Справа № 822/4487/14
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4487/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіДанилюк У.Т.
при секретаріГорячій Д.Л. за
участі:позивача, представника
позивача, представника відповідача,
представника третьої особи
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом фізичної особи
ОСОБА_3 до Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Волочиське відділення ПАТ "Райффазен
Банк Аваль" про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2014 року позивач звернувся в
суд з позовом до Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
(далі - Хмельницька ОДПІ), в якому
просить визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 16 вересня 2014
року за № (на суму 170,00 грн. за
штрафними санкціями) та за № ( на
суму 44874,83 грн., з яких: 35899,86 грн. за
основним платежем та 8974,97 грн. за
штрафними санкціями).

Ухвалою суду від 23 жовтня 2014 року
залучено до участі в справі Волочиське
відділення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що такі податкові повідомлення -
рішення прийняті з порушенням норм
законодавства та підлягають
скасуванню, оскільки позивач не
отримував жодних повідомлень від ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" про анулювання
заборгованості в сумі 211175,67 грн. Крім
того, податковий орган невірно
розрахував податкове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб, однак
навіть при цьому ним не враховано те, що
анульована сума не є доходом платника
податків в розумінні ПК України.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали в
повному обсязі та, посилаючись на
доводи, викладені у позовній заяві,
просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
вказав, що заявлені вимоги є
необґрунтованими, а тому не підлягають
задоволенню. Відмітив, зокрема, що
повідомленням від 29 серпня 2012 року,
наданим АТ "Райффайзен Банк Аваль", було
зобов'язано позивача відобразити
анульовану заборгованість в сумі 211175,67
грн. в річній податковій декларації та
самостійно сплатити суму податку на
доходи фізичних осіб. Однак позивач
декларацію про доходи не подавав. При
цьому він отримав дохід у вигляді
додаткового блага (анульованої
заборгованості) та зобов'язаний був
задекларувати його в річній податковій
декларації і сплатити податкове
зобов'язання до 01 травня 2013 року.

Додатково визнав той факт, що
податковим органом було допущено
арифметичну помилку при розрахунку
грошового зобов'язання по податковому
повідомленню-рішенню № (згідно
наданого розрахунку сума за основним
платежем має становити 31676,35 грн., за
штрафними санкціями - 5513,75 грн.).

Представник третьої особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Волочиського відділення ПАТ "Райффазен
Банк Аваль" в судовому засіданні надав
письмові пояснення по справі,
відповідно до яких позивачу було
анульовано пеню в розмірі 211175,67 грн.,
при вирішенні спору по суті поклався на
розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, при вирішенні спору
дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що посадовою
особою відповідача була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати належних
сум податків до бюджету фізичною
особою ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, за період
з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, за
результатами якої 29 серпня 2014 року
складено акт №1050/22-04-17-20/НОМЕР_1.

Зазначеним актом встановлено
порушення п.179.7 ст.179 Податкового
кодексу України (далі - ПК України),
внаслідок чого позивачем занижено
податкове зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб в сумі 35899,86 грн.;
та порушення пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК
України, а саме неподання декларації
про майновий стан і доходи за 2012 рік.

Такий висновок базується на тому, що
фізична особа ОСОБА_3 отримав дохід у
вигляді анульованої заборгованості в
сумі 211175,67 грн. та зобов'язаний був
задекларувати його в річній податковій
декларації про майновий стан і доходи і
сплатити податкове зобов'язання в сумі
35899,86 грн.

На підставі висновків вищенаведеного
акта перевірки відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення форми
"Р" від 16 вересня 2014 року:

- за №, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання по податку
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування на суму 170,00 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами);

- за №, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання по податку
на доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування на суму 44874,83 грн.,
з яких: 35899,86 грн. за основним платежем
та 8974,97 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

Судом встановлено та підтверджується
сторонами, що між позивачем та ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" було укладено
кредитний договір №014/2291/82/882 від 02.02.2007
року.

Листом від 29 серпня 2012 року АТ
"Райффайзен Банк Аваль" було
повідомлено позивача про анулювання
(прощення) заборгованості за кредитним
договором від 02 лютого 2007 року за пенею
в розмірі 211175,67 грн. Вказаний лист
позивач отримав 29 серпня 2012 року, що
підтверджується його підписом.

Крім того, позивач вказаним листом був
ознайомлений зі змістом абзацу "д"
підпункту 164.2.17 пункту 164.2 ст.164 ПК
України.

За висновками акту перевірки
№1050/22-04-17-20/НОМЕР_1, позивач до
Хмельницької ОДПІ податкову
декларацію про майновий стан і доходи
за 2012 рік не подавав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до п.164.1 ст.164 ПК України, базою
оподаткування доходів фізичних осіб є
загальний оподатковуваний дохід, з
урахуванням особливостей, визначених
цим розділом. Загальний
оподатковуваний дохід - будь-який
дохід, який підлягає оподаткуванню,
нарахований (виплачений, наданий) на
користь платника податку протягом
звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний
дохід складається із суми
оподатковуваних доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) протягом такого
звітного податкового місяця (пп.164.1.2
п.164.1 ст.164 ПК України).

Види доходів, які включаються до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку, визначені п.164.2 ст.164 ПК
України.

Так, відповідно до абзацу "д" п.п.164.2.17
п.164.2 ст.164 ПК України, до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку включається
дохід, отриманий платником податку як
додаткове благо (крім випадків,
передбачених статтею 165 цього Кодексу)
у вигляді суми боргу платника податку,
анульованого (прощеного) кредитором за
його самостійним рішенням, не
пов'язаним з процедурою банкрутства, до
закінчення строку позовної давності.
Якщо кредитор повідомляє платника
податку - боржника рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
або шляхом укладення відповідного
договору, або шляхом надання
повідомлення боржнику під підпис
особисто про анулювання (прощеного)
боргу та включає суму анульованого
(прощеного) боргу до податкового
розрахунку суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, за підсумками звітного
періоду, у якому такий борг було
анульовано (прощеного), такий боржник
самостійно сплачує податок з таких
доходів та відображає їх у річній
податковій декларації.

Згідно з п.п.14.1.47, 14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК
України, додаткові блага - кошти,
матеріальні чи нематеріальні цінності,
послуги, інші види доходу, що
виплачуються (надаються) платнику
податку податковим агентом, якщо такий
дохід не є заробітною платою та не
пов'язаний з виконанням обов'язків
трудового найму або не є винагородою за
цивільно-правовими договорами
(угодами), укладеними з таким платником
податку (крім випадків, прямо
передбачених нормами розділу IV цього
Кодексу).

При цьому, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1
ст.14 ПК України, доходи з джерелом їх
походження з України - будь-який дохід,
отриманий резидентами або
нерезидентами, у тому числі від
будь-яких видів їх діяльності на
території України (включаючи виплату
(нарахування) винагороди іноземними
роботодавцями), її континентальному
шельфі, у виключній (морській)
економічній зоні, у тому числі, але не
виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та
будь-яких інших пасивних
(інвестиційних) доходів, сплачених
резидентами України; б) доходів від
надання резидентам або нерезидентам в
оренду (користування) майна,
розташованого в Україні, включаючи
рухомий склад транспорту, приписаного
до розташованих в Україні портів; в)
доходів від продажу рухомого та
нерухомого майна, доходів від
відчуження корпоративних прав, цінних
паперів, у тому числі акцій українських
емітентів; г) доходів, отриманих у
вигляді внесків та премій на
страхування і перестрахування ризиків
на території України; ґ) доходів
страховиків - резидентів від
страхування ризиків страхувальників -
резидентів за межами України; д) інших
доходів від діяльності, у тому числі
пов'язаних з повною або частковою
переуступкою прав та обов'язків за
угодами про розподіл продукції на
митній території України або на
територіях, що перебувають під
контролем контролюючих органів (у
зонах митного контролю, на
спеціалізованих ліцензійних митних
складах тощо); е) спадщини, подарунків,
виграшів, призів; є) заробітної плати,
інших виплат та винагород, виплачених
відповідно до умов трудового та
цивільно-правового договору; ж) доходів
від зайняття підприємницькою та
незалежною професійною діяльністю.

Згідно з пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України,
доходи - загальна сума доходу платника
податку від усіх видів діяльності,
отриманого (нарахованого) протягом
звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах.

Таким чином, згідно ПК України
визначальною ознакою доходу платника
податку, як об'єкта та бази
оподаткування податком з доходу
фізичних осіб, в тому числі у вигляді
додаткового блага, є фактичне
отримання такого доходу платником
податку в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формі.

Однак, суд вважає, що анульована
(прощена) позивачу банком пеня в
розмірі 211175,67 грн., нарахована протягом
певного часу дії договору, не є доходом,
отриманим як додаткове благо.

Так, згідно п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК
України, до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку включається дохід,
отриманий платником податку як
додаткове благо, крім випадків,
передбачених статтею 165 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до п.п.165.1.49
п.165.1 ст.165 ПК України, до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку не включаються
інші доходи, які згідно з цим Кодексом
не включаються до складу загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу.

При цьому, до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку включається дохід у
вигляді неустойки (штрафів, пені),
відшкодування матеріальної або
немайнової (моральної) шкоди, крім
відсотків, отриманих від боржника
внаслідок прострочення виконання ним
договірного зобов'язання (п.п.164.2.14 п.164.2
ст.164 ПК України).

Отже, відсотки, нараховані боржнику
внаслідок прострочення виконання ним
договірного зобов'язання, не
включаються до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку.

При цьому, згідно з ч.3 ст.549 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 605 ЦК України встановлено, що
зобов'язання припиняється внаслідок
звільнення (прощення боргу) кредитором
боржника від його обов'язків, якщо це не
порушує прав третіх осіб щодо майна
кредитора.

Отже, відносини, що виникли між банком
та його клієнтом з питань надання
кредиту, є цивільно-правовими
відносинами, які регулюються актами
цивільного законодавства України,
зокрема нормами ЦК України. При цьому
нарахування пені є лише засобом
забезпечення виконання зобов'язання
перед третьою особою - банком.

Прощена позивачу пеня не є його доходом
та додатковим благом, оскільки, якщо
сума кредиту надається безпосередньо
позичальнику, то неустойка (в т.ч. пеня)
ним не отримується, а банк вправі як
стягувати її, так і не стягувати.

Отже, прощення пені (неустойки) у
вигляді відсотків за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання
регулюється між сторонами зобов'язання
в межах договірних правовідносин
цивільним законодавством.

На підставі наведеного суд вважає, що
пеня за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання, нарахована
банком відповідно до умов кредитного
договору №014/2291/82/882 від 02 лютого 2007 року
та анульована за його рішенням, не є
доходом платника податків в розумінні
ПК України, який підлягає
оподаткуванню згідно абз. "д" пп. 164.2.17
п.164.2 ст.164 ПК України, тому, відповідно,
позивач не був зобов'язаний включати до
суми загального оподатковуваного
доходу 211175,67 грн. прощеної (анульованої)
пені за кредитним договором та
подавати декларацію про майновий стан
і доходи.

Згідно з ч.1-2 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення; в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, визначення податковим органом
грошового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб за податковими
повідомленнями-рішеннями від 16
вересня 2014 року № та за № є
безпідставним.

Враховуючи вищенаведене, оскільки
відповідачем не доведено та судом не
встановлено правомірності
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС
України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення- рішення №
від 16 вересня 2014року.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення- рішення №
від 16 вересня 2014 року.

Присудити з Державного бюджету України
на користь фізичної особи ОСОБА_3
сплачений ним судовий збір в розмірі 182
(сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 03
грудня 2014 року

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк"Згідно з
оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк