Справа № 815/1987/14
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1987/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Єфіменко К. С.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання
Сівєлькіної С.Є.,

представника позивача ОСОБА_1, третьої
особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційні
скарги ОСОБА_2 та Державної
реєстраційної служби України на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Державної
реєстраційної служби України, за
участю третьої особи ОСОБА_2, про
скасування рішення державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України Дурицької Марії
Євгенівни №3980817 від 16.07.2013 р.,-

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Державної реєстраційної служби
України, за участю третьої особи
ОСОБА_2, про скасування рішення
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
Дурицької М.Є. №3980817 від 16.07.2013 року,
посилаючись на те, що заочним рішенням
Київського районного суду м. Одеси від
23 квітня 2013 року по справі №520/1451/18-ц за
позовом ОСОБА_2 до Одеської міської
ради визнано за ОСОБА_5 право власності
у порядку спадкування за заповітом на
квартиру АДРЕСА_1. На підставі даного
рішенням Державною реєстраційною
службою України прийнято рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень індексний номер 3980817 від 16
липня 2013 року, згідно з яким у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно внесено запис про право
власності 1661032 від 25.06.2013 року про те, що
власником квартири АДРЕСА_1 являється
ОСОБА_2. Дізнавшись про існування
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 23 квітня 2013 року позивач
подала апеляційну скаргу, яку рішенням
Апеляційного суду Одеської області від
27.02.2014 року задоволено: скасовано
заочне рішення Київського районного
суду м. Одеси від 23.04.2013 року по справі
№520/1451/13-ц за позовом ОСОБА_5 до Одеської
міської ради про визнання права
власності у порядку спадкування за
заповітом; ухвалено нове рішення про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_5 до
Одеської міської ради про визнання
права власності у порядку спадкування
за заповітом на квартиру АДРЕСА_1. У
зв'язку з цим позивач вважає, що рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень індексний номер 3980817 від 16
липня 2013 року державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України про державну реєстрацію права
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2 підлягає скасуванню, оскільки
скасовано судове рішення, на підставі
якого проведено державну реєстрацію
права власності за ОСОБА_2.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2014
року адміністративний позов ОСОБА_3
задоволений повністю. Визнано
протиправним та скасовано рішення
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
Дурицької М.Є. №3980817 від 16.07.2013 року про
реєстрацію за ОСОБА_2 права власності
на квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням ОСОБА_2 та
Державна реєстраційна служба України
подали апеляційні скарги, у яких,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права та
неповне з'ясування обставин справи,
просять скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
у задоволені позову ОСОБА_3 відмовити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційних скарг, пояснення на них
представника позивача ОСОБА_1, третьої
особи ОСОБА_2, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційних скарг, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
23.04.2013 року Київським районним судом м.
Одеси у справі №520/1451/13-ц ухвалено
заочне рішення, яким за ОСОБА_2 визнано
право власності в порядку спадкування
на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

16.07.2013 року державним реєстратором
Державної реєстраційної служби
України Дурицькою М.Є. прийнято рішення
№3980817, яким до Реєстру прав власності
на нерухоме майно був внесений запис
про реєстрацію права власності на
квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
від 16.07.2013 року №6307935 (а.с.4-5).

27.02.2014 року рішенням Апеляційного суду
Одеської області по справі №22-ц/785/2558/14
апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено
частково. Вказане судове рішення
Київського районного суду м. Одеси
скасовано та прийняте нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено повністю. Це судове
рішення у відповідності до ст. 319 ЦПК
України набрало законної сили 27.02.2014
року, що також підтверджується штампом
канцелярії суду (а.с.8-9).

Задовольняючи адміністративний позов
ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з
того, що на час розгляду справи відпали
підстави для вчинення оскаржуваного
рішення державного реєстратора у
зв'язку з тим, що судове рішення, яке
було підставою для вчинення
реєстрації, було скасовано, а тому суд
на підставі положень ч. 2 ст. 162 КАС
України повинен скасувати оскаржуване
рішення державного реєстратора про
реєстрацію за третьою особою права
власності на нерухоме майно.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Вирішуючи питання про обґрунтованість
та правомірність рішення державного
реєстратора від 16.07.2013 року №3980817
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити таке.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (у
редакції, що діяла на час виникнення
правовідносин) державна реєстрація
прав проводиться на підставі: зокрема,
рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 2 Закону державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно (далі - державна реєстрація прав) -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 9
Закону Державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями зокрема:
відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень; відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього Закону;
наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав; 2)
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 1 ст. 15
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», проведення
державної реєстрації речових прав
здійснюється шляхом прийняття і
перевірки документів що подаються для
державної реєстрації прав, а також
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

Колегія суддів погоджується з
посиланням апеляційної скарги
відповідача на те, що заявником були
надані усі необхідні документи для
державної реєстрації про власності на
нерухоме майно. Підстав для відмови у
державній реєстрації прав на час
прийняття рішення відповідачем не
було. Отже, в установленому
законодавством порядку державним
реєстратором прийняте рішення про
державну реєстрацію прав від 16.07.2013
№3980817.

