Справа № 814/1819/14
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/1819/14

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Єнтіна А. П.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого -судді
Романішина В.Л.,

суддів Димерлія
О.О., Єщенка О.В.,

за участю секретаря Єршової
А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Одесі
апеляційну скаргу Первомайської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2014 року у справі за позовом товариства
з додатковою відповідальністю
«Первомайськдизельмаш» до
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року ТДВ
«Первомайськдизельмаш» звернулося до
Миколаївського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Первомайської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області, в якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просило
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від 04
березня 2014 року № в частині
нарахування від'ємного значення суми
податку на додану вартість в сумі 134900
грн. та № в частині нарахування
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 177056,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що висновки, викладені в акті
перевірки від 25.02.2014р., щодо відсутності
реального настання правових наслідків
за результатами проведених ТДВ
«Первомайськдизельмаш» з ТОВ «Саванна
Груп» господарських операцій в жовтні
2012 року є необґрунтованими, оскільки
факт реального здійснення таких
операцій підтверджено належним чином
складеними первинними документами, які
підприємством було надано до
перевірки.

Первомайська ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області проти позову заперечила,
зазначивши, що контрагентом позивача
ТОВ «Саванна Груп» не надано жодних
первинних документів бухгалтерського
обліку щодо здійснення
фінансово-господарської діяльності за
жовтень 2012 року, у зв'язку з чим не
встановлено факту реалізації
обладнання ТОВ «Саванна Груп»
контрагенту-покупцю ТДВ
«Первомайськдизельмаш», тобто не
підтверджено реальності здійснення
господарських відносин. Оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
відповідач вважає законними, вимоги
позову - безпідставними та такими, що
задоволенню не підлягають.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11.09.2014р.
позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 04 березня 2014
року № в частині нарахування
від'ємного значення суми податку на
додану вартість в сумі 134900 грн. та
№ в частині нарахування
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 177056,25 грн.

Приймаючи вказане рішення суд виходив
з того, що податкове законодавство не
ставить в залежність податковий облік
(стан) певного платника податку від
інших осіб, від фактичної сплати
контрагентом податку до бюджету, від
перебування постачальника за
юридичною адресою, а також від його
господарських та виробничих
можливостей.

В апеляційній скарзі Первомайська ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області дублюючи зміст
заперечень проти позову та не
зазначаючи, у чому полягає
неправильність чи неповнота
дослідження доказів і встановлення
обставин у справі та (або) застосування
норм права, просить суд скасувати
оскаржуване судове рішення та
постановити нове - про відмову ТДВ
«Первомайськдизельмаш» у задоволенні
адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75,
п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу
України, відповідно до наказу №99 від
03.02.2014р., у період з 05.02.2014р. по 18.02.2014р.
державними податковими
ревізорами-інспекторами відповідача
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТДВ
«Первомайськдизельмаш» (код за ) з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2011р. по
31.12.2012р., за результатами якої складено
акт перевірки №693/22/00210996 від 25 лютого 2014
року.

У висновках акту перевірки вказується
на порушення позивачем:

- п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток в сумі 241167 грн. (в т.ч. за 2011 рік
- 33260 грн., за 2012 рік - 207907 грн.);

- п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
завищено від'ємне значення по податку
на додану вартість в сумі 171930 грн. (в т.ч.
за листопад 2011 року в сумі 28922 грн., за
квітень 2012 року в сумі 330 грн., за
травень 2012 року в сумі 680 грн., за
червень 2012 року в сумі 1207 грн., за
вересень 2012 року в сумі 4201 грн., за
жовтень 2012 року в сумі 136590 грн.).

04 березня 2014 року, на підставі акту
перевірки №693/22/00210996 від 25.02.2014р.,
Первомайською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток в сумі 293143,75 грн. (в
т.ч. за основним платежем - 241167 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
51976,75 грн.);

- №, яким товариству зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість в
декларації за грудень2012 року на суму
171930 грн.

Задовольняючи позов ТДВ
«Первомайськдизельмаш» про скасування
вказаних податкових
повідомлень-рішень в частині
нарахування грошового зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 177056,25 грн. та
в частині нарахування від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в сумі 134900 грн., суд першої
інстанції дійшов висновку про
помилковість висновків податкового
органу про безтоварність договірних
відносин позивача з контрагентом ТОВ
«Саванна Груп», оскільки позивачем в
повній мірі документально
підтверджено реальність виконання
правочину.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком Миколаївського окружного
адміністративного суду. При цьому,
апеляційний суд виходить з наступного.

Так, в акті перевірки №693/22/00210996 від
25.02.2014р. зазначено, що у жовтні 2012 року,
на порушення п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, ТДВ
«Первомайськдизельмаш» завищено
податковий кредит в сумі 134900 грн.,
внаслідок включення до його складу
суми ПДВ з вартості придбаного
комплектуючого обладнання на загальну
суму 809398,4 грн. (в т.ч. ПДВ 134899,74 грн.)
здійснених постачальником ТОВ
«Саванна Груп» згідно податкових
накладних, які не підтверджені
постачальником. При цьому,
Первомайська ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області посилається на відомості акту
ДПІ у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області №302/223/38114598
від 31.10.2013р. «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Саванна Груп» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за жовтень 2012 року та їх
подальшої реалізації», яким
встановлено неможливість реального
здійснення господарських відносин, їх
реальності та повноти відображення в
обліку за жовтень 2012 року, в т.ч. по
контрагенту ТДВ
«Первомайськдизельмаш». ТОВ «Саванна
Груп» не надало жодних первинних
документів бухгалтерського обліку
щодо здійснення
фінансово-господарської діяльності за
жовтень 2012 року, у зв'язку з чим не
встановлено факту реалізації
обладнання ТОВ «Саванна Груп»
контрагенту-покупцю ТДВ
«Первомайськдизельмаш». Вказане
порушення вплинуло на визначення
валових витрат підприємства.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України встановлено, що
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді.

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2 ст.198 Кодексу датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг чи
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Кодексу
податковий кредит звітного періоду
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 Кодексу не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.201 ПК України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби (п.
201.2 ст.201 ПК України).

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 ПК
України).

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу
(п. 201.6 ст.201 ПК України).

Виходячи зі змісту наведених вище норм
законодавства, право на віднесення
витрат підприємства до складу валових
та сум ПДВ, сплачених при придбанні
товару, до податкового кредиту виникає
у суб'єкта господарювання у разі
дотримання ним наступних умов: 1)
фактичності придбання такого товару,
тобто, реальності відповідної
господарської операції; 2) наявності
податкових накладних, складених
особою, зареєстрованою платником
податку, чи митних декларацій на
підтвердження придбання такого товару
та сплати відповідної суми ПДВ; 3)
подальшого використання придбаного
товару в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
підприємства.

Факт вчинення певних господарських
операцій, та правомірність подальшого
відображення їх у бухгалтерському та
податковому обліку, можливо
досліджувати лише на підставі вивчення
первинних документів платника
податків.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
відображення у бухгалтерському обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують та
підтверджують факти здійснення
господарських операцій і які повинні
мати визначені цим Законом та
Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, обов'язкові реквізити.

З матеріалів справи вбачається, що 28
вересня 2012 року між ТОВ «Саванна Груп»
(Продавець) та ТДВ
«Первомайськдизельмаш» (Покупець) було
укладено договір поставки №287/2012, за
умовами якого Продавець зобов'язується
поставити та передати у власність
Покупця комплектуючі вироби до
двигунів внутрішнього згорання в
кількості та асортименті, що
передбачені в специфікаціях до даного
договору, а Покупець зобов'язується
прийняти товар від Продавця та
оплатити його загальну вартість на
умовах даного договору. Право
власності на товар переходить від
Продавця до Покупця в момент
підписання обома сторонами видаткової
накладної та кожну окрему партію
товару.

Зазначений договір підписаний
сторонами та скріплений печатками
підприємств.

Виконання вимог вказаного договору
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями податкових накладних №6
від 08.10.2012р. на суму 220000 грн. (в т.ч. ПДВ
36666,67 грн.), №5 від 08.10.2012р. на суму 60000 грн.
(в т.ч. ПДВ 10000 грн.), №7 від 09.10.2012р. на
суму 325000 грн. (в т.ч. ПДВ 54166,67 грн.), №3 від
03.10.2012р. на суму 150000 грн. (в т.ч. ПДВ 25000
грн.), №4 від 03.10.2012р. на суму 54398,40 грн. (в
т.ч. ПДВ 9066,40 грн.), а також копіями
рахунків-фактур, видаткових накладних,
прибуткових ордерів, подорожніх
листів, накладних-вимог на відпуск
матеріалів.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи
копії первинних документів,
встановлено, що вони у повній мірі
відповідають вимогам ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

В акті перевірки відсутні відомості
щодо того, що на момент проведення
перевірки позивачем не надано до
перевірки податкові накладні, або
податкові накладні оформлені із
порушеннями ст.201 Податкового кодексу
України. Слід зазначити, що жодних
зауважень з приводу наданих позивачем
доказів та первинних документів на
обґрунтування відсутності факту
виконання позивачем умов зазначених
вище господарських договорів
відповідач ні до суду першої, а ні до
суду апеляційної інстанцій не надав.

Судом першої інстанції встановлено, що
основними видами діяльності ТДВ
«Первомайськдизельмаш» є: виробництво
двигунів і турбін, крім авіаційних,
автотранспортних і мотоциклетних
двигунів, виробництво електродвигунів,
генераторів і трансформаторів,
установлення та монтаж машин і
устаткування, будівництво житлових і
нежитлових будівель. Зазначене, на
думку колегії суддів, свідчить про те,
що угоди з контрагентом ТОВ «Саванна
Груп» стосувались безпосередньо
діяльності позивача.

Позивачем доведено, що при укладенні
договорів він переконався у тому, що
підприємство-контрагент було
зареєстроване у Єдиному державному
реєстрі підприємств та організацій
України, а також зареєстроване як
платник податку на додану вартість і
мало право на видачу податкових
накладних.

Колегією суддів встановлено, що
зазначений договір не був ані удаваним,
ані фіктивним, має економічний ефект,
що підтверджується первинними
документами податкового та
бухгалтерського обліку. В матеріалах
справи відсутні і відповідачем не
надані докази та факти, які свідчили б
про те, що зміст договору не відповідає
дійсним намірам сторін, та що ці наміри
спрямовані на ухилення від сплати
податків за фінансово-господарськими
результатами виконання зазначених
договорів. Зазначений договір
спрямований на реальне настання
наслідків, обумовлених ним, виконаний
сторонами в повному обсязі та
відповідає положенням цивільного,
господарського і податкового
законодавства. З досліджених в
судовому засіданні доказів вбачається
наявність як у позивача, так і у
суб'єкта господарювання, з яким позивач
мав господарські відносини, реальної
ділової мети, пов'язаної зі здійсненням
зазначених господарських операцій і
отриманням прибутку (доходу).

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Первомайська ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області посилається на не
підтвердження постачальником ТОВ
«Саванна Груп» первинними документами
договірних відносин з позивачем через
не відображення їх в обліку. Однак, на
думку колегії суддів, у разі
невиконання контрагентом (іншими
особами - учасниками господарських
операцій з контрагентами позивача в
ланцюгу постачання товару)
добросовісного платника податків
зобов'язань по сплаті податку до
бюджету, негативні наслідки
(відповідальність) настають лише для
нього. Суд апеляційної інстанції
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції, що в матеріалах
справи відсутні докази, які б
підтвердили той факт, що під час
здійснення господарської діяльності з
безпосереднім контрагентом позивач
був обізнаний про обставини його
діяльності.

Більше того, такі відомості відповідач
взяв з акту ДПІ у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області №302/223/38114598
від 31.10.2013р. «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Саванна Груп» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за жовтень 2012 року та їх
подальшої реалізації», який не може
вважатися належним доказом допущення
позивачем порушень, так як такий акт
свідчить лише про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання. Вказаний акт взагалі
не є перевіркою, а викладені в ньому
висновки про порушення податкового чи
цивільного законодавства платником
податків є нічим іншим, як припущеннями
податкового органу, які
необґрунтовані належними доказами.

Відповідно до п.4.4 Методичних
рекомендацій щодо організації та
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затверджених наказом Державної
податкової адміністрації України 22
квітня 2011 року №236, у разі встановлення
фактів, що не дають змогу провести
зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, зокрема у зв'язку із
зняттям з обліку, встановленням
відсутності суб'єкта господарювання
та/або його посадових осіб за
місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання
(додаток 3).

В свою чергу, додаток 3 до вказаних
Методичних рекомендацій містить
зразок форми акту про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, згідно якого такий акт
повинен містити тільки загальну
інформацію про платника податків та
фіксувати факт неможливості
проведення звірки із зазначенням
причин цього і не може містити
висновків про порушення цим суб'єктом
податкового законодавства.

При укладені договорів головним для
суб'єкта господарювання є предмет
договору, цінова політика, строки та
спосіб доставки (виконання) предмету
договору, розрахунки по договору
(угоді), а також реєстрація
постачальника як суб'єкта
господарювання в органах виконавчої
влади та допоміжна інформація про
реєстрацію платником податку на додану
вартість у органах податкової служби.
Тому відповідач не має права
наполягати на отримані додаткової
інформації позивачем від його
контрагента - постачальника товарів
(робіт, послуг).

Оскільки встановлено, що договір з
контрагентом ТОВ «Саванна Груп»
укладено у письмовій формі, виконання
вказаного договору підтверджується
первинними документами, тому суд
апеляційної інстанції погоджується з
судом першої інстанції, що сторони
договору діяли виключно для досягнення
економічних результатів та з метою
отримання прибутків у відповідності до
ст.3 ГК України. Укладений договір
відповідає вимогам ст.203 ЦК України, не
порушує публічний порядок, не
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, територіальної громади,
недійсність такого договору прямо
законом не встановлена, а також такий
договір судом недійсним не визнавався,
а отже є чинним.

Колегія суддів вважає, що факт
порушення контрагентами може мати
податкові наслідки для платника, лише
якщо податкова служба доведе, що
платник діяв без достатньої
обачливості і обережності, та йому мало
бути відомо про порушення
контрагентів, або його діяльність
спрямована на отримання податкової
вигоди при операціях переважно з
контрагентами, які не виконують своїх
податкових зобов'язань. Таким чином,
наведені в акті перевірки порушення не
дають право податковому органу вчиняти
дії щодо визнання угод нікчемними, а є
лише підставою, при наявності
достатніх доказів, для звернення до
суду у встановленому законодавством
порядку з вимогою про визнання
правочинів недійсними.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
ані актом перевірки, ані іншими
матеріалами справи не встановлено
жодного фактичного порушення саме
позивачем вимог законодавства, яким
регламентується порядок формування
валових витрат та податкового кредиту,
яке б позбавляло його права на
формування валових витрат та
податкового кредиту по
взаємовідносинах з ТОВ «Саванна Груп».

Враховуючи відсутність доказів на
підтвердження обставин, на які
посилається відповідач, вказуючи на
нікчемність правочину, укладеного
позивачем та ТОВ «Саванна Груп»,
суб'єктивний та оціночний характер
доводів, якими це підтверджується,
наявність первинних документів та
інших доказів на підтвердження
товарності зазначеного правочину, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про незаконність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень в частині
нарахування грошового зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 177056,25 грн. та
в частині нарахування від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в сумі 134900 грн.

Колегія суддів вважає, що при розгляді
справи судом першої інстанції
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана відповідна правова
оцінка. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
підстав для скасування рішення суду та
задоволення апеляційної скарги не
вбачається.

В силу ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Первомайської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
залишити без задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено
28.11.2014р.

Головуючий суддя
Романішин В.Л.

Судді
Димерлій О.О.

Єщенко О.В.