Справа № 804/14481/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В. при
секретаріЛегкій А.В. за участю:
позивача відповідача Савченко Г.В.
Мельник В.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Приватного підприємства фірма "МГТ" до
Начальника Управління Пенсійного
фонду України у м.Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області Морозової
Наталії Миколаївни про визнання дій
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
Приватного підприємства фірми «МГТ» до
Начальника Управління Пенсійного
фонду України у м.Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області Морозової
Наталії Миколаївни в якому позивач
визнати незаконними дії начальника
Управління Пенсійного фонду України у
м.Павлограді та Павлоградському районі
Морозової Н.М. при прийнятті Вимоги №
Ю-46 від 04 липня 2014 року;
скасувати як прийняту з порушенням
діючого законодавства і Конституції
України Вимогу № Ю-46 від 04 липня 2014
Свої позовні вимоги мотивує тим, що
факт відсутності у Позивача
заборгованості зі сплати страхових
внесків перед бюджетом
підтверджується Актом звірки № 4652-20
від 21.07.2014 року Міністерства доходів і
зборів. В зазначеному акті не тільки не
міститься від'ємне сальдо, а ще і
На момент складання Вимоги наявність
переплати у Позивача станом на 01.07.2014
року спростовує всі висновки
Відповідача щодо недоїмки.
Відповідач проти заявленого позову
заперечує на підставі того, що вимога
винесена відповідно до чинного
законодавства, а тому відповідач діяв
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив позв задовольнити.
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, просив відмовити в
задоволенні адміністративного позову.
Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що 04
липня 2014 року начальником Управління
Пенсійного фонду України у
м.Павлограді та Павлоградському районі
Морозовою Н.М. прийнята Вимога про
сплату боргу №Ю-46, в якій зазначені
Підставою для винесення вищевказаної
вимоги стало наступне.
Відносно Приватного підприємства
фірми "МГТ" проведена планова перевірка
відповідно до направлення на перевірку
№ 21 від 24.01.2013 року, виданого на
підставі наказу управління Пенсійного
фонду України в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області № 34 від
24.01.2013 року та плану - графіку на І кв. 2013
року за період з 01.01.2010р. по 01.01.2013 р.
На підставі акту перевірки від 12.03.2013 №
36 винесено Рішення про застосування
фінансових санкцій за донарахування
органом Пенсійного фонду України або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
Відповідно до п. 4 ч. 9 статті 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
донарахування територіальним органом
Пенсійного фонду або страхувальником
сум своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний
повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми.
Розрахунок фінансових санкцій
здійснено за даними акта
документальної перевірки та у
відповідності до вимог Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України 19.12.2003 №21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663.
Рішення про застосування фінансових
санкцій № 111 від 16.04.2013 на суму 12802,13 грн.
оскаржувалось Приватним підприємством
фірмою "МГТ" в судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
22.08.2013 у справі №804/8955/13-а в задоволені
адміністративного позову ПП фірми "МГТ"
до управління ПФУ в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області про
скасування Рішення № 111 від 16.04.2013 -
відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.05.2014 у справі №804/8955/13-а апеляційну
скаргу Приватного підприємства фірми
"МГТ" залишено без задоволення, а
постанову ДО АС від 22.08.2013 залишено без
змін.

В зв'язку з вищевикладеним, Рішення № 111
від 16.04.2013 року про застосування
фінансових санкцій за донарахування
органом Пенсійного фонду України або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків на суму 12802,13 грн. проведено в
картці особового рахунку Приватного
підприємства фірми «МГТ».

Суд зазначає. що оскільки, за
наслідками проведення перевірки
Позивачу були донараховані страхові
внески за період червень-жовтень 2010
року до 01.01.2011 року, то відповідно до
абзацу п'ятого пункту 7 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування здійснюється
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
відповідно до законодавства, що діяло
на момент виникнення такої
заборгованості або застосування
штрафних санкцій.

На момент винекнення порушення діяв
Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.2 ст.106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" суми страхових
внесків своєчасно не нараховані та/або
не сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій. Згідно ч.3
вищезазначеного Закону територіальні
органи Пенсійного фонду за формою і у
строки, визначені правлінням
Пенсійного фонду, надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату.

