Справа № 2а-5371/12/1470
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа №
2а-5371/12/1470

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Зіньковський О. А. Колегія
суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка
Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Снігурівському районі
Миколаївської області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2012 року по справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Снігурівському
районі Миколаївської області про
стягнення коштів в сумі 33910,98 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А:

Управління Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області (далі - позивач, або УПФУ в
Снігурівському районі Миколаївської
області) звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Снігурівському
районі Миколаївської області (далі -
відповідач, або Фонд) про стягнення з
відповідача витрат пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання за період з серпня по
вересень 2012 року в сумі 33910,98 грн.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2012 року вказаний адміністративний
позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить вищезазначену
постанову скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог. В обґрунтування скарги апелянт
зазначив, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального та
процесуального права.

Виходячи з приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
розгляду, при складанні УПФУ в
Снігурівському районі Миколаївської
області та відповідачем актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за серпень
по вересень 2012 року відповідачем не
було прийнято до заліку (не враховано)
суми витрат на виплату та доставку
державної адресної допомоги (в т.ч.
поштового збору), що виплачується
згідно із Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 року № 265, у
загальному розмірі
33910,98 грн.

Вказане відображено та
підтверджується наявними у матеріалах
справи протоколами розбіжностей до
актів помісячної звірки.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог УПФУ в Снігурівському
районі Миколаївської області, суд
першої інстанції виходив з того, що
адресна допомога як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та Фонд не
може нести витрати на виплату та
доставку державної адресної допомоги,
отже вимоги позивача щодо стягнення з
останнього вказаних витрат є
безпідставними.

Колегія суддів погоджується з
зазначеним висновком суду першої
інстанції та вважає його обґрунтованим
виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.03.2008 року № 265 «Про деякі питання
пенсійного забезпечення» запроваджена
державна адресна допомога, яка
сплачується у разі, якщо розмір пенсії
не досягає встановленого відсотка
прожиткового мінімуму.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України від 26.03.2008 року № 265
встановлено, що в разі, коли щомісячний
розмір пенсійних виплат (з урахуванням
надбавок, підвищень, додаткових пенсій,
цільової грошової допомоги, сум
індексації та інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством, крім
пенсій за особливі заслуги перед
Україною та щомісячної доплати до
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
членам сімей шахтарів, смерть яких
настала внаслідок нещасного випадку на
виробництві) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох - 120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів.

Згідно пункту 4 вказаної Постанови
виплата щомісячної державної адресної
допомоги, передбаченої цією
постановою, здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

Страховими виплатами є грошові суми,
які згідно зі статтею 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку.

Порядок визначення розміру щомісячних
страхових виплат визначається статтею
34 цього Закону, якою передбачено,
зокрема, що сума щомісячної страхової
виплати встановлюється відповідно до
ступеня втрати професійної
працездатності та середньомісячного
заробітку, що потерпілий мав до
ушкодження здоров'я.

Суд першої інстанції, у своєму рішенні
вірно вказав на те, що з аналізу
зазначеної норми Закону вбачається, що
виплата щомісячної адресної державної
допомоги не входить до переліку
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом страхування від нещасних
випадків на підставі Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Тобто, з положень статті 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
вбачається, що законом прямо не
передбачений обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодувати Пенсійному
фонду відшкодувати витрати, пов'язані з
виплатою державної адресної допомоги.

Згідно пункту 4 вищевказаного Порядку,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» та інших нормативно -
правових актів, а саме: сума основного
розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду в виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Таким чином, зазначеним Порядком
визначений виключний перелік сум, які
приймаються до заліку для
відшкодування видатків Фонду
страхування від нещасних випадків і
серед видів пенсійного забезпечення,
що підлягають відшкодуванню
відповідними відділеннями Фонду,
відсутній такий вид пенсійного
забезпечення як державна адресна
допомога та витрати на її виплату і
доставку.

За таких обставин, оскільки
відшкодування витрат на виплату та
доставку державної адресної допомоги
не передбачено вищенаведеними нормами
законодавства, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що вимоги УПФУ в
Снігурівському районі Миколаївської
області щодо стягнення з відповідача
вказаних витрат у розмірі 33910,98 грн.
задоволенню не підлягають.

Такий висновок апеляційного суду
відповідає позиції Верховного суду
України, висловленій у спорах цієї
категорії, зокрема, у рішеннях від 20
лютого 2012 року № 21-462а11, від 28 листопада
2012 року 21-381а12.

На підставі викладеного, суд
апеляційної інстанції знаходить
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги
встановлених обставин справи та
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки висновки суду
першої інстанції обґрунтовані та
відповідають чинному законодавству, а
доводи апеляційної скарги їх не
спростовують, колегія суддів, на
підставі ст. 200 КАС України, приходить
до висновку про залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 12
листопада 2012 року - залишити без
задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2012 року по справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Снігурівському районі
Миколаївської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Снігурівському
районі Миколаївської області про
стягнення коштів в сумі 33910,98 грн. - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/