Справа № 2а-8/09
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року м. Київ
К/800/42976/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Кравцова О.В.,

суддів
Єрьоміна А.В.,

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 24
лютого 2009 року та додаткову постанову
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 21
січня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Полтавської області від 10 серпня
2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України
Крюківського району м. Кременчука
Полтавської області, Пенсійного фонду
України про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2007 року ОСОБА_2 (надалі також -
позивач) звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України
Крюківського району м. Кременчука
Полтавської області (надалі також -
відповідач), Пенсійного фонду України
та, з урахуванням змін до позовних
вимог, просив суд:

- визнати протиправним рішення
відповідача про відмову у здійсненні
йому перерахунку пенсії з урахуванням
підвищення до пенсії дітям війни у 2007
році та виплату зазначеного підвищення
у 2008 році в зменшеному розмірі;

- зобов'язати управління здійснити
перерахунок призначеної пенсії з
урахуванням підвищення до пенсії дітям
війни, що складає за періоди: з 1 січня
по 31 березня 2007 року - 114 грн. щомісяця, з
1 квітня по 31 грудня 2007 року - 123 грн. 80
коп. щомісяця, з 1 жовтня по 31 грудня 2007
року - 123 грн.30 коп., з 1 січня по 31 березня
2008 року - 141 грн. щомісяця, з 1 квітня по 30
червня 2008 року - 144 грн. щомісяця, з 1
жовтня 2008 року до встановлення нових
розмірів прожиткового мінімуму на 2009
рік - 149 грн. 40 коп. щомісяця.

Постановою Крюківського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 24 лютого 2009 року позов ОСОБА_2
задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України Крюківського
району м. Кременчука Полтавської
області та зобов'язано його здійснити
позивачу перерахунок пенсії з
підвищенням її розміру на 30%
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати за 2007 рік з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та за 2008 рік з 22 травня 2008
року. У задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовлено.

Додатковою постановою Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 21 січня 2010 року
було зобов'язано управління Пенсійного
фонду України Крюківського району м.
Кременчука Полтавської області
провести перерахунок призначеної
ОСОБА_2 пенсії з підвищенням її розміру
на 30% мінімальної пенсії за віком з
розміру, встановленого частиною першою
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 1 січня 2009 року
по 24 лютого 2009 року включно.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 10 серпня 2010 року постанову
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 24
лютого 2009 року та додаткову постанову
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 21
січня 2010 року було залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20 березня 2014 року постанову
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 24
лютого 2009 року, додаткову постанову
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 21
січня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Полтавської області від 10 серпня
2010 року - залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду
касаційної інстанції в частині
залишення без змін додаткової
постанови суду першої інстанції в
частині визначення кінцевої дати
перерахунку пенсії, ОСОБА_2 звернувся
із заявою про його перегляд Верховним
Судом України з підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного
судочинства.

Постановою Верховного Суду України від
8 липня 2014 року ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 20
березня 2014 року скасовано, справу
направлено на новий касаційний
розгляд.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області
надало до суду заперечення на дану
касаційну скаргу, в якій зазначило, що
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а у касаційній скарзі позивачем не
викладені обставини, які б надавали
підстави для задоволення його позовних
вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_2, 1939 року
народження, є дитиною війни в розумінні
статті 1 Закону України № 2195-IV від 18
листопада 2004 року «Про соціальний
захист дітей війни» (надалі - Закон №
2195-IV), і має право, відповідно до статті 6
цього Закону, на підвищення до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Вирішуючи спір в частині позовних
вимог про нарахування підвищення до
пенсії за 2007 рік, суди правильно
виходили з того, що у 2007 році дія статті
6 Закону № 2195-ІV була зупинена статтею 111
Закону України від 19 грудня 2006 року
«Про Державний бюджет України на 2007
рік»(з урахуванням положень пункту 12
статті 71 цього закону) та визначено, що
у 2007 році підвищення до пенсії
відповідно до статті 6 Закону № 2195-ІV,
виплачується лише особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України від 22
жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»).

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані
неконституційними положення пункту 12
статті 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» щодо
зупинення дії статті 6 Закону № 2195-ІV.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» статтю 6
Закону № 2195-ІV викладено в новій
редакції, згідно з якою дітям війни
(крім тих, на яких поширюється дія
Закону України № 3551-XII від 22 жовтня 1993
року "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"),
виплачується підвищення до пенсії у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни, тобто 10 % прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Зазначене положення
рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційним.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Оскільки з моменту ухвалення
Конституційним Судом України рішень
щодо неконституційності пункту 12
статті 71 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» та підпункту 2
пункту 41 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» указані
правові норми втратили чинність і
застосуванню не підлягали, то УПФ з 9
липня по 31 грудня у 2007 році та з 22 травня
по 31 грудня у 2008 році повинно було
нарахувати та сплатити позивачу
підвищення пенсії, передбачене статтею
6 Закону № 2195-ІV, у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, правильним є висновки
судів про задоволення позовних вимог,
за період з 1 січня 2009 року, оскільки в
цей період норма, що визначала право
позивача на зазначене підвищення до
пенсії не змінювалась, а тому вказане
підвищення до пенсії нараховується та
виплачується дітям війни, відповідно
до вимог статті 6 Закону № 2195-IV.

Аналіз законодавства, що регулює
спірні правовідносини, надає суду
касаційної інстанції підстави зробити
висновок, що судові рішення першої та
апеляційної інстанцій ґрунтуються на
нормах матеріального права, зокрема,
положеннях Закону № 2195-IV, яким
визначено основи соціального захисту
дітей війни та гарантовано їх
соціальну захищеність шляхом надання
пільг і державної соціальної
підтримки.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів про зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
ОСОБА_2 підвищення до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком, за
період з 9 липня по 31 грудня 2007 року, з 22
травня 2008 року, вважає їх правильними
та обґрунтованими.

Втім, колегія суддів не погоджується із
висновками судів в частині обмеження
кінцевою датою періоду перерахунку,
зокрема, з 1 січня 2009 року по 24 лютого 2009
року.

Загальне поняття пенсії визначено в
статті 1 Закону України від 9 липня 2009
року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
відповідно до якого пенсія - щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом.

Отже, законом не встановлюється ані
строковість, ані обмеженість у часі цих
видів виплат. З самого визначення
поняття пенсії випливає, що ці виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу. В цьому випадку
визначається лише дата, з якої особа
має право на отримання пенсії (чи її
перерахунок). Кінцевий термін, або
строк, на який призначається пенсія не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії.

Відтак, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, дійшов помилкового висновку,
вказавши кінцеву дату нарахування та
виплати позивачу підвищення до пенсії
за 2009 рік, оскільки таке підвищення не
може бути обмежено будь-яким кінцевим
терміном, оскільки це обмежувало б його
право на отримання підвищення пенсії,
як дитині війни, яке повинно
виплачуватись постійно, один раз на
місяць, протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції має
право змінити судове рішення, якщо у
справі немає необхідності
досліджувати нові докази або
встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині..

Керуючись статтями 222, 225, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Додаткову постанову Крюківського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 21 січня 2010 року
та ухвалу Апеляційного суду
Полтавської області від 10 серпня 2010
року змінити в частині встановлення
кінцевого терміну виплати
перерахованої пенсії ОСОБА_2 за 2009 рік,
вказавши замість «з 1 січня по 24 лютого
2009 року» період «з 1 січня 2009 року».

В іншій частині додаткову постанову
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 21
січня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Полтавської області від 10 серпня
2010 року - залишити без змін.

Постанову Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 24
лютого 2009 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Кравцов О.В.

судді
Єрьомін А.В.

Цуркан М.І.