Справа № 872/5228/13
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" березня 2014 р. справа №
429/11555/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 01.02.2013 р. у справі № 429/11555/12

за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
міської ради Дніпропетровської
області

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У листопаді 2012 року позивач звернувся
до суду першої інстанції з позовом, в
якому просив:

- визнати неправомірними дії
відповідача по нарахуванню і виплаті
сум державної допомоги при народженні
дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як при
народжені другої дитини;

- зобов'язати відповідача призначити
суми державної допомоги відповідно до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» при народженні дитини -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як при народжені
третьої дитини.

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 01.02.2013 р. в задоволені
позову відмовлено повністю. Постанова
мотивована тим, що у позивача фактично
знаходиться на вихованні двоє дітей,
тому відповідач правомірно здійснив
призначення допомоги позивачу при
народженні ОСОБА_2, як на другу дитину.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права. Зокрема, в обґрунтування
апеляційної скарги позивач зазначив,
позивач не відмовлявся від когось з
своїх дітей, не позбавлявся
батьківських прав та ніхто з дітей не
передавався на виховання іншим особам,
що було підтверджено довідкою служби у
справах дітей Павлоградської міської
ради. Суд прийняв до уваги заперечення
надані відповідачем та безпідставно
вважав, що дитина була передана на
виховання іншій особі.

Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нову - про
задоволення позову.

Позивач в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав, просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову - про
задоволення позову.

Представник відповідача, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, у судове
засідання не з'явився, що не
перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що
позивач з 01.12.2011 року перебував на
обліку у відповідача. Позивач в
минулому народила 2-ох дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується доданими копіями 2-ох
свідоцтв про народження дітей, (а.с.9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач народила ще
одну дитину - ОСОБА_2 (а.с.11).

Після народження дитини, відповідно до
ЗУ "Про державний бюджет України на 2011
рік" та ЗУ "Про державну допомогу сім'ям
з дітьми" позивачу була призначена, як
при народженні другої дитини в сумі 51 180
грн.:

- з 01.11.2011 року по 31.11.2011 рік у розмірі 8
530,00грн (одноразово),

- з 01.12.2011року по 31.11.2015 року у розмірі
888,54 грн. щомісяця.(а.с.14).

ОСОБА_1 для призначення цих виплат
звернулась до відповідача з заявою та
необхідними документами для
призначення вказаної допомоги на
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, як на третю дитину.

Позивачем були надані наступні
документи:

- довідка про склад сім'ї, яка мешкає за
адресою АДРЕСА_1, в якій були зазначені
ОСОБА_1 та син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5;

- довідка з місця проживання доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, (АДРЕСА_2);

- довідка з місця проживання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 (АДРЕСА_3).

Для підтвердження достовірності
наданої інформації головним державним
соціальним інспектором управління
праці та соціального захисту населення
в Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області, згідно
Положення про головного державного
соціального інспектора та державного
соціального інспектора, затвердженого
Постановою КМУ №1091 від 21.08.2001 року, було
проведено обстеження сім'ї позивача за
адресою АДРЕСА_1. Під час цього
обстеження було з'ясовано, що позивач
фактично проживає у своїх батьків по
АДРЕСА_2 і з нею проживають лише двоє
дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Син ОСОБА_4
проживав та проживає зі своїм батьком у
АДРЕСА_4.

Тому, відповідно до п.13 Порядку
призначення та виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751, ОСОБА_1 було
призначено допомогу при народженні
дитини у розмірі 51180 грн., як на другу
дитину.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність дій відповідача щодо
призначення позивачу допомоги при
народженні ОСОБА_2, як на другу дитину, з
наступних підстав.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми", в
редакції на час виникнення спірних
правовідносин допомога при народженні
дитини нараховується виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років,
установленого на день народження
дитини. допомога при народженні дитини
надається у сумі, кратній 30 розмірам
прожиткового мінімуму, - на першу
дитину; кратній 60 розмірам
прожиткового мінімуму, - на другу
дитину; кратній 120 розмірам
прожиткового мінімуму, - на третю і
кожну наступну дитину. Виплата
допомоги здійснюється одноразово у
десятикратному розмірі прожиткового
мінімуму при народженні дитини, решта
суми допомоги на першу дитину
виплачується протягом наступних 24
місяців, на другу дитину - 48 місяців, на
третю і кожну наступну дитину - 72
місяців рівними частинами у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.13 "Порядку призначення
і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми", затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р.
N 1751, розмір та строк виплати допомоги,
яка призначається одному з батьків
дитини, визначається з урахуванням
кількості живонароджених та
усиновлених дітей (враховуючи
померлих), які до народження дитини
перебували на утриманні особи, якій
призначається допомога, її чоловіка
(дружини), крім дітей, від виховання
яких зазначена особа (її чоловік,
дружина) відмовилась, а також дітей, які
передані на виховання іншій особі, та
повнолітньої дочки (повнолітнього
сина) чоловіка, які не були усиновлені
дружиною. У разі народження двійні або
більшої кількості дітей кожна дитина з
їх числа вважається наступною.

З пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_4, допитаних судом першої
інстанції, встановлено, що син позивача
ОСОБА_4 проживав з дитинства та
проживає з бабусею ОСОБА_7 у с. Вербки
Павлоградського району. Там він
навчався і закінчив Вербківську школу.
Це також було підтверджено в судовому
засіданні позивачем ОСОБА_1.

Отже, ОСОБА_4 фактично був переданий на
виховання іншій особі.

Відповідно до п.13 "Порядку призначення
і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми", затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р.
N 1751, при призначенні допомоги при
народженні дитини, діти передані на
виховання іншій особі не враховуються,
тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для призначення
відповідачем допомоги при народженні
ОСОБА_2 як на третю дитину.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, та
ухвалив судове рішення без порушення
норм матеріального і процесуального
права; доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому постанову слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 01.02.2013 р. у справі № 429/11555/12
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун