Справа № 9101/21101/2011
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2011-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2011 р.справа № 2а-2383/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Сафронової С.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м.Запоріжжя на постанову
Заводського районного суду м.Запоріжжя
від 08 грудня 2010 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м.Запоріжжя про зобов'язання
здійснити перерахунок щомісячної
державної соціальної допомоги "Дітям
війни", -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2010 року позивач звернувся
до суду з позовом, в якому просив
визнати незаконною бездіяльність
відповідача щодо нарахування
підвищення до пенсії у меншому розмірі,
ніж це передбачено ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплатити різницю у
період з 19 травня 2010 року.

Постановою Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 08 грудня 2010 року
позовні вимоги задоволені частково.
Визнано протиправними дії відповідача
щодо нездійснення перерахунку та
виплати позивачу підвищення до пенсії
згідно ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити позивачу
підвищення до пенсії згідно ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 19 травня 2010 року по 08
грудня 2010 року в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком з урахуванням
проведених виплат.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни, що
підтверджується відміткою в
пенсійному посвідченні і має право
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році дія ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
відновлена рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року
та в подальшому не призупинялася, а
застосування відповідачем положень
постанови КМ України № 530 від 28.05.2008
року щодо визначення розміру
підвищення пенсії є безпідставним,
оскільки розмір підвищення пенсії
визначений Законом України "Про
соціальний захист дітей війни", який
має вищу юридичну силу, ніж постанова
КМ України.

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Враховуючи дату звернення позивача до
суду першої інстанції з даним позовом
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
позивач з даним позовом звернувся до
районного суду 19 листопада 2010 року,
тобто, після внесення змін Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів»змін до КАС України, якими
змінено строки звернення до
адміністративного суду за захистом
порушених прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 99
КАС України адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Частиною другою вказаної
статті визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст.17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав
(наприклад, справа "Стаббігс та інш.
Проти Великобританії" рішення від
22.10.1996р., "Девеер проти Бельгії" рішення
від 27.02.1980р.)

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції було повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м.Запоріжжя -залишити без
задоволення.

Постанову Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 08 грудня 2010 року -
залишити без змін.

В резолютивній частині постанови
виключити кінцеву дату перерахунку
пенсії 08 грудня 2010 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова