Справа № 826/11959/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 15 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про визнання
протиправним та скасування
розпорядження в частині, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Провідна» (далі - Позивач, ПрАТ «СК
«Провідна») звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг (далі -
Відповідач, Комісія) про визнання
протиправним та скасування
розпорядження від 10.07.2014 року №2097 «Про
застосування заходів впливу до ПрАТ
«СК «Провідна» в частині зазначених в
пункті 2 констатуючої частини
розпорядження вимог про усунення
порушень ст. ст. 2, 31 Закону України «Про
страхування», п. 2.11 розділу 2
Ліцензійних умов провадження
страхової діяльності, затверджених
розпорядженням Держфінпослуг від
28.08.2013 року №40, ч. 2 ст. 5 Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
з наданням підтверджуючих документів.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
15.09.2014 року у задоволенні позову
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки Позивачу на законодавчому
рівні заборонено здійснювати будь-яку
іншу фінансову діяльність, окрім тієї,
яка передбачена Законом України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
для страхових компаній, позовні вимоги
є необґрунтованими.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позовні вимоги задовольнити
повністю. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Наголошує на неповному дослідженні
судом всіх фактичних обставин справи
та перевірки їх доказами, що спричинило
прийняття неправильного рішення.

У судовому засіданні повноважний
представник Апелянта доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
суд вимоги останньої задовольнити
повністю.

Представник Позивача наполягав на
залишенні апеляційної скарги без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції - скасувати, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, скасувати її та
ухвалити нову постанову суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
встановив, що у квітні 2014 року
працівниками Комісії було проведено
позапланову виїзну перевірку ПрАТ «СК
«Провідна», висновки якої викладені в
акті від 04.04.2014 року №72/13-8 ФП. На
підставі викладених у вказаному акті
відомостей Відповідачем складено акт
від 07.04.2014 року №424/13-15/13/8 про
правопорушення ПрАТ «СК «Провідна»
законодавства про фінансові послуги,
зокрема, здійснення діяльності, яка не
може бути предметом безпосередньої
діяльності страховика, а саме
укладення договорів поворотної
фінансової допомоги (позики) з
працівниками, чим порушено вимоги ст.
ст. 2, 31 Закону України «Про
страхування», п 2.11 розділу 2
Ліцензійних умов провадження
страхової діяльності, затверджених
розпорядженням Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України від 28.08.2003 року №40, ч. 2 ст. 5
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг».

За результатами перевірки Комісією
10.07.2014 року прийнято розпорядження №2097
про застосування заходу впливу до ПрАТ
«СК «Провідна», пунктом 1 резолютивної
частини якого приписано Позивачу
усунути порушення законодавства про
фінансові послуги, зазначені в пункті 2
констатуючої частини розпорядження, та
повідомити Нацкомфінпослуг про
усунення порушень за наданням
підтверджуючих документів у термін до
14.08.2014 року.

Надаючи оцінку оскаржуваній частині
спірного розпорядження, суд першої
інстанції поряд з іншим встановив, що
Позивачем за період з 01.01.2013 року по
03.02.2014 року зі своїми працівниками було
укладено ряд договорів поворотної
фінансової допомоги (т. 1 а.с. 59-114), за
умовами яких ПрАТ «СК «Провідна»
зобов'язується надати Працівнику
грошові кошти як поворотну фінансову
допомогу (позику) на безпроцентній
основі, а Працівник зобов'язується
повернути їх Товариству у визначені
договорами строки.

На підставі встановлених вище
обставин, Окружний адміністративний
суд м. Києва, здійснивши системний
аналіз приписів ст. ст. 2, 31 Закону
України «Про страхування», ст. ст. 1, 4
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг», ст. 1054 Цивільного
кодексу України, пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, а також п.
2.11 розділу 2 Ліцензійних умов
провадження страхової діяльності,
затверджених розпорядженням Державної
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 28.08.2003
року №40, прийшов до висновку про
наявність в умовах вказаних договорів
ознак фінансових послуг, а тому
посилання Відповідача на порушення
Позивачем чинного законодавства у
сфері регулювання ринків фінансових
послуг є обґрунтованим.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може
погодитися з огляду на наступне.

Відповідно п.п. 1-3 ч.1 ст. 5 Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
фінансові послуги надаються
фінансовими установами, а також, якщо
це прямо передбачено законом,
фізичними особами - підприємцями.

Виключне право або інші обмеження щодо
надання окремих фінансових послуг
встановлюються законами про
діяльність відповідної фінансової
установи та нормативно-правовими
актами державних органів, що
здійснюють регулювання ринків
фінансових послуг.

Надавати фінансові кредити за рахунок
залучених коштів має право на підставі
відповідної ліцензії лише кредитна
установа.

При цьому, пунктом 5 ч. 1 ст. 5 вказаного
Закону передбачено, що фінансова
послуга - операції з фінансовими
активами, що здійснюються в інтересах
третіх осіб за власний рахунок чи за
рахунок цих осіб, а у випадках,
передбачених законодавством, - і за
рахунок залучених від інших осіб
фінансових активів, з метою отримання
прибутку або збереження реальної
вартості фінансових активів.

Тобто, до основних ознак фінансової
послуги належить її оплатність, яка
може проявлятися як у вигляді
отримання прибутку, так і у вигляді
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Як вірно зазначив суд першої інстанції,
згідно п. 2.11 розділу 2 Ліцензійних умов
провадження страхової діяльності,
затверджених розпорядженням
Держфінпослуг від 28.08.2003 року № 40,
предметом безпосередньої діяльності
страховика може бути лише страхування,
перестрахування і фінансова
діяльність, пов'язана з формуванням,
розміщенням страхових резервів та їх
управлінням.

Вказана норма узгоджується з ч. 14 ст. 2
Закону України «Про страхування»,
відповідно до якої предметом
безпосередньої діяльності страховика
може бути лише страхування,
перестрахування і фінансова
діяльність, пов'язана з формуванням,
розміщенням страхових резервів та їх
управлінням. Дозволяються виконання
зазначених видів діяльності у вигляді
надання послуг для інших страховиків
на підставі укладених
цивільно-правових угод, надання послуг
(виконання робіт), якщо це
безпосередньо пов'язано із зазначеними
видами діяльності, а також будь-які
операції для забезпечення власних
господарських потреб страховика.

Однак, судом першої інстанції не було
враховано, що, як вбачається зі змісту
договорів поворотної фінансової
допомоги (позики), останні не містять
умов щодо сплати відсотків за
користування позикою, у той час як
містять лише положення щодо
необхідності повернення суми позики
протягом 6 місяців або у випадку
припинення трудових відносин з
працівником.

Досліджуючи наявність при наданні
позики мети збереження реальної
вартості активів, колегія суддів
звертає увагу на те, що згідно даних
Державної служби статистики України
індекс інфляції у грудні 2013 року склав
100,5%, у січні 2014 року - 100,2%, у лютому 2014
року - 100,6%, у березні 2014 року - 102,2%, у
квітні 2014 року - 103,3%, у травні 2014 року -
103,8%, у червні 2014 року - 101,0%, у липні 2014
року - 100,4%, у серпні 2014 року - 100,8%.

Тобто, на думку колегії суддів, в умовах
інфляції є очевидним саме знецінення
фінансового активу, а не навпаки. При
цьому, колегія суддів вважає, що таке
знецінення є виправданим в розрізі
турботи про працівників, що є
невід'ємною частиною соціальної
політики роботодавця, що випливає зі
змісту ч. 6 ст. 69 Господарського кодексу
України.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, вказаними договорами
оплатність надання позики не
передбачена, що виключає можливість
отримання прибутку від такої позики,
що, як було зазначено вище, є необхідною
ознакою фінансової послуги.

Зазначений висновок узгоджується з
приписами пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
згідно яких поворотною фінансовою
послугою є сума коштів, що надійшла
платнику податків у користування за
договором, який не передбачає
нарахування процентів або надання
інших видів компенсацій у вигляді
плати за користування такими, коштами,
та є обов'язковою для повернення.

Отже, Позивачем своїм працівникам
надавалися саме безвідсоткові
поворотні фінансові послуги, які за
своєю природою не є фінансовими
послугами в розумінні ст. 1 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг», оскільки не
спричиняли отримання прибутку.

З огляду на вказане, колегія суддів
вважає помилковим висновок суду першої
інстанції про обґрунтованість
оскаржуваного розпорядження в частині
порушення Позивачем вимог
законодавства в сфері фінансових
послуг, а тому вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити, а
постанову суду першої інстанції
скасувати у зв'язку з порушенням норм
матеріального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Провідна» - задовольнити
повністю.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 15 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про визнання
протиправним та скасування
розпорядження в частині - скасувати та
ухвалити нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг від 10.07.2014
року №2097 «Про застосування заходів
впливу до ПрАТ «СК «Провідна» в частині
зазначених в пункті 2 констатуючої
частини розпорядження вимог про
усунення порушень ст. ст. 2, 31 Закону
України «Про страхування», п. 2.11
розділу 2 Ліцензійних умов провадження
страхової діяльності, затверджених
розпорядженням Держфінпослуг від
28.08.2013 року №40, ч. 2 ст. 5 Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг».

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається в
порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.