Частиною 3 статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Виконуючи вимоги Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
Постановою правління ПФУ від 19.12.2003 №
21-1 та зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (зі
змінами та доповненнями)
(далі-Інструкція №21-1), управлінням на
підставі даних особових рахунків була
сформована та направлена на адресу
позивача рекомендованим листом з
поштовим повідомленням Вимога про
сплату боргу № Ю-46 від 04.07.2014.

Згідно поштового повідомлення про
вручення - 15.07.2014 представником
підприємства (Кривошия) особисто
отримано Вимогу про сплату боргу.

Відповідно норм ст. 106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" у разі якщо
страхувальник, який одержав вимогу
територіального Пенсійного фонду про
сплату недоїмки і протягом десяти
робочих днів після її отримання не
сплатив зазначену у вимозі суму
недоїмки разом з застосованою до нього
фінансовою санкцією, включеної до
вимоги, або не узгодив вимогу з
відповідним органом Пенсійного фонду,
або не оскаржив вимогу в судовому
порядку, а також у разі якщо
страхувальник узгодив вимогу, але не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів після
отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом.

Таким чином, при складанні Вимоги № Ю-46
від 04.07.2014 року, Відповідач діяв
виключно у межах своїх повноважень та у
спосіб визначений діючими
нормативно-правовими актами.

Щодо посилання в позовній заяві на
норми Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» суд
зазначає, що з 1 січня 2011 року набрав
чинності Закон України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

У зв'язку з набранням чинності законами
України від 4 липня 2013 року № 404-VIIІ "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи" та від 4
липня 2013 року № 406-VII "Про внесення змін
до деяких законодавчих актів України у
зв'язку з проведенням адміністративної
реформи" функції з адміністрування
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, в тому
числі щодо контролю за сплатою єдиного
внеску, покладені на Міністерства
доходів і зборів України.

Відповідно до п. 3 р. II Прикінцеві
положення Закону України від 04.07.2013 №
406-VII «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи»
- органи Пенсійного фонду України
продовжують адмініструвати єдиний
внесок у частині завершення процедур
такого адміністрування.

В період до 01.01.2011 року відносини, що
виникали між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулювалися
Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Посилання Позивача на факт відсутності
заборгованості зі сплати страхових
внесків перед бюджетом, що
підтверджується актом звірки № 4652-20
від 21.07.2014 Міністерства доходів і
зборів є недоречним, в зв'язку з тим, що
як зазначено вище на Міністерство
доходів і зборів України покладені
функції з адміністрування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, в тому числі
щодо контролю за сплатою єдиного
внеску, а не страхових внесків.

Предметом позову в адміністративній
справі № 8047/14481/14 є Вимога про сплату
боргу № Ю-46 від 04.07.2014, яка складається з
заборгованості зі сплати фінансових
санкцій у розмірі 12802,13 грн. по
страхових внесках на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Єдиний соціальний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування є різними видами
внесків, регулюються різними законами
та адмініструються окремо.

Відповідно до п.5, 6 ст.9 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" сплата єдиного
внеску здійснюється у національній
валюті шляхом внесення відповідних сум
єдиного внеску на рахунки
територіальних органів Пенсійного
фонду, відкриті в органах Державної
казначейської служби України для його
зарахування. Для зарахування єдиного
внеску в центральному органі
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
відкриваються в установленому порядку
небюджетні рахунки відповідному
територіальному органу Пенсійного
фонду. Зазначені рахунки відкриваються
виключно для обслуговування коштів
єдиного внеску.

Відповідно до п 4. ст.20 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" N 1058-ІV від 09.07.2003
року сплата страхових внесків
здійснюється виключно в грошовій формі
шляхом внесення відповідних сум
страхових внесків до солідарної
системи на банківські рахунки
виконавчих органів Пенсійного фонду.

Оскільки, згідно норм чинного
законодавства зарахування страхових
внесків здійснюється на банківські
рахунки виконавчих органів Пенсійного
фонду, а зарахування єдиного внеску
здійснюється на рахунки
територіальних органів Пенсійного
фонду, відкритих в органах Державної
казначейської служби України, тому
сплата ПП фірмою «МГТ» єдиного внеску
не може бути зарахована в рахунок
сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку щодо відмови в задоволенні
адміністративного позову.

Керуючись ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
28 жовтня 2014 року

Суддя О.В.
Єфанова