Справа № 25898/10
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2011-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2011 р. справа № 2а-369/2010

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого
судді: Дадим Ю.М.

суддів:
Уханенка С.А. Нагорної Л.М.

розглянувши у письмовому провадженні в
місті Дніпропетровську апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 20 вересня 2010 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області про
зобов’язання здійснити перерахунок
підвищення до пенсії «Дітям війни»,-

В С Т А Н О В И Л А:

01 лютого 2010 року позивач
звернулась до суду з позовом, в якому
просила визнати незаконною
бездіяльність відповідача щодо
нарахування підвищення до пенсії у
меншому розмірі, ніж це передбачено ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» та зобов’язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити різницю за 2007-2009 роки.

Постановою від 20 вересня 2010 року
позовні вимоги задоволені частково.
Визнано протиправними дії відповідача
щодо нездійснення перерахунку та
виплати позивачу підвищення до пенсії
згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
зобов’язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити позивачу
підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року, за період з 22 травня 2008
по 31 грудня 2008 року та за період з 01
січня 2009 року по 31 грудня 2009 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановою
суду, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог. Обґрунтовував свої вимоги тим,
що механізм розрахунку підвищення
пенсії, передбаченого ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», не визначений на законодавчому
рівні, не вказано, яким саме органом, за
рахунок яких коштів і джерел та в якому
процедурному порядку він здійснюється.
Посилались на неможливість
застосування до даних правовідносин
положень ч.1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування».

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач має статус дитини війни, що
підтверджується посвідченням (а.с. 9).

У відповідності до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей
війни»дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України за 2007 рік»дію
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»було зупинено на 2007
рік.

Рішенням Конституційного суду України
від 09.07.2007 року N 6-рп/2007 визнана такою, що
не відповідає Конституції України (є
неконституційною), та втратила
чинність з 09.07.2007 року ст. 71 Закону
України “Про Державний бюджет України
на 2007 рік ”.

Частиною 3 ст. 62 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік»(із
змінами) встановлено, що для визначення
мінімального розміру пенсії за віком
відповідно до абзацу першого частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»з 1 квітня та з 1 жовтня 2007
року застосовується прожитковий
мінімум для осіб, які втратили
працездатність, визначений абзацом
п'ятим частини першої цієї статті,
збільшений на 1 відсоток, що складає
відповідно 410 грн. 06 коп. та 415 грн. 11 коп.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" статтю 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" викладено в новій
редакції, відповідно до якої дітям
війни до пенсії виплачується
підвищення у розмірі надбавки,
встановленої для учасників війни.

Частиною четвертою статті 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
передбачено, що учасникам війни,
нагородженим орденами і медалями
колишнього Союзу РСР за самовіддану
працю і бездоганну військову службу в
тилу в роки Великої Вітчизняної війни,
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, іншим
учасникам війни - на 10 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Оскільки з 01.01.2008 року прожитковий
мінімум для непрацездатних осіб
складав 470 грн., то відповідач з січня 2008
року правильно виплачував надбавку
позивачам в розмірі 47 грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
пункту 41 розділу ІІ Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

До набрання законної сили рішеннями
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року підстави для
перерахунку підвищення до пенсії
позивачам як дітям війни за період з 01
січня 2008 року по 22 травня 2008 року
відсутні, оскільки зазначене рішення
не має зворотної дії.

Зміст статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»у 2009
році не змінювався та розмір
підвищення не корегувався.

При цьому, враховуючи пріоритет закону
над підзаконним нормативно-правовим
актом, суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
постанову Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530, якою встановлені
менші розміри підвищення до пенсії
дітям війни, ніж передбачені ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Згідно частини другої статті 99 КАС
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів (в редакції
Закону чинного на час постановлення
оскарженого рішення).

У разі ж відсутності підстав для
визнання поважною причини пропуску
строку звернення до суду та
встановлення факту порушення права суд
відмовляє в його захисті саме з підстав
пропуску строку відповідно до вимог ч. 1
ст. 100 КАС України (в редакції Закону
чинного на час постановлення
оскарженого рішення).

Рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року N 6-рп/2007 було
опубліковано в «Офіційному віснику
України»27.07.2007 року № 52, а Рішення
Конституційного Суду України від
22.05.2008 року N 10-рп/2008 було опубліковано в
«Офіційному віснику України»06.06.2008
року № 38 і саме з цих дат позивач
дізналась, або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав та мала
можливість звернутися до суду з
адміністративним позовом.

Натомість, позивач звернулась до
адміністративного суду за захистом
своїх порушених прав 01 лютого 2010 року,
тобто саме з цього часу необхідно
відраховувати річний строк звернення
до суду.

З огляду на клопотання
відповідача про застосування судом
наслідків пропуску строку звернення до
суду, а також на відсутність будь-яких
доказів поважності пропуску його
позивачем, колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
позовних вимог з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31
січня 2009 року включно за пропуском
строку.

З урахуванням наведених обставин,
районний суд обґрунтовано зобов’язав
відповідача зробити перерахунок та
виплати позивачу підвищення до пенсії
згідно статті 6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни»з 01 лютого 2009 року
по 31 грудня 2009 року в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням виплачених сум.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003, №1058-IV мінімальний розмір пенсії
за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Посилання відповідача на
відсутність бюджетних коштів не може
бути взято до уваги з огляду на статтю 69
Закону України «Про Конституційний Суд
України», згідно з якою рішення і
висновки Конституційного Суду України
є обов’язковими до виконання.

За таких обставин колегія
суддів вважає, що постанову суду від 20
вересня 2010 року в частині задоволення
позовних вимог з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31
січня 2009 року слід скасувати,
відмовивши в задоволенні позовних
вимог в цій частині. В частині визнання
неправомірною відмови відповідача у
здійсненні перерахунку і виплати
позивачу підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни»та зобов’язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити позивачу підвищення до
пенсії передбачене ст. 6 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни» та ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 01 лютого 2009 року по 31
грудня 2009 року в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням виплачених сум –постанову
суду необхідно залишити без змін.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205,207 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 20 вересня 2010 року у справі
№ 2а-369/10/0410 в частині задоволення
позову з 09 липня 2007 року та 31 грудня 2007
року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року та з 01 січня 2009 року по 31 січня 2009
року скасувати, відмовивши в
задоволенні позовних вимог в цій
частині. В іншій частині постанову суду
залишити без змін.

Постанова набирає законної
сили через п’ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Ю
.М. Дадим

Суддя:

С.А. Уханенко

Суддя:

Л.М. Нагорна