Відповідно до Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
№703 (далі Порядок), який діяв на час
подання заяви, державну реєстрацію
прав шляхом внесення записів до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно проводять органи
державної реєстрації прав та нотаріус
як спеціальний суб'єкт, на якого
покладають функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно з підпунктом 10 пункту 27 Порядку
рішення суду, що набрало законної сили
щодо права власності та інших речових
прав на нерухоме майно, відноситься до
переліку документів, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності інших речових прав на
нерухоме майно.

Отже, враховуючи зазначені вище норми,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку, що порядок державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, у тому числі на підставі рішення
суду про визнання права власності,
закріплено на законодавчому рівні та
державним реєстратором Дурицькою М.Ю.
при прийнятті рішення не порушувався.

Щодо подальшого скасування рішення
Київського районного суду м. Одеси від
23.04.2013 р., колегія суддів звертає увагу
на те, що відповідне рішення
Апеляційного суду Одеської області
було прийнято 27.02.2014 р., тобто вже після
прийняття державним реєстратором
рішення про державну реєстрацію прав
від 16.07.2013 року. У відповідності до ч. 5
ст. 3 Закону державна реєстрація прав та
їх обтяжень проводиться в порядку
черговості надходження заяв. Отже,
рішення Апеляційного суду Одеської
області від 27.02.2014 р. не могло мати вплив
на прийняття рішення державним
реєстратором прав на нерухоме майні
ОСОБА_7 16.07.2013 р..

Отже, враховуючи викладене, колегія
суддів зазначає, що рішення державного
реєстратора ОСОБА_7 №3980817 від 16.07.2013 р.
про реєстрацію за ОСОБА_2 права
власності на квартиру АДРЕСА_1 є
правомірним і ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Разом з тим, колегія суддів наголошує
на тому, що в даному випадку, для
внесення запису про скасування
державної реєстрації права власності
обов'язковою передумовою є звернення
до державного реєстратора з
відповідною заявою з наданням рішення
Апеляційного суду Одеської області від
27.02.2014 р., яким скасовано рішення
Київського районного суду м. Одеси від
23.04.2013 р., що стало підставою для
реєстрації права власності за ОСОБА_2.
Докази такого звернення в матеріалах
справи не містяться.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка ОСОБА_3 до 06.04.2012 р. була
власницею спірної квартири на підставі
договору довічного утримання,
укладеного з колишньою власницею
ОСОБА_8. Однак позивачка втратила право
власності на спірну квартиру згідно
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 6 квітня 2012 року. Ухвалами
Апеляційного суду Одеської області від
10 жовтня 2013 року та Вищого
спеціалізованого суду України від 18
листопада 2013 року це рішення суду
першої інстанції залишено без змін.
Постановою ВСУ України від 25 грудня 2013
року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України від 18
листопада 2013 року відмовлено.

Таким чином, правильним є посилання
апеляційної скарги ОСОБА_2 на те, що у
позивачки відсутні будь-які
правоустановчі документи на спірну
квартиру. Отже, не зрозуміло, які саме
права позивачки ОСОБА_3 захищав суд
першої інстанції, скасовуючи рішення
державного реєстратора.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про наявність
підстав для задоволення позову ОСОБА_3.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач,
який є суб'єктом владних повноважень,
свою позицію апеляційному суду довів
та обґрунтував. В свою чергу позивач,
всупереч наведеним приписам, не довів
апеляційному суду протиправність
прийнятого відповідачем рішення.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Суд першої інстанції не правильно
встановив обставини справи та допустив
порушення норм матеріального права при
вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
спростовують правильність висновків
суду.

Відтак, апеляційні скарги ОСОБА_2 та
Державної реєстраційної служби
України підлягають повному
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Державної
реєстраційної служби України -
задовольнити повністю.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2014
року - скасувати та прийняти нову
постанову суду.

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Державної
реєстраційної служби України, за
участю третьої особи ОСОБА_2 про
скасування рішення державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України Дурицької Марії
Євгенівни №3980817 від 16.07.2013 року -
відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
рішення апеляційного суду в повному
обсязі.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов