. 14
ПК України податковий агент щодо
податку на доходи фізичних осіб -
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ),
самозайнята особа, представництво
нерезидента - юридичної особи, інвестор
(оператор) за угодою про розподіл
продукції, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV цього
Кодексу, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність контролюючим органам та
нести відповідальність за порушення
його норм в порядку, передбаченому
статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно п.п. 162.1.3, п. 162.1, ст. 162 ПК
України платниками податку є:
податковий агент.

Відповідно до п. 163.1, ст. 163 ПК
України об'єктом оподаткування
резидента є: загальний місячний
(річний) оподатковуваний дохід; доходи
з джерела їх походження в Україні, які
остаточно оподатковуються під час їх
нарахування (виплати, надання);
іноземні доходи - доходи (прибуток),
отримані з джерел за межами України.

Згідно п.п. 164.1.2, п. 164.1, ст. 164 ПК
України загальний місячний
оподатковуваний дохід складається із
суми оподатковуваних доходів,
нарахованих (виплачених, наданих)
протягом такого звітного податкового
місяця.

Пунктом 167.1, ст. 167 ПК України
передбачено, що ставка податку
становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Відповідно до п. 168.1, ст. 168 ПК
України оподаткування доходів,
нарахованих (виплачених, наданих)
платнику податку податковим агентом.

Податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується
(перераховується) до бюджету під час
виплати оподатковуваного доходу
єдиним платіжним документом. Банки
приймають платіжні документи на
виплату доходу лише за умови
одночасного подання розрахункового
документа на перерахування цього
податку до бюджету.

Якщо згідно з нормами цього
розділу окремі види оподатковуваних
доходів (прибутків) не підлягають
оподаткуванню під час їх нарахування
чи виплати, але не є звільненими від
оподаткування, платник податку
зобов'язаний самостійно включити суму
таких доходів до загального річного
оподатковуваного доходу податку та
подати річну декларацію з цього
податку.

Якщо оподатковуваний дохід
надається у негрошовій формі чи
виплачується готівкою з каси
податкового агента, податок
сплачується (перераховується) до
бюджету протягом банківського дня, що
настає за днем такого нарахування
(виплати, надання).

Якщо оподатковуваний дохід
нараховується податковим агентом, але
не виплачується (не надається) платнику
податку, то податок, який підлягає
утриманню з такого нарахованого
доходу, підлягає перерахуванню до
бюджету податковим агентом у строки,
встановлені цим Кодексом для місячного
податкового періоду.

Для цілей цього розділу та пункту
54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном
"граничний термін сплати до бюджету
податку" розуміються строки сплати
податку, визначені цим пунктом.

Згідно п. 171.2, ст. 171 ПК України
особою, відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з інших доходів, є: а)
податковий агент - для оподатковуваних
доходів з джерела їх походження в
Україні; б) платник податку - для
іноземних доходів та доходів, джерело
виплати яких належить особам,
звільненим від обов'язків нарахування,
утримання або сплати (перерахування)
податку до бюджету.

Відповідно до п. 176.2, ст. 176 ПК
України особи, які відповідно до цього
Кодексу мають статус податкових
агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені
цим Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

У разі якщо відокремлений
підрозділ юридичної особи не
уповноважений нараховувати,
утримувати і сплачувати
(перераховувати) податок до бюджету,
податковий розрахунок у вигляді
окремого витягу за такий підрозділ
подає юридична особа до контролюючого
органу за своїм місцезнаходженням та
надсилає копію такого розрахунку до
контролюючого органу за
місцезнаходженням такого
відокремленого підрозділу в
установленому порядку;

в) подавати на вимогу платника
податку відомості про суму виплаченого
на його користь доходу, суму
застосованих соціальних податкових
пільг та суму утриманого податку;

г) подавати контролюючому органу
інші відомості про оподаткування
доходів окремого платника податку в
обсягах та згідно з процедурою,
визначеною цим розділом та розділом II
цього Кодексу;

ґ) нести відповідальність у
випадках, визначених цим Кодексом.

Як пояснив представник
відповідача сума штрафу складається з
суми 121,65грн., яка є 25% від суми 486,61 грн. +
510 грн. (штраф за невірне відображення
інформації в облікових відомостях яка
не співпадає з даними Ф-1Д).

Сума боргу 486,61 грн. є залишком
суми заборгованості з податку на
доходи фізичних осіб станом на 31.12.2012р.
від суми заборгованості - 3108,68грн. за
актом перевірки від 20.11.2012 року
№238/21-3/2862 (т.1, а.с. 121-138).

Судом встановлено, що за
результатом попередньої перевірки від
20.11.2012 року вимогу зі сплати
заборгованості з податку на доходи
фізичних осіб ДПІ у Київському районі
м. Одеси не складала та не направляла до
позивача.

Як вбачається з акту перевірки
від 20.11.2012р. №238/22-3/1261 (т.1 а.с.121-138)
за період з 01.10.2009 р. по 30.06.2012 р. станом
на 30.06.2012 р. заборгованість по
заробітній платні, терміни виплати
якої настав -відсутня.

В таблиці зазначено, що
нараховано податку 31955,41 грн.,
перераховано до бюджету 28846,73 грн., та
залишок на 30.06.2012р. (Д-т) складає -3108,68
грн.

Заперечень до ДПІ у Київському
районі м. Одеси, щодо даних зауважень в
акті перевірки ТОВ «Фермер» не
надавало, а тому суд критично
ставиться, до того, що дані відображені
в акті не відповідають дійсності.

Також позивачем не надано суду
доказів того, що вказана сума в повному
обсязі була сплачена в наступному до
бюджету.

Тому суд доходить висновку, що
ДПІ у Київському районі м. Одеси
правомірно прийняло податкове
повідомлення-рішення № яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб 1118,26 грн., з яких 486,61 грн.
за основним платежем та 631,65грн. за
штрафними санкціями.

18 липня 2014р. відповідачем було
прийнято податкове
повідомлення-рішення № яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 83798 грн., з яких 55865 грн. за основним
платежем та 27933 грн. за штрафними
санкціями.

Згідно п.п. 14.1.27, п.п. 14.1, ст. 14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п.п. 14.1.36, п.п. 14.1, ст.
14 ПК України господарська діяльність -
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Згідно п. 138.2, ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку
здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді.

Платник податку для визначення
об'єкта оподаткування має право на
врахування витрат, підтверджених
документами, що складені нерезидентами
відповідно до правил інших країн.

Відповідно до п.п. 138.10.2, п. 138.10, ст.
138 ПК України адміністративні витрати,
спрямовані на обслуговування та
управління підприємством: а) загальні
корпоративні витрати, в тому числі
організаційні витрати, витрати на
проведення річних та інших зборів
органів управління, представницькі
витрати; б) витрати на службові
відрядження й утримання апарату
управління підприємством (у тому числі
витрати на оплату праці
адміністративного апарату) та іншого
загальногосподарського персоналу; в)
витрати на утримання основних засобів,
інших необоротних матеріальних
активів загальногосподарського
використання (оперативна оренда (у тому
числі оренда легкових автомобілів),
придбання пально-мастильних
матеріалів, стоянка, паркування
легкових автомобілів, страхування
майна, амортизація, ремонт, опалення,
освітлення, водопостачання,
водовідведення, охорона); г) винагороди
за консультаційні, інформаційні,
аудиторські та інші послуги, що отримує
платник податку для забезпечення
господарської діяльності; ґ) витрати на
оплату послуг зв'язку (пошта, телеграф,
телефон, телекс, телефакс, стільниковий
зв'язок та інші подібні витрати); д)
амортизація нематеріальних активів
загальногосподарського використання;
е) витрати на врегулювання спорів у
судах; є) плата за розрахунково-касове
обслуговування та інші послуги банків;
ж) інші витрати загальногосподарського
призначення;

Згідно п.п. 138.10.3, п. 138.10, ст. 138 ПК
України витрати на збут, які включають
витрати, пов'язані з реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг: а) витрати на пакувальні
матеріали для затарювання товарів на
складах готової продукції; б) витрати
на ремонт тари; в) оплата праці та
комісійні винагороди продавцям,
торговим агентам та працівникам
підрозділів, що забезпечують збут; г)
витрати на рекламу та дослідження
ринку (маркетинг), на передпродажну
підготовку товарів; ґ) витрати на
відрядження працівників, зайнятих
збутом; д) витрати на утримання
основних засобів, інших необоротних
матеріальних активів, пов'язаних зі
збутом товарів, виконанням робіт,
наданням послуг (оперативна оренда,
страхування, амортизація, ремонт,
опалення, освітлення, охорона); е)
витрати на транспортування, перевалку
і страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки; є) витрати
на гарантійний ремонт і гарантійне
обслуговування; ж) витрати на
транспортування готової продукції
(товарів) між складами підрозділів
підприємства; з) інші витрати, пов'язані
зі збутом товарів, виконанням робіт,
наданням послуг.

Відповідно до п.п. 139.1.1, п. 139.1, ст. 139
ПК України не включаються до складу
витрат: витрати, не пов'язані з
провадженням господарської
діяльності, а саме витрати на:
організацію та проведення прийомів,
презентацій, свят, розваг та
відпочинку, придбання та
розповсюдження подарунків (крім
благодійних внесків та пожертвувань
неприбутковим організаціям,
визначених статтею 157 цього Кодексу, та
витрат, пов'язаних із провадженням
рекламної діяльності, які регулюються
нормами підпункту 140.1.5 пункту 140.1
статті 140 цього Кодексу).

Обмеження, передбачені абзацом
другим цього підпункту, не стосуються
платників податку, основною діяльністю
яких є: організація прийомів,
презентацій і свят за замовленням та за
рахунок інших осіб; придбання
лотерейних білетів, інших документів,
що засвідчують право участі в лотереї;
фінансування особистих потреб
фізичних осіб за винятком виплат,
передбачених статтями 142 і 143 цього
Кодексу, та в інших випадках,
передбачених нормами цього розділу.

Згідно п. 44.1, ст.. 44 ПК України для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею
216 Цивільного кодексу України, платники
податків мають право вносити
відповідні зміни до податкової
звітності у порядку, визначеному
статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.2, ст.. 44 ПК
України для обрахунку об'єкта
оподаткування платник податку на
прибуток використовує дані
бухгалтерського обліку щодо доходів та
витрат з врахуванням положень цього
Кодексу.

Платники податку, які відповідно
до Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
застосовують міжнародні стандарти
фінансової звітності, ведуть облік
доходів і витрат за такими стандартами
з урахуванням положень цього Кодексу.
Такі платники податку при застосуванні
положень цього Кодексу, в яких
міститься посилання на положення
(стандарти) бухгалтерського обліку,
застосовують відповідні міжнародні
стандарти фінансової звітності.

Платники податку на прибуток
підприємств, прибуток яких
оподатковується за ставкою нуль
відсотків і які відповідають
критеріям, визначеним пунктом 154.6
статті 154 цього Кодексу, та платники
єдиного податку, які відповідають
критеріям, визначеним підпунктом 4
пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу,
ведуть спрощений бухгалтерський облік
доходів та витрат з метою обрахунку
об'єкта оподаткування за методикою,
затвердженою центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
фінансову політику.

Методика бухгалтерського обліку
тимчасових та постійних податкових
різниць затверджується у порядку,
передбаченому Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Згідно п.п. 138.5.1, п. 138.5, ст. 138 ПК
України датою здійснення витрат,
нарахованих платником податку у
вигляді сум податків та зборів,
вважається останній день звітного
податкового періоду, за який
проводиться нарахування податкового
зобов'язання з податку та збору.

Відповідно до п. 150.1, ст. 150 ПК
України якщо результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками
податкового року є від'ємне значення,
то сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат першого
календарного кварталу наступного
податкового року. Розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками півріччя,
трьох кварталів та року здійснюється з
урахуванням зазначеного від'ємного
значення попереднього року у складі
витрат таких податкових періодів
наростаючим підсумком до повного
погашення такого від'ємного значення.

Від'ємне значення як результат
розрахунку об'єкта оподаткування,
отриманий від ведення діяльності, яка
підлягає патентуванню, не враховується
для цілей абзацу першого цього пункту
та відшкодовується за рахунок доходів,
отриманих у майбутніх податкових
періодах від такої діяльності.

Перевіряючи дійшли висновку, що
позивачем двічі віднесено до складу
витрат по послугам згідно актів
виконаних робіт по взаємовідносинам з:
ТОВ «БЦ Черемушки -віднесено у 3-му кв.
2012р. Послуги по акту №7 від 30.07.2012р. у
розмірі 2600 грн.; ПраТ «Фарлеп-Інвест»
віднесено до складу витрат за 2013р.
двічі послуги по акту наданих послуг
№091295 від 30.09.2012р. у розмірі 875,58 грн. чим
завищено суму 3476 грн.

На вказане зауваження в акті
позивач надав письмові заперечення та
документи, що спростовують дані
зауваження (т.1, а.с. 67-68) та поважності
причин не взяття до уваги даних
документів відповідач суду не надав.

Відповідачем не спростовані
твердження позивача проте, що
перевіряючи побачили два акта
виконаних робіт за той самий період та
без дослідження рахунків в яких було
проведено тільки по одному акту на
кожну послугу у відповідному періоді
дійшло до помилковому висновку.

Вказані обставини
підтверджуються аналізом рахунку по
субконто :37.7 за липень 2012р. «Б-Ц
Черемушки» ООО (т.1 а.с.69) та аналіз
рахунку субконто :37.7 за вересень 2012р.
«Фарлеп-Інвест» ПраТ.(т.1 а.с.70 об.ст.)

Виходячи з вищевказаного суд
доходить висновку, що суму податку на
прибуток збільшено на 3476 грн.
помилково.

Також суд вважає помилковим
висновок щодо завищення
адміністративних витрат на суму 3668 грн.
по договору з ПАТ АБ «Південний» згідно
умов якого був складений акт на
виконані роботи по прийому грошових
коштів від фізичних осіб за
перераховані грошові кошти на рахунок
ТОВ «Фермер» з нарахуванням комісійної
винагороди 0,5% від суми прийнятого
платежу.

Загальна сума комісійної
винагороди банку, яка віднесена до
складу витрат склала 3668 грн.

Вартість послуг за вказаним
договором відображена в п.1.3. Договору
№736-0/9 від 21.11.2011р. укладеному між
позивачем та ПАТ АБ «Південний» (т.1
а.с.72-74).

Позивач вважає, що вказані
витрати на виконання умов договору з
ПАТ АБ «Південний» є витратами
пов'язаними зі збутом товарів,
включення яких до складу витрат
передбачено п. п.138.10.3 ПК України, з чим
не погоджується відповідач.

Згідно п.п. 138.10.3, п. 138.10, ст. 138 ПК
України до складу інших витрат
включаються: витрати на збут, які
включають витрати, пов'язані з
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг: а) витрати на
пакувальні матеріали для затарювання
товарів на складах готової продукції;
б) витрати на ремонт тари; в) оплата
праці та комісійні винагороди
продавцям, торговим агентам та
працівникам підрозділів, що
забезпечують збут; г) витрати на
рекламу та дослідження ринку
(маркетинг), на передпродажну
підготовку товарів; ґ) витрати на
відрядження працівників, зайнятих
збутом; д) витрати на утримання
основних засобів, інших необоротних
матеріальних активів, пов'язаних зі
збутом товарів, виконанням робіт,
наданням послуг (оперативна оренда,
страхування, амортизація, ремонт,
опалення, освітлення, охорона); е)
витрати на транспортування, перевалку
і страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки; є) витрати
на гарантійний ремонт і гарантійне
обслуговування; ж) витрати на
транспортування готової продукції
(товарів) між складами підрозділів
підприємства; з) інші витрати, пов'язані
зі збутом товарів, виконанням робіт,
наданням послуг.

Та суд вважає віднесення
вказаних витрат до таких, що підпадають
під п.п.138.10.3 ПК України правомірним з
наступних підстав.

Звільнення покупців товарів,
які розраховуються за придбаний товар
у ТОВ «Фермер» у відділеннях банку,
обслуговуючого рахунки позивача без
стягнення з платника коштів комісійної
винагороди банку за оформлення
переказу, фактично зменшує
собівартість придбаної продукції для
їх покупців, тобто стимулює їх обирати
товар позивача, який за кінцевими
витратами на його придбання не містить
комісійних витрат сплачених банку за
переказ коштів.

Щодо завищення суми витрат на
10400 грн. по правовідносинам з ТОВ
«Бізнес Центр «Черемушки», то
встановлено наступне.

01.04.2012р. між позивачем та ТОВ
«Бізнес Центр «Черемушки» укладений
договір оперативної оренди №24/04-12
згідно умов якого Орендодавець
передає, а Орендар приймає в тимчасове
користування терміном до 31.12.2012р.
нежитлове приміщення площею 31,2 кв.м.
розташоване за адресою: м. Одеса, вул.
Терешкової, 15 (т.1 а.с.178-179).

Судом встановлено, що 31 грудня
2012р. позивач повернув приміщення
Орендодавцю по акту прийому передачі
(т.1 а.с.184), та 01.01.2013р. сторони уклали
додаткову письмову угоду до договору
оренди від 01.04.2012р. №24/04-12 згідно умов
якої продовжили термін дії оренди до
31.12.2013р. (т.1 а.с.185) та п.7.2 виклали в
наступній редакції: «Настоящий договор
вступает в силу с момента подписания
его сторонами и действует по 31.12.2013г.
включительно без пролонгации» (мовою
оригіналу).

В той же день за актом прийому
передачі позивач прийняв від ТОВ
«Бізнес Центр «Черемушки» вказане
приміщення (т.1 а.с.186).

На виконання умов договору за
січень-квітень 2013 року позивачем було
сплачено згідно умов договору 3120 грн.
щомісячно, що відображено в акті
перевірки.

Суд вважає, помилковим висновок
перевіряючих, що сума 3120 грн.х4 = 12480 грн.
в т.ч. 2018 грн. ПДВ, а без ПДВ - 10400 грн. була
неправомірно віднесена до витрат, так
як відповідно до ст. 203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Згідно ст. 793 ЦК України договір
найму будівлі або іншої капітальної
споруди (їх окремої частини)
укладається у письмовій формі.

Статтею 207 ЦК України
висуваються наступні вимоги до
письмової форми правочину:

- 1. Правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку.

- 2. Правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична
особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Як вбачається з змісту
документів укладених на оренду
приміщення на 2013р. вони відповідають
вимогам вказаної статті ЦК України, а
тому підстави для неврахування
вказаних витрат відсутні.

При цьому суд враховує, що у
перевіряючих не виникало сумнівів, що
ТОВ «Фермер» користувалось вказаним
приміщенням у 2013 році, а тому вказана
сума безпідставно виключена зі складу
витрат.

Щодо суми витрат не
підтвердженої документально - 1295 грн.
по обов'язковому страхуванню
цивільно-правової відповідальності, то
суд зазначає наступне.

На балансі позивача
перебувають транспортні засоби, які
підлягають обов'язковому страхуванню
цивільно-правової відповідальності.

На вказані транспортні засоби
позивачем були надані суду виписані в
Одеській філії ПАТ «УСК Гарант-авто»
поліси: №АЕ /0577563 (т.1 а.с.95) на автомобіль
ГАЗ - 3307 д/н ВН 7635 ЕС та страховий платіж
зазначений в ньому склав 830 грн.
сплачений 06.11.2012р.; №АЕ/0577564 на
автомобіль ГАЗ - 3307 д/н ВН 4830 ЕС та
страховий платіж зазначений в ньому
склав 830 грн. сплачений 06.11.2012р.(т.1 а.с.94
об.ст.); №АЕ/0577565 на автомобіль ГАЗ - 3307
д/н ВН 6030 ЕС та страховий платіж
зазначений в ньому склав 830 грн.
сплачений 06.11.2012р.(т.1 а.с.94 об.ст.).

Також 11.12.2012р. між позивачем та
Одеській філією ПАТ «УСК Гарант-авто»
був укладений договір №24-00/111212/ф про
добровільне страхування 4-х
транспортних засобів - Фатонів (т.1
а.с.191-192).

Загальна сума оплат за вказаним
договором склала 2076 грн.(т.1 а.с.191).

Таким чином: (830 грн.х3шт.) + 2076грн.
= 4566 грн., з чого випливає, що позивачем
вірно відображено в валових витратах 4
кв. 2012 року суму 4566 грн. по страхових
внесках, а сума 1295 грн. помилково
виключена зі складу витрат ТОВ
«Фермер» 4 кв. 2012 року.

Як вбачається з додатку №5 до
акту перевірки (т.1 а.с.187) в реєстрі
наявні помилки щодо розмірів страхових
сум та терміну дії договорів, що
призвело до помилкового висновку щодо
перевищення суми віднесеної до валових
витрат над фактичною.

Щодо віднесення до складу
витрат у 3-му кварталі 2012р. витрат
попереднього податкового періоду на
загальну суму 49428 грн. суд зазначає
наступне.

В додатку №7 до акту перевірки (т.
4. а.с. 17) міститься перелік оплат
здійснених двічі, а саме: на ПП
«Профілактична дезінсекція» по акту за
04.2012р. акт №048сан4 сума 136,8 грн.(в т.ч.
ПДВ), по акту за 05.2012р. акт №048сан4 сума
136,8 грн.(в т.ч. ПДВ), по акту за 06.2012р.
№048сан4 сума 136,8 грн. (в т.ч. ПДВ)(т.1
а.с.193-195); на ПП «Таврія Плюс» по акту від
30.06.2012р. акт/накладна №3006502 сума 19790,27
грн.(в т.ч. ПДВ 3298,38 грн.); на ПП «Таврія І»
по акту від 30.06.2012р. акт/накладна №3006140
сума 1520,02 грн. (в т.ч. ПДВ 253,34 грн.); на ПП
«Таврія В» по акту від 30.06.2012р.
акт/накладна №3006762 на суму 3792,29 грн. (в
т.ч. ПДВ 632,05 грн.); на ДП «Укравтогаз» по
акту від 30.06.2012р. б/н на суму 5445грн. (в
т.ч. ПДВ 907,50 грн.), по акту від 30.06.2012р. б/н
на суму 9,9 грн. (в т.ч. ПДВ 1,65 грн.); на ПрАТ
«Фарлеп -Інвест» по акту від 29.02.2012р.
акт/накладна №212745295 на суму 1459,90 грн. (в
т.ч. ПДВ 243,32 грн.); на ТОВ «Весна-2010» по
акту від 31.05.2012р. акт/накладна ОУ- 000087 на
суму 17000 грн. (без ПДВ).

Загальна сума склала 49427,78 грн. в
тому числі ПДВ 5404,64 грн.

Згідно 44.6. ПК у разі якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після
закінчення перевірки та до прийняття
рішення контролюючим органом за
результатами такої перевірки надає
документи, що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, не надані під час
перевірки (у випадках, передбачених
абзацами другим і четвертим пункту 44.7
цієї статті), такі документи повинні
бути враховані контролюючим органом
під час розгляду ним питання про
прийняття рішення.

Враховуючи те, що в акті
перевірки ТОВ «Фермер» від 20.11.2012р.
№238/22-213 за період з 01.10.2009р. по 30.06.2012р. не
відображено, що до складу витрат ТОВ
«Фермер» не віднесені вказані витрати,
а також те, що позивач документи, що
спростовують вказаний висновок
перевіряючих до своїх заперечень на
акт перевірки не надавав, а на
пропозицію суду провести
судово-економічну експертизу з цього
питання представники позивача не
погодились, тому суд враховуючи
положення п. 44.6 ПК України доходить
висновку, що дана сума знята
перевіряючими з витрат 2013р. правомірно
частково.

При цьому суд враховує, що в
судовому засіданні представник
відповідача погодився з наявністю
помилки, а саме включення до суми 49428
грн. суми ПДВ 5404,64 грн. та вірна сума
завищення витрат становить 44023,36 грн.

Також перевіряючими в акті
перевірки зроблений висновок, про те,
що позивачем віднесено до складу
витрат двічі витрати по послугам
згідно актам виконаних робіт по
взаємовідносинам з:

- ТОВ «БЦ Вузовський» віднесено до
складу витрат за 3 кв.2012р. двічі послуги
по акту від 31.07.2012р №б/н у розмірі 26701,13
грн.(т.1 а.с.203);

- ТОВ « 3-А» віднесено до складу
витрат за 3 кв.2012р. двічі послуги по акту
виконаних робіт від 31.07.2012р. №б/н у
розмірі 3000 грн. (т.1. а.с.204);

- ТОВ «Копійка Центр» віднесено до
складу витрат за 2013р. двічі послуги по
акту здачі прийняття робіт від №5953 від
30.11.2013р. у розмірі 2400 грн.(т.1 а.с.207);

З чого зроблений висновок про
завищення ТОВ витрат на загальну суму
32101 грн.

На спростування даних висновків
позивачем надано до суду аналіз
рахунків по субконто: 37.7 за липень 2012 р.
по ТОВ «БЦ Вузовський», ТОВ « 3-А», (т.1
а.с.205-206) з яких вбачається, що подвійних
проводок в липні 2012р. по цим
контрагентам нібито не було.

Щодо ТОВ «Копійка Центр», то як
пояснив представник позивача: хоча
сума була проведена двічі, але не
враховано, те що в січні 2014р. ТОВ
«Фермер» самостійно виправило цю
помилку, що підтверджується аналізом
рахунку по субконто: 37.7 за січень 2014р.
ТОВ «Копійка Центр» (т.1 а.с.208), та це не
вплинуло на заниження податку на
прибуток за 2013р. через перевищенням
витрат над доходом в 2013 року.

Проте згідно 44.6 ПК України у
разі якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після
закінчення перевірки та до прийняття
рішення контролюючим органом за
результатами такої перевірки надає
документи, що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, не надані під час
перевірки (у випадках, передбачених
абзацами другим і четвертим пункту 44.7
цієї статті), такі документи повинні
бути враховані контролюючим органом
під час розгляду ним питання про
прийняття рішення.

Враховуючи те, що позивач
документи, що спростовують вказаний
висновок перевіряючих до своїх
заперечень на акт перевірки не надавав,
а на пропозицію суду провести
судово-економічну експертизу з цього
питання представники позивача не
погодились, тому суд доходить висновку,
що дана сума знята перевіряючими з
витрат 2013р. правомірно.

Стосовно завищення витрат по
сплаті оренди ТОВ «Весна -2010» суд
доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що між
позивачем та ТОВ «Весна -2010» укладений
договір оренди приміщення від 01.01.2012р.
№1 згідно умов якого Орендодавець ТОВ
«Весна -2010» передає, а позивач
«Орендар» приймає в користування
нежитлове приміщення площею 200 кв.м.
розташоване за адресою: м. Одеса, вул.
Агрономічна, 205/3 (т.1 а.с.210) для
зберігання.

Надалі додатковою угодою від
01.04.2012р. сторони збільшили площу до 400
кв.м. (т.1 а.с.213) та розмір орендної плати
відповідно.

На виконання умов договору
позивачем сплачувалась сума орендної
плати та складались акти
здачі-прийняття робіт (т.1 а.с.214-222).

Всього за період з 01.07.2012 по
31.03.2013р. було сплачено суму 153000 грн. без
ПДВ.

Перевіряючи дійшли висновки
щодо безпідставності віднесення суми
153000 грн. на витрати збуту через те, що
позивач торгує м'ясо-молочними
виробами, які потребують дотримання
відповідного температурного режиму, та
який відсутній в орендованому
приміщенні.

Водночас, як вбачається з
характеристики приміщення переданого
в оренду за договором №1 від 01.01.2012р. (т.1
а.с.223) дане приміщення пристосоване для
забезпечення низькотемпературним
режимом продукції в ньому.

Данні обставини не спростовані
відповідачем під час розгляду справи
та не перевірялись фактично під час
перевірки.

Враховуючи припис ст..71 КАС
України що кожна зі сторін повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу, суд доходить висновку,
щодо перевіряючими безпідставно
зроблений висновок, що витрати по
оренді вказаного приміщення не
належать до витрат по збуту.

В ході перевірки встановлено, що
ТОВ «Фермер» відображено у складі
витрат транспортно-експедиційні
послуги отримані від ТОВ «Делівері» на
загальну суму 24960 грн. в т.ч.: за 3 кв.2012р.
на суму 3684 грн., за 4 кв.2012р., на суму 16873
грн., за 2013р. на суму 4403 грн.

Судом встановлено, що 11.06.2012р. між
ТОВ «Фермер» та ТОВ «Делівері» був
укладений договір №Д-00001435 на
транспортно-експедиційні послуги
згідно умов якого, Замовник
(ТОВ«Фермер») надає для перевезення
вантаж, або замовник приймає
доставлений на його адресу вантаж, а
Експедитор (ТОВ «Делівері»)
організовує та забезпечує перевезення
і супроводження вантажів на умовах
обумовлених дійсним договором (т.1, а.с.
225).

У п.1.4 вказаного Договору
встановлено, що вартість
транспортно-експедиційних послуг
обчислюється згідно тарифів
Експедитора (додаток 6) та визначається
Експедитором самостійно.

У п.3.1 Розділу «Порядок
розрахунків» Договору зазначено, що
розмір плати за транспортне
експедирування вантажів та інші
послуги визначається за тарифами
Експедитора (додаток № 6).

Проте ані перевіряючим, ані суду
під час розгляду справи тарифи надані
не були, та представниками позивача
надано пояснення, що Додаток №6
відсутній.

Згідно п. 2.8 вказаного Договору
Експедитор по закінчені календарного
місяця повинен відправити Замовнику
усі фінансові документи (податкову
накладну, акт виконаних робіт та
калькуляцію таких робіт), а Замовник
зобов'язаний у триденний термін від
дати отримання повернути підписаний
акт виконаних робіт.

Проте на пропозицію суду надати
калькуляції робіт за якими
здійснювалась щомісячна оплата послуг,
вони надані не були.

Згідно ст..9 ЗУ «Про
транспортно-експедиторську
діяльність» платою експедитору
вважаються кошти, сплачені клієнтом
експедитору за належне виконання
договору транспортного
експедирування.

У плату експедитору не
включаються витрати експедитора на
оплату послуг (робіт) інших осіб,
залучених до виконання договору
транспортного експедирування, на
оплату зборів (обов'язкових платежів),
що сплачуються при виконанні договору
транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат
експедитора є документи (рахунки,
накладні тощо), видані суб'єктами
господарювання, що залучалися до
виконання договору транспортного
експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів
супроводжується товарно-транспортними
документами, складеними мовою
міжнародного спілкування залежно від
обраного виду транспорту або державною
мовою, якщо вантажі перевозяться в
Україні.

Такими документами можуть бути:
авіаційна вантажна накладна (Air Waybill);
міжнародна автомобільна накладна (CMR);
накладна СМГС (накладна УМВС);
коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM);
вантажна відомість (Cargo Manifest); інші
документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора
при перевезенні підтверджується
єдиним транспортним документом або
комплектом документів (залізничних,
автомобільних, авіаційних накладних,
коносаментів тощо), які відображають
шлях прямування вантажу від пункту
його відправлення до пункту його
призначення.

Згідно ст..12 ЗУ «Про
транспортно-експедиторську
діяльність» клієнт зобов'язаний
своєчасно надати експедитору повну,
точну і достовірну інформацію щодо
найменування, кількості, якості та
інших характеристик вантажу, його
властивостей, умов його перевезення,
іншу інформацію, необхідну для
виконання експедитором своїх
обов'язків за договором транспортного
експедирування, а також документи, що
стосуються вантажу, які потрібні для
здійснення митного, санітарного та
інших видів державного контролю і
нагляду, забезпечення безпечних умов
перевезення вантажу.

Клієнт зобов'язаний у порядку,
передбаченому договором транспортного
експедирування, сплатити належну плату
експедитору, а також відшкодувати
документально підтверджені витрати,
понесені експедитором в інтересах
клієнта в цілях виконання договору
транспортного експедирування.

Договором транспортного
експедирування можуть бути
передбачені й інші обов'язки клієнта.

Також у п.2.1 вказаного Договору
зазначено, що транспортне
експедирування вантажів виконується
Експедитором лише на підставі заявок,
що надає Замовник за формою відповідно
до Додатку №2.

Проте як повідомив представник
позивача Додаток №2 до Договору
відсутній.

Суд враховує, що в наданих суду
та оглянутих перевірячими актах
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
(т.1 а.с.226-232) відсутні дані щодо П.І.Б.
особи з боку замовника яка підписала
вказані акти.

Згідно ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Таким чином, враховуючи, що
документи надані перевіряючим на
підтвердження витрат понесених по
договору з ТОВ «Делівері» не містять
необхідних реквізитів, відсутні тарифи
на послуги, калькуляції до актів,
заявки на послуги, що унеможливлювало
перевірку правильності здійснених
оплат та зв'язку витрат з господарською
діяльністю суд вважає, що сума 24960 грн.
витрат знята правомірно.

Аналогічні порушення були
встановлені перевіряючими щодо суми
витрат 134553 грн. з яких в 3 кв. 2012р. -27826
грн., в 4 кв. 2012р. 19488 грн., 2013р. на 87239 грн.
відображених по операціям позивача з
ТОВ «Укрлогістик».

Судом встановлено, що між ТОВ
«Фермер» (Замовник) та ТОВ
«Укрлогистика» (Виконавець) 14.05.2012р.
укладений Договір №42/1-12 згідно якого
виконавець зобов'язується за плату та
за рахунок замовника організувати
виконання комплексу логістичних
послуг, зв'язаних з перевезенням товару
по території України, на вимогах цього
Договору. (т.2, а.с.62-66).

На підтвердження виконання умов
вказаного договору представником
позивача були надані акти здачі -
прийняття робіт (т.2, а.с.68-85).

Проте ані перевіряючим, ані суду
не надані розрахунок фактично
виконаних послуг по вказаним актам.

Крім того згідно абз. 3 п. 2.1
вказаного Договору, графік поставок
оформлюється в вигляді додатку до
цього Договору та є його невід'ємною
частиною.

Проте вказаний графік також до
суду наданий не був.

Таким чином суд вважає, що сума
134553 грн. правомірно не врахована
перевіряючими в витратах.

Судом встановлено, що під час
проведення перевірки позивачем було
надано Договір про надання
транспортних послуг №2003 від 01.03.2013р. за
умовами якого ПТП «Лазурний берег»
(виконавець) зобов'язується надати
комплекс логістичних послуг пов'язаних
із перевезенням товарно-матеріальних
цінностей ТОВ «Фермер» (Замовника )

(т.2 а.с.39-41).

Згідно п. 3.12 цього Договору
прийом ТМЦ замовника зі складу за
адресою м. Одеса: вул.. Житомирська, 4
здійснюється водієм - експедитором
виконавця на підставі
товарно-супровідних документів, а саме:
видаткової накладної (ВН); податкової
накладної; товарно-транспортної
накладної (ТТН); специфікації на товар;
посвідчення про якість ТМЦ;
ветеринарного свідоцтва на ТМЦ.

Згідно п. 3.6 цього Договору ТМЦ
вважаються прийнятими до перевезення з
моменту підписання уповноваженим
представником виконавця (водієм)
товарно-транспортної накладної.

Пунктом 3.15 цього договору
передбачено, що узгоджений тариф на
послуги, які виконавець надає
замовнику, викладено у додатку №1, який
підписується уповноваженими
представниками сторін та є невід'ємною
частиною цього договору.

Відповідно до п 4.1 Договору ТТН та
ВП є товарно-супровідними документами,
за якими виконується прийом та
перевезення ТМЦ, а також передача його
вантажоодержувачу.

Відповідно до п. 4.3 по прибуттю
вантажоодержувача замовника на місце
розвантаження водій-експедитор
зобов'язаний надати вантажоодержувачу
товарно-супровідні документи.

Згідно п. 4.6 Договору на протязі 5
(п'яти) днів з моменту отримання ТМЦ
вантажоодержувачем, виконавець надає
замовнику первинні документи,
оформленні належним чином, які
підтверджують прийом ТМЦ
вантажоодержувачем, а саме:

- два оригінала належним чином
заповненої ТТН з підписом
уповноваженої особи та відбитком
печатки (штампу) вантажоодержувача;

- один оригінал належним чином
заповненої ВН з підписом уповноваженої
особи та відбитком печатки (штампу)
вантажоодержувача;

- акт розбіжностей (у разі
необхідності);

- якщо вантажоодержувачем є ТОВ «Метро
КєшєндКері Україна», то на ТТН повинна
бути зелена марка та акт розбіжностей;

- згідно актом розбіжностей,
водій-експедитор здає повернення на
склад замовника.

Згідно п. 5.3 Договору тариф на
надані послуги за цим договором
визначається сторонами у додатку №1,
якій є невід'ємною частиною цього
договору.

Відповідно до п. 5.5 Договору
підставою для оплати належно наданих
послуг за даним договором є своєчасно
надані замовнику первинні документи (у
відповідності з п. 4.3. цього договору),
оформлені належним чином, які
підтверджують прийом ТМЦ
вантажоодержувачем.

Згідно з п. 5.6 Договору оплата
рахунків виконавця здійснюється за
умови виконання пункту 5.5 цього
договору по наступному порядку:

- рахунки за послуги, надані з 1 по
останнє число поточного місяця
надаються виконавцем не пізніше 5 числа
наступного місяця та сплачуються
замовником за тарифами згідно додатку
№1, але не більш 10 банківських днів
після отримання рахунку та повного
пакету належним чином оформлених
документів про надані послуги.

Проте як встановлено судом,
перевіряючим не був наданий Додаток №1
до договору, а також ТТН оформлені у
будь якому вигляді та які б містили
обов'язкові реквізити, що вимагає Наказ
Міністерства транспорту України від
14.10.1997р. №363 «Про затвердження Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні», а саме п.10.8,
п.10.12, п. 10.13, п. 11.4, п. 11.5, п. 11.6 , п.11.7, п. 8.25,
п. 8.26, п. 11.8.

Згідно п. 8.25 Правил час прибуття
автомобіля для завантаження
встановлюється у пункті вантаження з
моменту проставляння в
товарно-транспортній накладній
відмітки про фактичний час прибуття
автомобіля для завантаження, а час
прибуття автомобіля для розвантаження
- з моменту пред'явлення водієм
товарно-транспортної накладної в
пункті розвантаження.

Відповідно до п. 8.26 Правил
вантаження і розвантаження вважаються
закінченими після вручення водієві
належним чином оформлених
товарно-транспортних накладних на
навантажений або вивантажений вантаж.

Пунктом 10.8 Правил передбачено, що
у товарно-транспортній накладній
зазначається прізвище, ім'я, по
батькові представника Замовника та
документ, згідно з яким він
уповноважений супроводжувати вантаж.

Згідно п. 10.12 Правил здача
Замовником і приймання Перевізником
вантажів, що перевозяться навалом,
наливом або в контейнерах,
передбачають визначення та запис маси
вантажу в товарно-транспортній
накладній.

Відповідно до п. 10.13 Правил тарні
та штучні вантажі приймаються
Перевізником із зазначенням в
товарно-транспортній накладній маси
вантажу та кількості вантажних місць.
Маса тарних і штучних вантажів
визначається Замовником перед
поданням їх Перевізнику та
зазначається на вантажних місцях.
Порядок визначення маси вантажів
наведений у розділі 6 цих Правил.

Запис у товарно-транспортній
накладній маси вантажу та способу її
визначення виконується Замовником.

Пунктом 11.4 Правил передбачено, що
товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом).

Згідно п. 11.5 Правил після
прийняття вантажу згідно з
товарно-транспортною накладною водій
(експедитор) підписує всі її
екземпляри.

Відповідно до п. 11.6 Правил перший
екземпляр товарно-транспортної
накладної залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Пунктом 11.7 Правил передбачено, що
у тих випадках, коли в
товарно-транспортній накладній немає
можливості перерахувати всі
найменування вантажу, підготовленого
для перевезення, до такої накладної
Замовник додає документ довільної
форми з обов'язковим зазначенням
відомостей про вантаж (графи 1-10
товарно-транспортної накладної).

У цих випадках в
товарно-транспортній накладній
зазначається, що до неї додається як
товарний розділ документ, без якого
товарно-транспортна накладна
вважається недійсною і не може
використовуватись для розрахунків із
Замовником.

Водночас з копії додатку №1 до
договору наданому на вимогу суду
вбачається, що тарифи на транспортні
послуги сформовані виходячи із
вартості 1 кг. товару доставленого в м.
Одесі, або фіксована сума за доставку в
м. Б-Дністровський або в м. Ізмаїл (т.6,
а.с. 95), водночас в актах виконаних робіт
складених на виконання умов вказаного
договору між сторонами не міститься
даних щодо кількості перевезеного
вантажу по м. Одесі, або кількості
рейсів по перевезенню вантажу до м.
Б-Дністровський або в м. Ізмаїл в
звітному періоді.

Відповідно до п.п.п. 39.5.2.21, п.п.
39.5.2, п. 39.5, ст. 39 ПК України у разі
незгоди платника податків або його
представника з висновками перевірки
або фактами та даними, викладеними в
акті про результати перевірки
контрольованої операції, вони мають
право подати свої заперечення протягом
30 календарних днів з дня отримання
акта. При цьому платник податків має
право подати разом із запереченнями
або в погоджений строк документи (їх
завірені копії), що підтверджують
обґрунтованість заперечень.

Згідно 44.6. ПК України у разі якщо
до закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після
закінчення перевірки та до прийняття
рішення контролюючим органом за
результатами такої перевірки надає
документи, що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, не надані під час
перевірки (у випадках, передбачених
абзацами другим і четвертим пункту 44.7
цієї статті), такі документи повинні
бути враховані контролюючим органом
під час розгляду ним питання про
прийняття рішення.

Враховуючи те, що позивачем
вищевказані документи до своїх
заперечень на акт перевірки також не
надавав, а тому суд доходить висновку,
що дана сума 132750 грн. знята
перевіряючими з витрат 2013р.
правомірно.

В ході перевірки встановлено, що
ТОВ «Фермер» відобразило у складі
витрат послуги отримані від
постачальника ПП «Біла Україна» на
суму 79087 грн. в т.ч. 3 кв.2012р. 51143 грн., 4кв.
2012р. на 12858 грн., 2013р. на 15086 грн.

Судом встановлено що між ТОВ
«Фермер» (постачальник) та ПП
«Білла-Україна» (покупець) укладений
договір поставки №303035112 від 01.01.2012р.
згідно п. 1.2 якого постачальник
зобов'язується відповідно до замовлень
покупця передавати у власність
(постачати) покупцю, а покупець -
приймати та оплачувати товар на умовах,
передбачених цим договором, у тому
числі додатковими умовами поставки,
котрі погоджуються сторонами як
додаток №1 до цього договору, що
становить його невід'ємну частину
(надалі - «Додаткові умови поставки») та
додатковою угодою до договору поставки
(надалі - «Додаток по РЦ»), що також
становить його невід'ємну частину та
погоджується сторонами як додаток №5
до цього договору (т. 2 а.с.109-117).

Згідно п.10.1 вказаного договору
як невід'ємну частину договору та
відносин поставки за ним, одночасно з
укладенням цього договору сторони
уклали угоду про надання маркетингових
послуг (додаток №3 до договору), за
умови якої покупець за окрему
винагороду надаватиме постачальнику
маркетингові послуги щодо товару, який
постачається постачальником покупцю
за цим договором (надалі -
«Маркетингова угода»). Умови надання
маркетингових послуг щодо товару
визначаються маркетинговою угодою та
додатковими умовами поставки.

Проте судом встановлено, що
згідно додатку №1 до Договору від (т.2
а.с.117 об.ст. -118) маркетингові послуги не
надавались.

Та перевіряючим та до заперечень
не надавався додаток №3, а тому
відповідно до п.46 ПК України суд вважає,
що такі документи були відсутні у
такого платника податків на час
складення такої звітності.

Аналогічно щодо правовідносин
позивач з ТОВ «Реал-Гіпермаркет
Україна».

Так між позивачем та ТОВ
«Реал-Гіпермаркет Україна» був
укладений договір від 01.01.2012 року №25327
(т.2, а.с.148-156).

Згідно п. 1.2 якого ТОВ
«Реал-Гіпермаркет Україна» надає
постачальникові рекламні,
інформаційні, маркетингові ті інші
послуги у порядку та згідно з
додатковими угодами та додатками до
цього договору. Надання рекламних та
інших послуг підтверджується актами
приймання виконаних робіт.

Згідно актів приймання (рахунок
до сплати) наданих послуг (т.2, а.с.165-182)
загальна сума наданих послуг складає
38771 грн., проте у вказаних актах не
зазначена в якому періоді надана
послуга по рахунку.

Також судом встановлено, що ТОВ
«Фермер» відобразило у складі витрат
послуги отримані від постачальника ПП
«Таврія плюс» на суму 16912 грн. в тому
числі по періодам 4 квартал 2012 року на
суму 7477 грн., та 2013 рік на суму 9435 грн.

Так між позивачем (змовник) та ПП
«Таврія плюс» (виконавець) були
укладені договори №596 від 08.06.2012 року та
№646 від 20.06.2012 року (т.2, а.с. 183-184), згідно
з п. 1.1 яких виконавець по дорученню
замовника, з цілю збільшення обсягів
продажу товарів замовника на території
виконавця (в торгівельній мережі),
приймає на себе зобов'язання по наданню
замовнику послуг об'ємі, вказаному п. 1.4
цього договору, в виконавець
зобов'язується прийняти належним чином
надані послуги і сплатити їх в порядку
та на умовах, обговорених в цьому
договорі.

Згідно п. 1.2 цього договору
виконавець надає послуги, направлені
на реалізацію: дрожей ТОВ «Лесаффр
Україна». Товар поставлений замовником
виконавцю по договору поставки і
придбаний на момент надання послуг -
виконує роль потенціального
рекламного зразку продукції, яка буде
(може бути) придбана в майбутньому.

Відповідно до п. 1.3 цього договору
територія на якій виконавцем надаються
послуги по цьому договору є магазини
виконавця (торгова мережа).

Згідно з п. 1.4 цього договору
послуги, надані виконавцем,
укладаються в комплексі засобів і
складаються з наступного:

- контроль за наявністю товару
замовника в торгівельній мережі
виконавця, об'ємів продажу, з
зазначенням цін товару для організації
цінової політики і наявності залишків,
надання інформації замовнику про рух
товару в електронному вигляді з
використанням програми «Електронні
вікна»;

- передпродажна підготовка товару
укладається в розміщенні товару
замовника у відповідності з
побажаннями замовника, узгоджених
сторонами, в тому числі шляхом
підписання додаткових угод до цього
договору;

- організація локальної реклами на
території виконавця;

- підтримка споживчого виду товару
замовника.

Під час перевірки позивачем були
надані акти виконаних робіт, які
складені ПП «Таврія плюс» за 3-4
квартали 2012 року на загальну суму 8972
грн., в тому числі ПДВ у сумі 1495 грн., та
за 2013 рік на загальну суму 11322 грн., в
тому числі ПДВ у сумі 1887 грн. (т.2, а.с.
185-187).

По бухгалтерському обліку
відображено проводками Дт. 93 «Витрати
за збут», Кт.37.7 «Розрахунки з різними
дебіторами», Дт.791 «Результат
операційної діяльності».

Як встановлено судом до перевірки
не було надано договір, який був
зазначений в акті виконаних робіт
№3112806 від 31.12.2012 року щодо послуг по
стимулюванню продажу товарів, а саме
№646 від 20.06.2012 року. До перевірки не
надано додаткові угоди складені з ТОВ
«Таврія Плюс».

В вище зазначених актах виконаних
робіт зазначається лише період та
назва послуги: «стимулювання продажу
товарів», «послуги мерчандайзингу» з
посилання на відповідний договір.

Проте як вставлено судом, в
наведених актах відсутня інформація
щодо суті господарської операції,
відсутній звіт щодо здійснених заходів
по стимулюванню продажу товарів,
результатів дослідження з просування
товару з відповідною інформацією щодо
оцінки ринку збуту (впровадження)
розробки, оцінки ринку ресурсів,
необхідних для впровадження розробки,
оцінки конкурентоспроможності видів
продукції, які можуть бути отримані з
використанням розробки та
видів-аналогів, аналіз перешкод і
ризиків, пов'язаних з комерціалізацією
конкретної розробки.

В результаті чого суд доходить
висновку, що позивачем не доведений
взаємозв'язок отриманих послуг від ПП
«Таврія плюс» щодо з веденням
господарської діяльності відповідача.

Таким чином встановлено
завищення витрат позивача на загальну
суму 16912 грн., в тому числі 4 квартал 2012
року на суму 7477 грн., та 2013 рік на суму 9435
грн.

Щодо порушення ТОВ п.44.1, п.44.2,
ст.44, п.п. 138.10.3 п.138.10, п.138.2 ст.138 ПК
України під час проведення операцій з
ТОВ «Таврія -В» суд встановив наступне.

ТОВ «Фермер» (замовник) уклало з
ТОВ «Таврія- В» (виконавець) договір №558
від 08.06.2012р. (т. 2, а.с.190-192) згідно п.1.1
якого виконавець по дорученню
замовника, з цілю збільшення об'ємів
продажу товарів замовника на території
виконавця (в торгівельній мережі),
приймає на себе зобов'язання по наданню
замовнику послуг об'ємі, вказаному п. 1.4
цього договору, в виконавець
зобов'язується прийняти належним чином
надані послуги і сплатити їх в порядку
та на умовах, обговорених в цьому
договорі.

Згідно п. 1.2 цього договору
виконавець надає послуги, направлені
на реалізацію: дрожей ТОВ «Лесаффр
Україна». Товар поставлений замовником
виконавцю по договору поставки і
придбаний на момент надання послуг -
виконує роль потенціального
рекламного зразку продукції, яка буде
(може бути) придбана в майбутньому.

Відповідно до п. 1.3 цього договору
територія на якій виконавцем надаються
послуги по цьому договору є магазини
виконавця (торгова мережа).

Згідно з п. 1.4 цього договору
послуги, надані виконавцем,
укладаються в комплексі засобів і
складаються з наступного:

- контроль за наявністю товару
замовника в торгівельній мережі
виконавця, об'ємів продажу, з
зазначенням цін товару для організації
цінової політики і наявності залишків,
надання інформації замовнику про рух
товару в електронному вигляді з
використанням програми «Електронні
вікна»;

- передпродажна підготовка товару
укладається в розміщенні товару
замовника у відповідності з
побажаннями замовника, узгоджених
сторонами, в тому числі шляхом
підписання додаткових угод до цього
договору;

- організація локальної реклами на
території виконавця;

- підтримка споживчого виду товару
замовника.

Також між вказаними сторонами
був укладений договір №601 від 20.04.2013р.
(т.2 а.с.194) згідно п. 1.1 якого виконавець
по дорученню замовника, з цілю
збільшення об'ємів продажу товарів
замовника на території виконавця (в
торгівельній мережі), приймає на себе
зобов'язання по наданню замовнику
послуг обсязі, вказаному п. 1.4 цього
договору, в виконавець зобов'язується
прийняти належним чином надані послуги
і сплатити їх в порядку та на умовах,
обговорених в цьому договорі.

Згідно п. 1.2 договору виконавець
надає послуги, направлені на
реалізацію:

1.2.1. - молоко коров'яче питне
стерилізоване вітамінізіроване3,2% 200
гр. тетра-брик;

1.2.2. - молоко коров'яче питне
стерилізоване вітамінізіроване3,2% 500
гр. тетра-брик;

1.2.3. - молоко коров'яче питне
стерилізоване вітамінізіроване3,2% 1000
гр. тетра-брик;

1.2.4 - паста сирна від 8 міс. 4,2%
полімер/стакан 100 гр. персик;

Згідно п. 1.3 цього договору
територія на якій виконавцем надаються
послуги по цьому договору є магазини
виконавця (торгова мережа).

Відповідно до п. 1.4 цього договору
послуги, надані виконавцем,
укладаються в комплексі засобів і
складаються з наступного:

- контроль за наявністю товару
замовника в торгівельній мережі
виконавця, об'ємів продажу, з
зазначенням цін товару для організації
цінової політики і наявності залишків,
надання інформації замовнику про рух
товару в електронному вигляді з
використанням програми «Електронні
вікна»;

- передпродажна підготовка товару
укладається в розміщенні товару
замовника у відповідності з
побажаннями замовника, узгоджених
сторонами, в тому числі шляхом
підписання додаткових угод до цього
договору;

- організація локальної реклами на
території виконавця;

- підтримка споживчого виду товару
замовника.

Згідно п. 2.2 цього договору
прийняття - передача наданих послуг
здійснюється одноразово на підставі
акту прийняття - передачі виконаних
робіт, підписаних сторонами.

Судом встановлено, що
перевіряючими в акті перевірки
зазначені номера актів, а саме: №558 від
30.09.2012 року по договору №558, №558 від
30.09.2012 року по договору №594, №1056 від
31.12.2012 року по договору №558, №1077 від
31.12.2012 року по договору №558, №31121090 від
31.12.2012 року по договору №594, №2604001 від
26.04.2013 року по договору №601 (т.1 а.с.48)
згідно наданих до перевірки первинних
документів.

Зауважень до даних, зазначених в
акті перевірки перевіряючими, позивач
в запереченнях не висував, виходячи з
чого суд критично ставиться до
договорів та актів які позивач надав
під час розгляду справи, а саме: договір
№594 від 20.06.2012 року, договір №1077 від
01.12.2012 року, договір №1056 від 14.12.2012 року,
акт виконаних робіт №309938 від 30.09.2012
року, акт виконаних робіт №3009847 від
30.09.2012 року, акт виконаних робіт №3112292
від 31.12.2012 року, акт виконаних робіт
№3112842 від 31.12.2012 року (т.2 а.с.191-193, 195-198) та
які не надавались ним разом з
запереченнями, та доходить висновку,
що документи які були надані
перевіряючим не є тотожніми з тими які
надані суду.

Та суд погоджується з
висновками перевіряючих щодо
завищення витрат на загальну суму 13476
грн., в тому числі 3 квартал 2012 року на
суму 1475 грн., 4 квартал 2012 року на суму 6666
грн., та 2013 рік у сумі 5334 грн., так як
позивачем не доведено взаємозв'язок
отриманих послуг від ТОВ «Таврія - В» з
веденням господарської діяльності
підприємства.

Щодо порушення ТОВ «Фермер» п.44.1,
п.44.2, ст.44, п.п. 138.10.3 п.138.10, п.138.2 ст.138 ПК
України під час проведення операцій з
ДП «Фуршет Регіон», що призвело до
завищення витрат на суму 48349 грн. в тому
числі: 3 кв. 2012р. на суму 46088 грн., 4 кв.
2012р. на суму 837 грн., 2013р. на суму 1424 грн.,
судом встановлені наступні обставини.

Як пояснив представник позивача
Договір № ФЗ ФР016727 від 01.04.2013 року
укладений між ТОВ «Фермер» та ДП
«Фуршет Регіон» (т.2 а.с.206) не
виконувався сторонами та оплата за ним
не здійснювалась, та витрати не
враховувались в обліку.

В акті перевірки (т.1 а.с.48)
перевіряючими було зазначено, що до
перевірки не було надано договір
укладений з ДП «Фуршет Регіон» в 2012р.

Водночас позивач надав
відповідачу до заперечень на акт
перевірки Договір №ФР 002768 від 01.06.2012р.
укладений з ДП «Фуршет Регіон» та саме
по цьому договору складались акти
виконаних робіт.

Проте дані актів та суми по ним
зазначені в таблиці на сторінці 32 акту
перевірки (т. 1 а.с.48 зв.арк.) не є в повній
мірі вірними, а саме щодо акту №
від 31.08.2012р. на загальну суму 50000 грн. в
т.ч. ПДВ 8333,33 грн.

Як пояснив представник
відповідача вказаний акт та сума по
ньому помилково були зазначені та
враховані під час визначення
податкового зобов'язання з податку на
прибуток.

В зв'язку з чим суд доходить
висновку щодо помилкового зменшення
ДПІ у Київському районі м. Одеси витрат
в 3 кварталі 2012р. ТОВ «Фермер» на суму
41667 грн.

Судом встановлено, що в
перевіряємому періоді позивачем
відносились до витрат суми: 4421,08 грн. по
акту №; 836,87 грн. по акту №;
1424,45 грн. по акту № за Договором
№ФР 002768 від 01.06.2012р. укладеним з ДП
«Фуршет Регіон» (виконавець)(т.2
а.с.209-210).

Згідно п. 1.1 вказаного Договору в
порядку та умовах визначених цим
договором замовник доручає, а
виконавець зобов'язується надати
замовнику за плату маркетингові
послуги, вказані в підпункті 1.2 даного
договору, стосовно товарів,
поставлених замовником згідно з
договором №ФР002768 від 01.06.2012 року в
мережу магазинів виконавця «Фуршет»,
вказаних в додатку №1 до цього
договору.

Згідно п. 1.2 договору виконавець
надає замовнику наступні послуги:

- вивчення, дослідження та аналіз
споживчого попиту на товар замовника в
мережі магазинів виконавця,
дослідження торгівельних операцій та
збуту товару з метою збільшення об'ємів
поставок;

- розміщення товару замовника на
торговому обладнанні (полках,
стелажах), безпосередньо в торгових
залах та інших місцях продажу в мережі
магазинів виконавця згідно погоджених
сторонами договору умов розміщення,
зазначених в додатках до цього
договору;

- збір та розповсюдження
інформації про товар замовника на
умовах та в обсязі, погоджених сторонам
договору;

- дослідження кон'юнктури ринку, в
тому числі здійснення цінового
моніторингу ринку антологічних
товарів та їх аналіз з метою збільшення
об'єму поставок;

- вимір лояльності та задоволення
потреб клієнтів в товарі змовника.
Розробка програм лояльності;

- керування закупівлями та
постачанням товарів замовника та
внесення товару до інформаційних баз
продажу.

До перевірки позивачем були
надані акти здачі-прийняття (надання
послуг), які складено ДП «Фуршет
Регіон»: за 3-4 квартали 2012 року на
загальну суму 56039 грн., в тому числі ПДВ
у сумі 9384,92 грн. (т2, а.с. 211-215).

По бухгалтерському обліку
відображено проводками Дт.93 «Витрати
на збут», Кт.37.7 «Розрахунки з різними
дебіторами», Дт.791 «Результат
операційної діяльності».

Проте додатків до цього
договору ані суду ані перевіряючим
надано не було.

В наведених актах відсутня
будь-яка інформація щодо конкретних
маркетингових послуг з наданням
відповідної документації щодо
підтвердження їх виконання ДП «Фуршет
Регіон», звіту щодо результату
проведених маркетингових досліджень
та послуг з просування товару.

До складу витрат відносились акти
виконаних робіт тільки за 2012 рік, які
були віднесені до витрат у 2012 та 2013
році, а до перевірки надано договір
укладений в 2013 році..

Враховуючи встановлені
обставини суд доходить висновку, що
правомірність віднесення ТОВ «Фермер»
суми 6682 грн. до витрат у 4 кв. та 2013 року
не знайшли підтвердження, а тому в цій
частині вимог слід відмовити.

Стосовно завищення витрат на
суму 49460 грн. в тому числі: 3 кв. 2012р. на
суму 833 грн., 4 кв. 2012р. на суму 50293 грн. суд
встановив наступні обставини.

ТОВ «Фермер» уклало з ПрАТ
«Фуршет» договір №ФК 003556 від 12.07.2012р.
(т.2 а.с.216) згідно умов якого виконавець
зобов'язується надати послуги,
зазначені в п. 2.1. цього договору,
відносно товарів замовника, які вперше
поставляються у мережу магазинів
«Фуршет», а замовник зобов'язується
оплатити надані послуги в порядку та
строки передбачені цим договором.

Перевіряючими в акті перевірки
(т.1 а.с.49 зв.арк) зазначено про включення
до складу витрат суму 6960 грн. по акту
№ з ПрАТ «Фуршет», тоді як
вказаний акт складений з ДП «Фуршет
центр» (т.2 а.с.228) тобто іншою юридичною
особою та зауважень в акті перевірки
щодо витрат по договору з ДП «Фуршет
центр» перевіряючи не зазначали, та
представник відповідача погодився
щодо помилковості цього висновку, а
тому завищення витрат на суму 6960 грн. з
ПрАТ «Фуршет» не було та позов в цій
частині підлягає задоволенню.

Разом з тим позивачем по
договору №ФК 003556 від 12.07.2012р. було
віднесено до витрат суму 41666,67 грн. по
акту №415378 від 25.12.2012р. (т.2 а.с.222).

Як вбачається з вказаного акту
послуги надані згідно п.2 Договору.

Проте позивачем не надано під
час перевірки та розгляду справи
жодного документу на підтвердження
проведення ПрАТ «Фуршет» перевірок
сертифікатів відповідності в органах
сертифікації, перевірки товарів
позивача на наявність вірного
маркування, згідно з техничними
умовами виробника та анотації їх на
українській мові, перевірки якості
товарів позивача з метою запобігання
можливих санкцій зі сторони державних
органів, здійснення якогось контролю
за вірним розміщенням товарів на
полицях, стелажах, вітринах тощо.

Тому суд доходить висновку, що
віднесення ТОВ «Фермер» витрат в сумі
41666,67 грн. до складу витрат в 4 кварталі
2012рок проведено безпідставно, а тому в
цій частині позов не підлягає
задоволенню.

Також перевіряючими за актом
знято з витрат в 3 кварталі 2012р. суми 416,67
грн. по акту № та 416,67 грн. по акту
№ (т.2 а.с.223,224).

Вказані суми були перераховані
позивачем ПрАТ «Фуршет» по договору
№54-12 від 01.08.2014р. (т.2, а.с.219-220), згідно
умов якого виконавець бере на себе
зобов'язання з надання замовнику
комплексу інформаційних послуг,
пов'язаних з продажем товарів мережею
магазинів «Фуршет», в порядку і на
умовах, визначених цим договором, а
замовник зобов'язується прийняти такі
послуги та оплатити їх.

Згідно п. 1.2, цього договору
найменування кожної з послуг, період
надання та вартість послуг
визначаються у додатках до даного
договору, які є невід'ємною його
частиною.

Проте під час перевірки позивач
не надав жодного додатку до договору, а
тому суд керуючись п. 44.6, ст.44 ПК України
доходить висновку, що відповідач
правомірно зняв вказану суму 833 грн. з
витрат 3 кварталу 2012р.

Щодо завищення витрат в 2013р. на
суму 25800 грн. по розрахункам з ТОВ
«Віртус», то суд вважає, що вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

ТОВ «Фермер» уклав з ТОВ
«Віртус» договір постачання з
відстрочкою платежу №76812 від 01.01.2012р.
(т.2, а.с. 229-230).

Згідно п. 1.1 договору
постачальник зобов'язується
поставляти покупцю товар, а покупець
приймати та оплачувати товар, в
соответствии з умовами цього договору.

Згідно п. 1.2 товаром по цьому
договору є товари, зазначені в
визначеному сторонами прейскуранті
(специфікаціях), які є невідємною
частиною цього договору. В
прейскуранті (специфікаціях)
вказується перечень постачаємих
товарів та ціна на них.

На підтвердження правомірності
віднесення до витрат оплат за актами:
№122 від 21.03.2013р., №98 від 15.02.2013р., №106 від
18.12.2012р., №107 від 18.12.12р., №199 від 29.04.2013р.,
№99 від 11.04.2013р. (т.2 а.с.232-237) по договору
№768/12 від 01.01.2012р. позивач надав Додаток
№1 до договору від 01.01.2012р. (т.2 а.с.231), та
слід зазначити, що вказаний додаток
перевіряючим не надавався та й до
заперечень до акту перевірки так само
не надавався, а тільки під час розгляду
справи.

Разом з тим, вказаний Додаток № 1
від 01.01.2012р. до Договору №76812 від 01.01.2012р.
фактично є самостійним Договором про
надання послуг укладений між ТОВ
«Фермер» та ТОВ «Віртус» згідно п.2.1
умов якого за кожне зображення своїх
товарів на внутрішньому аркуші однієї
рекламної брошури покупця
постачальник сплачує покупцю суму в
розмірі __ --__грн.

За кожне зображення своїх товарів
на зовнішньому аркуші однієї рекламної
брошури покупця постачальник сплачує
покупцю суму в розмірі __ --__грн.

Постачальник зобов'язаний
сплатити суми, зазначені в п. 2.1 цього
додатку, в термін семи днів з часу
надання рахунку покупцем шляхом
банківського переводу на рахунок
покупця.

Як вбачається зі змісту Додатка в
ньому відсутня ціна послуги.

При цьому з змісту актів про
надання послуг (т.2 а.с.232-237) та платіжних
доручень (т.2 а.с.238-243) вбачається, що
оплата здійснювалась згідно рахунків,
так само як й акти про надання послуг
маркетингу складені згідно
виставлених рахунків, та з актів не
вбачається які послуги, по якому
Договору та в якому обсязі та в якому
періоді були надані.

При цьому виходячи з того, що
згідно умов Додатку №1 до Договору
існує 13 позицій послуг які можуть
надаватися стороні, та кожна з яких має
власну вартість, міру вимірювання та
відрізняється одна від іншої, та без їх
конкретного визначення у вказаних
документах перевірити їх надання чи
ненадання не надається можливості,
тому суд вважає, що перевіряючими
правомірно знято з витрат вказана сума
25800 грн.

Стосовно завищення витрат на
суму 39120 грн. в тому числі в 4 кварталі
2012р. на суму 9583 грн. та в 2013р. на суму 29537
грн. по розрахункам з ППТП «Екстра», то
суд вважає, що вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Між ТОВ «Фермер» ( Замовником) та
ППТП «Екстра» (Виконавець) 01.01.2013р.
укладений договір №М00379 (т.2 а.с.244) та
Договір №М00244 від 01.03.2012р. (т.2 а.с.246)
аналогічного змісту та строком дії (до
31.12.2014р.) згідно п.1.1 яких виконавець
бере на себе зобов'язання по наданню
замовнику послуг по стимулюванню
продажу товарів, постачаємих
замовником, вивченню попиту
споживачів, сприянню в організації
просування товарів замовника в мережі
магазинів «Обжора» (мерчендайзинг), а
замовник зобов'язується сплатити
виконавцю зазначені послуги на умовах
передбачених вказаним договором..

Відповідно до п.2.1 Договору
Замовник зобов'язується приймати
участь в цінових акціях виконавця не
рідше одного разу на квартал на умовах
узгоджених сторонами.

Згідно п. 3.2 Договору Маркетингові
послуги сплачують в безготівковій
формі шляхом перерахунку на поточний
рахунок виконавця в протягом 5
банківських днів після підписання
сторонами акту та пред'явлення до
оплати рахунку. Акт пред'являється
виконавцю по закінченню кожного
звітного періоду. Крім того, у
відповідності до ст. 601 ЦК України, по
письмовій заяві однієї зі сторін може
здійснюватись зарахування зустрічних
вимог, виниклих з цього договору та з
договору поставки, укладених між
сторонами.

Судом встановлено, що під час
перевірки ТОВ «Фермер» не надав
вказаних Договорів перевіряючим, проте
надав їх вже разом з запереченнями на
акт перевірки.

Та з вказаних договорів та актів
вбачається відсутність вартості
послуг, які можуть надаватися за
вказаними договорами, та жодних
документів на виконання умов договорів
ДПІ у Київському районі м. Одеси надано
не було, так само як й суду.

Суду не надано жодного доказу
виконання умов вказаних договорів, вид
та обсяг наданих послуг, їх вартість,
узгодження розташування POS терміналів,
оптимальні розрахунки, узгодження
програм по просуванню товарів, тобто
послуг які при умові їх виконання
повинні були оплачуватися.

При цьому суд звертає увагу на
те, що під час перевірки правомірності
оскаржуваних рішень ДПІ у Київському
районі м. Одеси суд оцінює їх з
урахуванням тих документів які були
надані відповідачу як під час
перевірки так й разом з запереченнями,
так як в противному випадку позивачем
буде покладено на суд непритаманні
йому функції по проведенню перевірки
платника податків, замість органу
контролю на який ця функція покладена
Податковим кодексом.

Виходячи з даних обставин суд
доходить висновку, що відповідач
правомірно не врахував у витратах суму
39120 грн. по актам здачі - прийняття робіт
№ОУ-0002022, №ОУ-0002241, №ОУ-0002404, №ОУ-0002570,
№ОУ-0003019, №ОУ-0003020, №ОУ-0003391, №ОУ-0003246,
№ОУ-0003877, №ОУ-0004172, №ОУ-0004451, №ОУ-0004831,
№ОУ-0000064, №ОУ-0003661, №ОУ-0003917 (т.2, а.с 248-250,
т. 3 а.с.1-12).

Стосовно завищення витрат в 4
кварталі 2012р. на суму 8800 грн.. по
розрахункам з ТОВ «ТД Копійка», то суд
вважає, що вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Між ТОВ «Фермер» та ТОВ «ТД
Копійка» 19.12.2012р. укладений договір
№1/1912 згідно п. 1.1 якого виконавець
зобов'язується надати замовнику в
мережі магазинів маркетингові послуги
на умовах заявок останнього, а замовник
в свою чергу зобов'язується сплатити
зазначені вище послуги на умовах та в
строки, ухвалені цим договором (т.3
а.с.14).

Згідно п. 1.2 вказаного договору
вартість маркетингових послуг, строки
надання, інші параметри відображаються
в додатках, котрі є невід'ємною
частиною цього договору.

Згідно п. 1.3 вказаного договору
під «маркетинговими послугами» в цьому
договорі розуміється «размещение
информации о производителе товара
(продукции) и/или товаре в местах его
реализации, а именно: предоставление
информации о товаре (продукции) и/или
его производителе, которая объективно
необходима потребителю для
осуществления сознательного выбора
товара, его надлежащего использования,
защиты своих потребительских прав и
так далее (информация о действительных
потребительских качествах товара
(продукции), о порядке его
использования, утилизации и т.п., о
надлежащих действиях потребителя в тех
или иных случаях в связи с
приобретением и использованием товара
(продукции), контактная информация о
производителе и т.п.)» (мовою оригіналу).

На виконання умов договору між
сторонами 31.12.2012р. укладений акт
виконаних робіт № 2296 на суми 8800 грн. без
врахування ПДВ (т.3 а.с.16) за
маркетингові послуги.

Вказаний договір перевіряючим
не надавався, а був наданий вже разом з
запереченнями на акт перевірки.

Але додаток №1 до Договору №1/1912
(т.3 а.с.15) в якому міститься вартість
послуг не надавався ані під час
перевірки перевіряючим, ані разом з
запереченнями на акт перевірки ( т.1
а.с.68).

В п.1.3 вказаного Договору
розкритий зміст послуг які нібито
надаються ТОВ «ТД Копійка» , але при
порівнянні їх з вимогами які
висуваються п.17, ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів»
вбачається, що послуга - діяльність
виконавця з надання (передачі)
споживачеві певного визначеного
договором матеріального чи
нематеріального блага, що здійснюється
за індивідуальним замовленням
споживача для задоволення його
особистих потреб.

Виходячи з чого вказані нібито
послуги за договором не є послугами в
розумінні п.17, ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів», а є обов'язком
продавця за вимогами законодавства, та
їх надання не залежить від наявності
волевиявлення «виконавця» ТОВ "ТД
«Копійка».

Тому суд погоджується з
висновком перевіряючих щодо
відсутності взаємозв'язку отриманих
послуг від ТОВ "ТД «Копійка» з веденням
господарської діяльності позивача.

Стосовно відображення у
рядках 06.4 Додатку ІВ Декларації «Інші
витрати звичайної діяльності та інші
операційні витрати» показників за
період з 01.07.2012 по 31.12.2013р. зайвих 222136
грн., то суд вважає, що вимоги
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Позивачем в рядках 06.4 Додатку ІВ
Декларації «Інші витрати звичайної
діяльності та інші операційні витрати»
показників за період за 2013р. (т.3 а.с.18)
відобразив суму 459612 грн., з яких
від'ємне значення курсових різниць
згідно ст..153 ПК України 237476 грн. щодо
яких зауважень у перевіряючих не було,
та у рядку 06.4.24 - 209927 грн. суму фактично
повернутої поворотної фінансової
допомоги, а у рядку 06.4.36 суму 12209 грн.
витрати на інформаційне забезпечення
господарської діяльності, в тому числі
з питань законодавства, на придбання
літератури, оплату Інтернет - послуг і
передплату спеціалізованих
періодичних видань.

З включенням вказаних витрат на
суму 222136 грн. (209927 грн. + 12209грн.)
відповідач не погодився та надав
докази правомірності врахування
вказаних витрат (видаткові та приходні
касові ордери, копію касової книги,
декларацію за 2012р.) (т.5 а.с.157-164,115-121, 201-208)
та витрат по інтернет послугам (т.4
а.с.203-209) з яких вбачається
правомірність віднесення даних витрат
у перевіряємому періоді, та вказані
документи не надавались позивачем до
заперечень на акт перевірки, в
запереченнях на акт перевірки ТОВ
«Фермер» не спростовувались висновки
перевіряючих по цим зауваженням, та про
надання даних документів під час
проведення перевірки не зазначалось в
акті перевірки, а тому суд вважає, що
відповідач за даних обставин
правомірно дійшов висновку щодо
безпідставності включення цих витрат у
рядок 06.4 Додатку до декларації.

При цьому суд враховує, що даний
висновок не перешкоджає в наступному
подати уточнену декларацію до якої
включити дані витрати після поновлення
документів які були відсутні на час
прийняття податкового
повідомлення-рішення, так як суд
перевіряє правомірність оскаржуваного
рішення виходячи з тих документів які
були у відповідача на час прийняття
рішення.

Стосовно висновків щодо
завищення показників у рядку 06.5
декларації «Від'ємне значення об'єкту
оподаткування попереднього звітного
(податкового) року (від'мне значення
рядка 07 Податкової декларації за
попередній звітний (податковий період)
рік)» на загальну суму 216178 грн. за 2013р.
то суд встановив наступні обставини.

Перевіряючими в акті перевірки
(т.1, а.с.51 об.ст.) встановлено, що в
результаті встановлених порушень, які
відображені у п.3.2.1 «Витрати, що
враховуються при визначені об'єкту
оподаткування даного акту перевірки, а
саме встановлення завищення витрат за
період з 01.07.2012р. по 31.12.2012р. у розмірі
436107 грн., у тому числі: за 3 квартал 2012р.
на суму 239695 грн. за 4 квартал 2012р. на 196412
грн., що призвело до зменшення збитку
задекларованого підприємством за 2012р.
у розмірі 216178 грн. та визначення об'єкту
оподаткування за 2012р. на рядку 07
Декларації у розмірі 212929 грн.»

Таким чином встановлення судом
відсутності завищення певних сум
витрат позивачем в звітному періоді 3-й
та 4-й квартал 2012р. призводить до
корегування суми визначеної ДПІ у
Київському районі м. Одеси як завищення
показників у рядку 06.5 декларації
відповідно.

Підсумовуючи обставини
встановлені вище, а саме: відсутності
завищення витрат по операціям: на суму
2600 грн. (3 кв. 2012р.), 10400 (2013 рік) з
«Черьомушки», суму 876 грн. (3 кв. 2012р.) з
«Фарлеп-Інвест», 3668 грн. ( 1791грн. 3 кв.
2012р. та 1835 грн. 4 кв.2012р.) з ПАТ «Банк
Південий», 1295 грн. (4 кв. 2012р.) з «ОФ
Гарант авто», 5405 грн. (3 кв. 2012р.) з витрат
попереднього періоду (т. 1 а.с.37об.ст.),
153000 грн. ( 51000грн. 3кв. 2012р., 51000грн., 4-й кв.
2012р., 51000грн. - 2013 рік.) з «Весна», з
«Фуршет Регіон», 6960 грн. (4 кв.2012р) з ПрАТ
«Фуршет» 41667 в 2012 році, суд доходить
висновку, що загальна сума даних витрат
становить - 225871 грн., на яку слід
скоригувати розрахунок відповідача з
якого він виходив при донарахуванні
податку з прибутку та при зменшенні
від'ємного значення.

Результат рядку «07» декларації:
визначений позивачем за 3 - й кв. 2012р
становить «-29 679грн.»; визначений в акті
перевіряючими -« 287 454грн.», виходячи з
чого у позивача виникає позитивний
результат та сума податку на прибуток,
яка підлягає до сплати становить - 179115
грн..

Результат рядку «07» декларації:
визначений позивачем за 2012р. становить
«-216 178грн.»; визначений в акті
перевіряючими « 266022 грн.», до якого
відповідач дійшов наступним чином: (287454
грн. +194746 грн.=482200 грн. - сума завищення
витрат в 3-му та 4-му кварталах 2012р.) - 216178
грн. = 266022 грн.

Через позитивне значення рядка
« 07» декларації за 2012р. при ставці
податку на прибуток - 21%, сума податку
розрахована відповідачем, що підлягала
до сплати становить: 266022 грн.х21= 55865 грн.
та штраф 50%, тоді як судом встановлено,
що завищення витрат в 3 кв. 2012 року
становить 179115 грн., та в 4-му кв. 2012р.
становить 133656 грн..

Таким чином результат рядку «
07» декларації за 2012р. фактично
відповідає сумі витрат 312771 грн., а не
482000 грн., як розрахував відповідач, тому
312771 грн. - 216178 грн. = 96593 х 21% = 20285 грн.

Результат рядку « 07» декларації:
визначений позивачем за 2013р. становить
« -1080783 грн.»; визначений перевіряючими
в акті «-259263 грн.», так як сума завищення
витрат в 2013році за даними перевірки
склала 821520 грн.

За даними перевірки сума
завищення від'ємного значення об'кта
оподаткування податком на прибуток
склала: 216178 грн. + 821520 грн. = 1037698 грн., в
зв'язку з чим було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
18.07.2014р. яким позивачу зменшено суму
від'много значення значення об'кта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 1037698 грн. з яких за 2012р.- 216178 грн.,
за 2013р. - 821520 грн.

Та з урахуванням обставин
встановлених судом вказана сума
повинна становити 976256 грн.

Щодо правомірності прийняття
податкового повідомлення-рішення
№ від 18.07.2014р. суд встановив
наступні обставини.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України
датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

За операціями з виконання
підрядних будівельних робіт суб'єкти
підприємницької діяльності можуть
застосовувати касовий метод
податкового обліку відповідно до
підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього
Кодексу.

Відповідно до п.п. 192.1.1, п. 192.1, ст..
192 ПК України якщо внаслідок такого
перерахунку відбувається зменшення
суми компенсації на користь платника
податку - постачальника, то: а)
постачальник відповідно зменшує суму
податкових зобов'язань за результатами
податкового періоду, протягом якого
був проведений такий перерахунок, та
надсилає отримувачу розрахунок
коригування податку; б) отримувач
відповідно зменшує суму податкового
кредиту за результатами такого
податкового періоду в разі, якщо він
зареєстрований як платник податку на
дату проведення коригування, а також
збільшив податковий кредит у зв'язку з
отриманням таких товарів/послуг.

Пунктом 198.3, с. 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п. 201.1, ст. 201 ПК України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів: а)
у паперовому вигляді; б) в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
обов'язковим.

У податковій накладній
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Відповідно до п. 201.4, ст. 201 ПК
України податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

Пунктом 201.6, ст. 201 ПК України
передбачено, що Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Контролюючі органи за даними
реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно п. 201.7, ст. 201 ПК України
податкова накладна складається на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг,
послуг не містить відокремленої
вартості, перелік (номенклатура)
частково поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
враховується при визначенні загальних
податкових зобов'язань.

Згідно п. 123.1, ст. 123 ПК України у
разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Підставою для збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДВ на суму
116616 грн. та суми штрафу на 29154 грн.
перевіряючи визначили низку порушень.

На аркуші 41 перевірки
зазначено, що у липні 2012року при
відвантажені ТМЦ були виписані
накладні без відповідного нарахування
ПДВ по наступним контрагентам: ПП
«Таврия Плюс» накладна №7233 від 03.07.2012р.
на суму ПДВ 0 грн.(т.3 а.с.98); ППТП «Екстра»
накладна №7228 від 03.07.2012р. на суму ПДВ 0
грн.(т.3 а.с.99); ППТП «Екстра» накладна
№7229 від 03.07.2012р. на суму ПДВ 0 грн. (т.1
а.с.53), чим занижений показник у рядку 1
декларації «Операції на митній
територій України що оподатковуються
за ставкою 20% крім імпорту товарів» на
загальну суму 123 грн.

Проте сума ПДВ за вказаними
накладними увійшла до зведеної
податкової накладної виданої покупцю
ПП «Таврия Плюс» за липень №309 від
31.07.2012р. (т.3, а.с.101-102, 104-107) та зведеної
податкової накладної виданої покупцю
ППТП «Екстра» за липень №303 від 31.07.2013р.
(т. 3, а.с.108, 110).

Вказані податкові накладні були
включені до Реєстру виданих та
отриманих податкових накладних за
липень 2012 р. (т.6, а.с.67-73).

Тому суд погоджується з
аргументами позивача, що порушення по
цій сумі ПДВ не було.

На ст..42 акту перевіряючи
встановили, що ТОВ «Фермер» до рядка 8
колонка «Б» сума ПДВ «Коринування
податкових зобов'язань" згідно додатку
№1 до податкової декларації з ПДВ за
січень 2013р. «Розрахунок коригування
сум податку на додану вартість до
податкової декларації з ПДВ» включена
коригуюча накладна по ПАО «Яготинський
маслозавод» на суму ПДВ 15044,68 грн. (т.3,
а.с.125), яка до перевірки не надана.

Як пояснив представник
позивача товар за вказаною податковою
накладною №256 від 29.12.2012р. в грудні не
відвантажувався та вона була виписана
помилково.

Проте вказана накладна №256 від
29.12.2012р. (т. 3, а.с.123) була надана
відповідачу разом з запереченнями на
акт перевірки, та до реєстру виданих
податкових накладних її за грудень 2012р.
включили та сума була відображена в
зобов'язаннях з ПДВ за грудень 2012р. (т.3,
а.с. 117 зв.ст.), та як пояснив представник
позивача тому, коли виписували в січні
2013р. іншу накладну ПАО «Яготинський
маслозавод» №142 на суму ПДВ 15044,68 грн.
(т.3, а.с.126), то враховували, що на
аналогічну суму зобов'язання з ПДВ були
сплачені в грудні без проведення
товарної операції (т.3, а.с.124), тому суд
доходить висновку, що дана сума
донарахована безпідставно.

На ст..44-45 акту перевірки
перевіряючи встановили, що ТОВ
«Фермер» отримувало послуги зв'язок
яких не доведено з використанням їх в
господарській діяльності ТОВ «Фермер»
що призвело до завищення податкового
кредиту на загальну суму 111762 грн. з яких
по взаємовідносинам з: ТОВ «Делівері» -
4992 грн.; ПТТ «Лазурний берег» - 26550 грн.;
ТОВ «Укрлогістика» - 23911 грн.; ПП «Білла
Україна» -15817 грн.; ТОВ
«Реал-Гіпермаркет Україна» - 7754 грн.;
ТОВ «Таврія Плюс» -3382 грн.; ТОВ
«Таврія-В» - 2695 грн.; ДП «Фуршет Регіон»
-1337 грн.; ПрАТ «Фуршет» - 8500 грн.; МПП
«Виртус» -5160 грн.; ПВТП «Екстра» - 7824
грн.; ТОВ «ТД Копійка» - 1760 грн.; ТОВ
«Бізнес Центр Черьомушки» - 2080 грн.(т.1
а.с.55).

Та як встановлено судом під час
вирішення питання правомірності
зменшення суми від'ємного значення з
податку на прибуток задекларованої ТОВ
«Фермер» суд погодився з зауваженнями
перевіряючих, крім витрат до яких
додавались суми ПДВ 2080 грн. з ТОВ
«Бізнес центр Черьомушки»
відображених в січні-квітні 2013р., а тому
сума ПДВ 2080 грн. врахована в
податковому кредиті позивачем
правомірно, та на вказану суми
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення слід скасувати.

Та таким чином з урахуванням
встановлених судом обставин загальна
сума грошового зобов'язання з ПДВ яка
має бути визначена в податковому
повідомленні-рішенні № повинна
становити 99369 грн., основного
зобов'язання та 24842 грн., за штрафними
санкціями.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
з використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
доходить висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 71, 158, 160, 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: Позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фермер» до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області задовольнити частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області №
від 18 липня 2014р. в частині суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток, що перевищує суму 20285грн. та
штрафу 10142грн.50коп.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області №
від 18.07.2014р. в частині суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, що перевищує суму 99369грн. та
штрафу 24842грн.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області №
від 18.07.2014р. в частині зменшеної суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, що
перевищує 976256грн.

В решті позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної
сили відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на
постанову суду може бути подана
протягом десяти днів після отримання
копії постанови. Апеляційна скарга
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Повний текст постанови
виготовлений 05 грудня 2014 року.

Суддя
Е.А.Іванов

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фермер» до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області задовольнити частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області №
від 18 липня 2014р. в частині суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток, що перевищує суму 20285грн. та
штрафу 10142грн.50коп.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області №
від 18.07.2014р. в частині суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість, що перевищує суму 99369грн. та
штрафу 24842грн.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області №
від 18.07.2014р. в частині зменшеної суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, що
перевищує 976256грн.

В решті позовних вимог
відмовити.

05 грудня 2014 року