Справа № 18151/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2011-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2011 р. справа № 2-а-4/09

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого
судді: Туркіної
Л.П.

суддів:
Мельника В.В. Проценко О.А.

при секретарі судового
засідання: Ганноченку А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Старшого інспектора
Державної інспекції цивільного
захисту та технологічної безпеки
ОСОБА_1 районного відділу головного
управління Міністерства надзвичайних
ситуацій України в Запорізькій
області старшого лейтенанта служби
цивільного захисту ОСОБА_2

на постанову Чернігівського районного
суду Запорізької області від 14.05.2009р. у
справі № 2-а-4/09

за позовом Відкритого акціонерного
товариства "Запоріжжяобленерго" в
особі Чернігівського району
електричних мереж

до Старшого інспектора
Державної інспекції цивільного
захисту та технологічної безпеки
ОСОБА_1 районного відділу головного
управління Міністерства надзвичайних
ситуацій України в Запорізькій
області старшого лейтенанта служби
цивільного захисту ОСОБА_2

про визнання нечинним припису на
усунення порушень вимог
техногенноїбезпеки, -

Встановила:

У березні 2008 року Відкрите
акціонерне товариство
"Запоріжжяобленерго" в особі
Чернігівського району електричних
мереж (далі ВАТ "Запоріжжяобленерго" )
звернулось до суду з позовом, у якому
просило визнати протиправним та
нечинним припис на усунення порушень
вимог техногенної безпеки, винесений 25
січня 2008 року за результатами
проведеної планової перевірки ОСОБА_1
РЕМ старшим інспектором Державної
інспекції цивільного захисту та
технологічної безпеки ОСОБА_1
районного відділу головного
управління Міністерства надзвичайних
ситуацій України в Запорізькій
області старшим лейтенантом служби
цивільного захисту ОСОБА_2.

Постановою Чернігівського
районного суду Запорізької області
позов задоволено частково.

Визнано нечинними п.п.2-59 припису на
усунення порушень вимог техногенної
безпеки.

Рішення суду обґрунтовано тим, що
оформлюючи припис, державний інспектор
ДІ ЦЗ та ТБ в п.1 розділу 2 вказав
«Провести ідентифікацію потенційно
–небезпечного об’єкту»який фактично
ще ніким, в тому числі самим
інспектором не виявлений. В зв’язку з
цим суд вважає, що припис від 25.01.2008 року
є необґрунтованим, як такий у якому не
конкретизовано, що саме визнано
потенційно небезпечним об’єктом на
території Чернігівького РЕМ, та до
якого саме потенційно – небезпечного
об’єкту відносяться пункти 2-59.

Не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, у якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати. У задоволенні
позову –відмовити.

Особа, що подала апеляційну
скаргу, вважає, що звернення до суду з
приводу оскарження припису, який не був
оскарженим у адміністративному
порядку, є безпідставним. Ніяких
звернень до вищестоящих органів та
посадових осіб від позивача не
надійшло, отже припис вступив в законну
дію. Суд першої інстанції, на думку
відповідача, безпідставно, не звернув
увагу на цей факт.

Відповідач вважає, що
припис є обґрунтованим, оскільки в
тексті самого Припису визначено що
перевірка проводилась всього ОСОБА_1,
яке знаходиться за адресою смт.
Чернігівка, вул. Леніна, 261, а тому
вказано на «загальні вимоги по
підприємству»це пункти 1-30, на вимоги
стосовно АЗС- це пункти 31-43, на вимоги
радіаційно – хімічного захисту
підприємства –це пункти 44-47, вимоги
стосовно диспетчерської служби
підприємства –це пункти 48-53 та вимоги
стосовно захисних споруд підприємства
п. 54-59 Припису. Задовольняючи позовні
вимоги, суд зробив неправильний
висновок стосовно тексту та мети цього
Припису.

Що стосується позовних
вимог, то відповідач вважає, що
відповідно до закону України № 2245-Ш
«Про об’єкти підвищеної
небезпеки»державний нагляд та
контроль у сфері діяльності,
пов’язаної з об’єктами підвищеної
небезпеки, покладено на МНС України.

Після опублікування та набрання
чинності вищезазначеним Законом,
суб’єкт господарської діяльності
повинен був самостійно провести
ідентифікацію (ст. 9) та надати
територіальним органам спеціально
уповноважених центральних органів
виконавчої влади (Державній інспекції
цивільного захисту та техногенної
безпеки –ст.3), місцевими органами
виконавчої влади інформацію про
небезпеку, яка є на об’єкті підвищеної
небезпеки (ст.14,15).

Посилання позивача на те, що його
об’єкт не відноситься до потенційно
небезпечного, безпідставні, та як в
порушення вимог вказаного Закону
ідентифікацію щодо визначення
потенційної небезпеки об’єкта
проведено з грубими порушеннями і не
було погоджено з представником
Державної інспекції цивільного
захисту та техногенної безпеки, про що
позивача було повідомлено письмово.

Вказуючи на те, що
відповідач не здійснив ідентифікацію
об’єктів як потенційно небезпечних
або об’єктів підвищеної небезпеки,
відповідач зазначає, що під час
планової перевірки підприємства був
складений Припис з вказівкою на всі
заходи, які необхідно провести в
будь-якому разі, тобто як при умові
визнання об’єкту ПНО, так і іншому
разі. Ці заходи пов’язані з
необхідністю забезпечення техногенної
безпеки всього підприємства, яке має в
своєму складі автозаправний пункт та
трансформаторні підстанції.

Позивач проти апеляційної
скарги заперечив, вказуючи що його
безпосереднє звернення до суду з
приводу оскарження припису не
суперечить діючому законодавству.

ВАТ «Запоріжжяобленерго» вказує, що
згідно діючого законодавства припис
може бути видано стосовно конкретного
об’єкту на підставі акту перевірки, де
зафіксовані порушення.

Однак, акт перевірки
відповідачем не складено, об’єкт не
визначено.

Позивач також вказує, що
ОСОБА_1 РЄМ не може вважатися в цілому
потенційно небезпечним об’єктом або
об’єктом підвищеної небезпеки.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідно до Свідоцтва про державну
реєстрацію серії АОО № 196642 від
17.05.2000р.відкрите акціонерне товариство
"Запоріжжяобленерго" є юридичною
особою до структурного підрозділу
якого відноситься «Чернігівський
район електричних мереж».

Як встановлено судом першої інстанції
та не спростовується сторонами, 25 січня
2008 року за результатами проведеної
планової перевірки ОСОБА_1 РЕМ старшим
інспектором ДІ ЦЗ та ТБ ОСОБА_1 ГУ МНС
України в Запорізькій області старшим
лейтенантом служби цивільного захисту
ОСОБА_2, було винесено припис про
усунення порушень вимог техногенної
безпеки.

В пункті 1 Припису про усунення
порушень вимог техногенної безпеки
відповідач зобов’язує ВАТ
"Запоріжжяобленерго" в особі
Чернігівського району електричних
мереж провести ідентифікацію
потенційно –небезпечного об’єкту та
узгодити її з державним інспектором
цивільного захисту та техногенної
безпеки.

Відповідно до ст. 9 Закону «Про об’єкти
підвищеної небезпеки»обов’язок щодо
здійснення ідентифікації об’єктів
потенційної та підвищеної небезпеки
покладається на суб’єкта
господарської діяльності.

Виходячи з викладеного, а також
враховуючи специфіку діяльності
позивача, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції
стосовно правомірності п.1 припису,
здійсненого відповідачем.

В той же час, суд правомірно дійшов
висновку, щодо необґрунтованості інших
пунктів припису.

Так, слід погодитись з думкою суду
стосовно того, що без визначення
конкретного потенційно небезпечного
об’єкту вимоги, пред’явлені стосовно
нього до ВАТ "Запоріжжяобленерго", не
можна визнати обґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно;
6) розсудливо; 7) з дотриманням
принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Отже, висновки суду стосовно
оспорюваного припису є обґрунтованими
та відповідають ст. 3 КАС

Посилання особи, що подала апеляційну
скаргу на ту обставину, що припис
визначав заходи стосовно ОСОБА_1 РЄМ в
цілому, в незалежності від наявності
ПНО (потенційно небезпечного об’єкту),
не приймаються колегією суддів,
виходячи з такого.

По-перше, в приписі йдеться про
паспортизацію ПНО.

По-друге, за наявності будь яких
порушень техногенної безпеки на
підприємстві, зазначені порушення
повинні бути зафіксовані належним
чином, а саме –в акті перевірки.

Так, згідно п.п.6,7 ст.7 Закону «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності»;

за результатами здійснення
планового або позапланового заходу
посадова особа органу державного
нагляду (контролю), у разі виявлення
порушень вимог законодавства, складає
акт, який повинен містити такі
відомості: дату складення акта; тип
заходу (плановий або позаплановий);
вид заходу (перевірка, ревізія,
бстеження, огляд тощо); предмет
державного нагляду (контролю);
найменування органу державного
нагляду (контролю), а також посаду,
прізвище, ім'я та по батькові
посадової особи, яка здійснила захід;
найменування юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи - підприємця, щодо діяльності
яких здійснювався захід. Посадова
особа органу державного нагляду
(контролю) зазначає в акті стан
виконання вимог законодавства
суб'єктом господарювання, а в разі
невиконання - детальний опис
виявленого порушення з посиланням на
відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки
два примірники акта підписуються
посадовими особами органу
державного нагляду (контролю), які
здійснювали захід, та суб'єктом
господарювання або уповноваженою

ним особою, якщо інше не передбачено
законом.

Якщо суб'єкт господарювання
не погоджується з актом, він підписує
акт із зауваженнями.

Зауваження суб'єкта господарювання
щодо здійснення державного нагляду
(контролю) є невід'ємною частиною акта
органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб'єкта
господарювання підписати акт посадова
особа органу державного нагляду
(контролю) вносить до такого акта
відповідний запис.

Один примірник акта
вручається суб'єкту господарювання
або уповноваженій ним особі, а
другий - зберігається в органі
державного нагляду (контролю).

На підставі акта, який
складено за результатами здійснення
планового заходу, в ході якого
виявлено порушення вимог
законодавства, протягом п'яти робочих
днів з дня завершення заходу
складається припис, розпорядження або
інший розпорядчий документ про
усунення порушень, виявлених під час
здійснення заходу.

Зазначене визначено також п.6.1
Інструкції про порядок та умови
застосування запобіжних заходів
посадовими особами Державної
інспекції цивільного захисту та
техногенної безпеки, затвердженої
Наказом Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи № 170 від
27.03.2006 року, де вказано, що припис
видається суб’єкту господарювання на
підставі акта, який складається за
результатами планової перевірки
суб’єкта господарювання.

Як свідчать матеріали справи та
пояснення сторін, акт перевірки не
складався.

Позивач факту наявності порушень не
визнає. У запереченнях на позов,
поданих до суду 16.04.2008 року (т.1 а.с.39-43),
відповідач безпосередньо зазначив, що
визнає позов стосовно неправомірності
п.п.44-47 припису та «згоден
виключити»названі пункти з припису.

По-третє, у названому відзиві
відповідач визначив, у якості
самостійного ПНО АЗС позивача, що також
свідчить про невизначеність об’єкту,
вимоги стосовно якого містить
оспорюваний припис.

Що стосується неможливості звернення
до суду без попереднього
адміністративного оскарження , то
названі доводи відповідача не
приймаються колегією суддів до уваги,
як такі, що суперечать Конституції та
Законам України.

Отже, судом винесено вірне по суті
рішення, що виключає підстави для його
скасування та задоволення апеляційної
скарги.

В той же час слід зазначити, що згідно
ч.2 ст.171 КАС України, нечинними
визнаються лише акти нормативно
–правового характеру, до яких
оскаржуваний припис не відноситься. Як
акт індивідуальної дії названий припис
може бути скасований судом.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС
України. Суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.201 КАС
України, підставами для зміни
постанови або ухвали суду першої
інстанції є: правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Виходячи з зазначеного постанову, суду
першої інстанції слід змінити.
Викласти абзац 2 резолютивної частини
постанови у наступній редакції:
Визнати протиправним та скасувати п.2-59
припису, винесеного старшим
інспектором Державної інспекції
цивільного захисту та технологічної
безпеки ОСОБА_1 районного відділу
головного управління Міністерства
надзвичайних ситуацій України в
Запорізькій області старшим
лейтенантом служби цивільного захисту
ОСОБА_2 25 січня 2008 року на усунення
порушень вимог техногенної безпеки
Чернігівського району електричних
мереж відкритого акціонерного
товариства "Запоріжжяобленерго". В
решті залишити постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202,201, 205, 207

Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Старшого інспектора
Державної інспекції цивільного
захисту та техногенної безпеки ОСОБА_1
районного відділу головного
управління Міністерства надзвичайних
ситуацій України в Запорізькій
області старшого лейтенанта служби
цивільного захисту ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського районного
суду Запорізької області від 14.05.2009р.-
змінити.

Викласти абзац 2 резолютивної частини
постанови у наступній редакції:
Визнати протиправним та скасувати п.2-59
припису, винесеного старшим
інспектором Державної інспекції
цивільного захисту та технологічної
безпеки ОСОБА_1 районного відділу
головного управління Міністерства
надзвичайних ситуацій України в
Запорізькій області старшим
лейтенантом служби цивільного захисту
ОСОБА_2 25 січня 2008 року на усунення
порушень вимог техногенної безпеки
Чернігівського району електричних
мереж відкритого акціонерного
товариства "Запоріжжяобленерго".

У решті залишити постанову суду першої
інстанції без змін.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена
відповідно до ст. 212 КАС України.

Постанова оформлена відповідно
до ст. 160 КАС України 29.07.2011 року.

Головуючий:
Л
.П. Туркіна

Суддя:

В.В. Мельник

Суддя:

О.А. Проценко