Справа № 826/16000/14
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКІТА України"

до

Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві

про

визнання протиправними дій, наказу, скасування рішення

Суддя: Кротюк О.В.

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось ТОВ «Макіта Україна» з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві.

Позивач згідно позовних вимог, заяв про збільшення та уточнення позовних вимог просить суд:

o Визнати протиправними дії інспекції з проведення перевірки на підставі наказу № 167 від 18.03.2014 та відповідно до направлення на проведення перевірки від 18.03.2014 № 000220;

o Визнати протиправним наказу № 167 від 18.03.2014 року в частині призначення позапланової перевірки ТОВ «Макіта Україна»;

o Скасувати рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 29 травня 2014 року № 000054, як такого, що є протиправним;

o Скасувати постанову про накладення штрафних санкцій від 07 квітня 2014 року № 000049, як такої, що є протиправною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.11.14 позовні вимоги в частині, що стосуються визнання: протиправними дій інспекції з проведення перевірки на підставі наказу № 167 від 18.03.2014 та відповідно до направлення на проведення перевірки від 18.03.2014 № 000220; наказу № 167 від 18.03.2014 року в частині призначення позапланової перевірки ТОВ «Макіта Україна» залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою від 04 грудня 2014 року позовні вимоги в часині скасування постанови про накладення штрафних санкцій від 07 квітня 2014 року № 000049 залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Отже, судом розглядаються позов лише в частині вимог про скасування рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 29 травня 2014 року № 000054, як такого, що є протиправним.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, з підстав, викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві на підставі наказу від 18 березня 2014 року № 167 було проведено позапланову виїзну перевірки ТОВ «Макіта Україна». За наслідком вказаної перевірки було складено акт перевірки характеристик продукції від 02 квітня 2014 року № 000078 (далі –Акт перевірки) Окрім того, було винесено рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 29.05.2014 року № 000054 (далі – оскаржуване рішення).

Позивач вважає вказане рішення безпідставним та необґрунтованим, просить суд його скасувати як протиправне.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається судом з Акту перевірки допущене позивачем порушення полягає в тому, що відносно продукції яка була об’єктом перевірки не надано технічну документацію в повному обсязі, передбаченому Технічними регламентами дія яких поширюється на неї.

Як встановлено судом із змісту Акту перевірки та пояснень представників сторін позивачем було надано технічну інформацію щодо процесу проектування, виробництва та функціонування продукції (перфоратор ТМ «MAKITA»HR 2470), проте на мові оригіналу без перекладу на мову діловодства і документації державних органів. У зв’язку з чим в цій частині надана інформація відповідачем не взята до уваги.

Поряд з цим позивачем надано додатково іншу інформацію, яка розкриває об’єкт дослідження перевірки (стор.4 Акту перевірки).

Згідно пункту 1 частини 1 ст. 30 "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" (№ 2735-VI від 02.12.2010; далі – Закон) обмеження надання продукції на ринку здійснюються шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно з частинами першою і третьою статті 29 цього Закону).

У відповідності до положень ч. 1 ст.29 Закону у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб'єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Поряд з цим згідно ч. 4 ст. 29 Закону у разі якщо органом ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлення відповідного суб'єкта господарювання про виконання ним рішення про усунення невідповідності продукції встановленим вимогам та/або перевірки стану виконання суб'єктом господарювання цього рішення, проведених відповідно до статті 34 цього Закону, встановлено, що невідповідність продукції встановленим вимогам не усунено або усунено частково, орган ринкового нагляду відповідно до затвердженої Кабінетом Міністрів України методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів вживає таких обмежувальних (корегувальних) заходів: обмеження, заборона надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу, відкликання продукції.

Поряд з цим, згідно ч.2. ст. 29 закону встановлено, що у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам та одночасно становить серйозний ризик, орган ринкового нагляду вживає обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених частиною першою статті 28 цього Закону.

Згідно ч.5 ст. 33 Закону будь-який захід щодо обмеження чи заборони надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу чи її відкликання, що вживається відповідно до цього Закону або Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", має бути пропорційним рівню загрози відповідної продукції суспільним інтересам. У рішенні про застосування обмеження чи заборону надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу чи її відкликання мають бути зазначені підстави його застосування.

Аналіз вказаних положень Закону, відсутність обставин, які становить серйозний ризик продукції, дає суду підстави дійти висновку, що передумовою винесення оскаржуваного рішення повинна була б бути вимога відповідача про вжиття протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами, а саме: надання технічної документації, яка повинна надавати можливість оцінити відповідність продукції Технічним регламентам та включати процес проектування, виробництва та функціонування продукції з врахуванням положень п.3. ч.1. ст.. 15 Закону (в частині перекладу). Ненадання такої інформації є підставою для вжиття такого корегувального заходу як обмеження.

Як вбачається судом з матеріалів справи та пояснень представників сторін, положення ч. 1 ст.29 Закону в частині встановленої невідповідності відповідачем по відношенню до позивача не було реалізовано.

Відтак підстави для винесення оскаржуваного рішення відсутні.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи позов в силу положень частини 2 статті 71 КАС України не спростував покликання позивача і не довів відповідність оскаржуваного рішення вимогам ч.3. ст..2 КАС України.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Керуючись ст.. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 29.05.2014 року № 000054.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк