Справа № 800/551/14
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

01 грудня 2014 року м.
Київ справа № 800/551/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Пасічник С.С., вирішуючи
питання про відкриття провадження у
справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
Президента України, Голови Ради
національної безпеки та оборони
України, Верховного
Головнокомандуючого Збройних Сил
України Порошенка Петра Олексійовича
про визнання протиправними дій та
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії,

в с т а н о в и л а:

27 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Вищого адміністративного суду України
як до суду першої інстанції із позовною
заявою до Президента України, Голови
Ради національної безпеки та оборони
України, Верховного
Головнокомандуючого Збройних Сил
України Порошенка Петра Олексійовича
про визнання протиправними дій щодо
застосування незаконно створеного
військового підрозділу - батальйону
"Айдар" під час проведення
антитерористичної операції в смт
Новосвітлівка Краснодонського району
Луганської області в період з 13.08.2014р.
до 01.09.2014р.; визнання протиправною
бездіяльності щодо непроведення
належного контролю за діяльністю
суб'єктів боротьби з тероризмом;
незастосування та неприйняття
відповідних заходів щодо захисту
позивача та його родини від злочинних
посягань командира незаконно
створеного військового формування -
батальйону "Айдар" ОСОБА_4 та
підпорядкованого йому військового
підрозділу, проведення належного
розслідування, припинення їх злочинної
діяльності та розформування вказаного
батальйону, незвільнення та
неприйняття рішення про притягнення до
юридичної відповідальності службових
осіб Збройних Сил України, якими він
незаконно створений; зобов'язання
прийняти рішення про розформування
незаконно створеного військового
підрозділу - батальйону "Айдар",
звільнення та притягнення до
відповідальності службових осіб
вищого складу Збройних Сил України,
винних у незаконному створенні та
застосуванні вказаного військового
формування у проведенні
антитерористичної операції в смт
Новосвітлівка Краснодонського району
Луганської області, починаючи з
13.08.2014р., негайне притягнення до
юридичної відповідальності командира
незаконно створеного батальйону
"Айдар" ОСОБА_4 та підпорядкованих йому
членів батальйону "Айдар"; розгляд в
присутності позивача адресованих
відповідачу заяв.

Частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 2, пункту
1 частини 1 статті 3, частини 1 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства визначено захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

При цьому, владні управлінські функції
повинні здійснюватись суб'єктом саме у
тих правовідносинах, в яких виник спір.

Частиною 4 статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що Вищому
адміністративному суду України як суду
першої інстанції підсудні справи,
зокрема, щодо оскарження актів, дій чи
бездіяльності Президента України.

Особливості ж провадження у цих
справах визначені статтею 171-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Частиною 5 статті 171-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що Вищий адміністративний
суд України за наслідками розгляду
справи може: визнати акт Президента
України незаконним повністю або в
окремій його частині; визнати дії чи
бездіяльність Президента України
протиправними, зобов'язати Президента
України вчинити певні дії.

Інститут Президента України
ґрунтується на сукупності норм, що
містяться у розділі V Конституції
України.

Згідно зі ст.102 Конституції України
Президент України визначений главою
держави, виступає від її імені, є
гарантом державного суверенітету,
територіальної цілісності України,
додержання Конституції України, прав і
свобод людини і громадянина.

Статус Президента України як глави
держави та право виступати від її імені
- основне ціннісно-функціональне
призначення Президента України, що
зумовлює його функції - основні напрями
діяльності, закріплені в ч.2 ст.102
Конституції України, які, у свою чергу,
відбивають зміст конкретних
повноважень Президента України,
закріплених у ст.106 Конституцій
України.

Відповідно до статті 106 Конституції
України серед інших повноважень
Президента України зазначено, що він є
Верховним Головнокомандувачем
Збройних Сил України; призначає на
посади та звільняє з посад вище
командування Збройних Сил України,
інших військових формувань; здійснює
керівництво у сферах національної
безпеки та оборони держави; очолює Раду
національної безпеки і оборони
України; вносить до Верховної Ради
України подання про оголошення стану
війни та у разі збройної агресії проти
України приймає рішення про
використання Збройних Сил України та
інших утворених відповідно до законів
України військових формувань; приймає
відповідно до закону рішення про
загальну або часткову мобілізацію та
введення воєнного стану в Україні або в
окремих її місцевостях у разі загрози
нападу, небезпеки державній
незалежності України; приймає у разі
необхідності рішення про введення в
Україні або в окремих її місцевостях
надзвичайного стану, а також оголошує у
разі необхідності окремі місцевості
України зонами надзвичайної
екологічної ситуації - з наступним
затвердженням цих рішень Верховною
Радою України.

Зазначеною статтею Конституції
України також передбачено, що
Президент України на основі та на
виконання Конституції і законів
України, видає укази і розпорядження,
які є обов'язковими до виконання на
території України.

Як зазначалось вище, Кодекс
адміністративного судочинства України
регламентує порядок розгляду не всіх
публічно-правових спорів, а лише тих,
які виникають у результаті здійснення
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій.

Фактично не погоджуючись з
протиправними діями батальйону
«Айдар», який, на думку позивача,
створено незаконно та який
підпорядковується Міністерству
Оборони України, що є органом
виконавчої влади, позивач звернувся до
суду з позовом про визнання дій та
бездіяльності Президента України
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, проте позивачем у позовній
заяві не зазначено, в чому полягають
протиправні дії та бездіяльність
Президента України (в контексті саме
визначених законодавством його
владних управлінських функцій) й
внаслідок вчинення яких конкретних дій
чи бездіяльності або прийняття рішень
(актів) Президента України порушені
права, свободи та інтереси позивача.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
106 Кодексу адміністративного
судочинства України у позовній заяві
зазначаються зміст позовних вимог
згідно з частинами четвертою і п'ятою
статті 105 цього Кодексу і виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, а в разі подання позову до
декількох відповідачів, - зміст
позовних вимог щодо кожного з
відповідачів.

Виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги (юридичні
факти, з настанням яких суб'єкти
публічного права вступають між собою у
спірні правовідносини), повинен
містити в собі відомості про конкретні
випадки порушення його прав, свобод та
інтересів у сфері публічно-правових
відносин з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, із зазначенням дій
(бездіяльності) відповідача, внаслідок
яких відбулось таке порушення з
посиланням на докази.

В свою чергу, за змістом вимог частини 2
статті 106 Кодексу адміністративного
судочинства України на підтвердження
обставин, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, позивач надає докази, а
в разі неможливості - зазначає докази,
які не може самостійно надати, із
зазначенням причин неможливості
подання таких доказів.

Доказами в адміністративному
судочинстві, в розумінні статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України, є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Докази
суду надають особи, які беруть участь у
справі. Суд може запропонувати надати
додаткові докази або витребувати
додаткові докази за клопотанням осіб,
які беруть участь у справі, або з
власної ініціативи.

Однак, зі змісту позовної заяви
вбачається, що така подана без
додержання вищезазначених вимог
процесуального закону, зокрема, виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, не відповідає приписам
пункту 4 частини 1 статті 106 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не підтверджений належними
доказами, а додані до заяви документи
не містять інформацію щодо предмету
доказування, а саме протиправності дій
та бездіяльності відповідача в
результаті здійснення ним владних
управлінських функцій.

Відповідно до частини 1 статті 108
Кодексу адміністративного судочинства
України суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
встановлених статтею 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначаються недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків.

Керуючись статтями 105, 106, 108, 171-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

у х в а л и л а:

Залишити адміністративний позов
ОСОБА_1 до Президента України, Голови
Ради національної безпеки та оборони
України, Верховного
Головнокомандуючого Збройних Сил
України Порошенка Петра Олексійовича
про визнання протиправними дій та
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії - без руху.

Надати позивачу строк до 16 грудня 2014
року для усунення недоліків,
зазначених в мотивувальній частині
ухвали.

Роз'яснити, що в разі неусунення
недоліків, позовна заява буде йому
повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
С.С. Пасічник