Справа № 2а-5041/12/2070
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/64088/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Державної податкової
служби

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.05.2012

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.2012

у справі № 2а-5041/12/2070

за позовом Повного господарського
товариства «Степанюк і Степанюк» ВКФ
«Прінц»

до Державної податкової інспекції
у Дзержинському районі м. Харкова
Державної податкової служби

про скасування
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Повне господарське товариство
«Степанюк і Степанюк» ВКФ «Прінц» (далі
по тексту - позивач, ПГТ «Степанюк і
Степанюк» ВКФ «Прінц») звернулось до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Державної податкової служби
(далі по тексту - відповідач, ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова ДПС)
про скасування податкових
повідомлень-рішень № від 03.02.2012 та
№5 від 26.12.2011.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.05.2012, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26.09.2012, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Дзержинському районі
міста Харкова проведено позапланову
документальну невиїзну перевірку
позивача щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків та зборів ТОВ
«Промтехноопт», їх реальності та
повноти відображення в обліку, за
результатами якої встановлено
порушення позивачем пп. 138.1.1 п. 138.1, п.
138.2, пп. 138.5.1 п. 138.5 ст. 138, п. 139.1 ст. 139, п.
198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3
ст. 200 Податкового кодексу України.

З посиланням на встановлені перевіркою
порушення Державною податковою
інспекцією у Дзержинському районі м.
Харкова прийняті спірні податкові
повідомлення-рішення № від 03.02.2012,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі 3500,00
грн., з яких за основним платежем - 3499,00
грн., за штрафними санкціями - 1,00 грн.;
№ від 26.12.2011, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ на 11393,00 грн., з яких: 11392,00 грн. за
основним платежем та 1,00 грн. - штрафні
санкції.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

У п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу
України встановлено, що витрати, які
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються, зокрема, із
витрат операційної діяльності та інших
витрат.

Згідно пп. 138.1.1 п. 138.1, п.138.6 наведеної
статті Кодексу, витрати операційної
діяльності включають собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати.
Собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу.

За приписами п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів.

Відповідно до п. 138.4 та п. 138.5 ст. 138
Податкового кодексу України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг. Інші
витрати визнаються витратами того
звітного періоду, в якому вони були
здійснені згідно з правилами ведення
бухгалтерського обліку, з урахуванням
того, що датою здійснення витрат,
нарахованих платником податку у
вигляді сум податків та зборів,
вважається останній день звітного
податкового періоду, за який
проводиться нарахування податкового
зобов'язання з податку та збору.

За приписами пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат - витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що всі необхідні
первинні бухгалтерські документи є в
наявності у позивача.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України, сума податку, що
підлягає бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітною
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У п. 198.6 наведеної норми визначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу.

Як було вірно встановлено судами, факт
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентом
підтверджується наявними в матеріалах
справи первинними документами,
виписаними позивачу його контрагентом,
а саме - договором, видатковими
накладними, податковими накладними,
рахунками та ін.

Жодних доказів, які б підтверджували
порушення з боку позивача при
укладанні договору публічного порядку,
відповідачем не надано.

Доводи відповідача про нікчемність
угоди, укладеної між позивачем та його
контрагентом, судами правомірно не
прийняті до уваги, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження такого факту.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі міста
Харкова Державної податкової служби
відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.05.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.09.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров