Справа № 23791/09
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2011-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2011 р. справа № 2а-5219/08/0470

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого
судді: Туркіної
Л.П.

суддів:
Мельника В.В. Проценко О.А.

при секретарі судового
засідання: Ганноченку А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Центральної
міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Кривому Розі

на постанову : Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2009 року

у справі № 2а-5219/08/0470 (категорія
статобліку-2.11.5)

за позовом: Комунального
житлового підприємства № 33

до: Центральної міжрайонної
державної податкової інспекції у м.
Кривому Розі

про: визнання дій незаконними та
визнання недійсними податкових
повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2008 року Комунальне житлове
підприємство №33 м. Кривого Рогу
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до Центральної міжрайонної
державної податкової інспекції у м.
Кривому Розі, в якому просить: визнати
дії Центральної міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Кривому Розі
по проведенню 04.12.2007 р. головним
державним податковим
ревізором-інспектором І рангу відділу
адміністрування платежів за
землекористування, місцевих податків і
зборів, ресурсних (рентних) і
неподаткових платежів управління
оподаткування юридичних осіб
Центральної МДПІ у м. Кривому Розі
ОСОБА_1 та складанню акту про
результати документальної невиїзної
перевірки дотримання граничних
термінів сплати земельного податку від
04.12.2008 р. за №1716/403/153/20259832 –незаконними;
визнати недійсними (нечинними)
податкові повідомлення-рішення
Центральної МДПІ у м. Кривому Розі від
13.12.2007 р. №/0 на суму 3821,50 грн.,
№/0 на суму 75,25 грн.; від 18.01.2008 р. за
№/1 на суму 3821,50 грн., №/1 на
суму 75,25 грн.; від 24.03.2008 р. за №/2 на
суму 3821,50 грн., №/2 на суму 75,25 грн.;
від 02.06.2008 р. за №/3 на суму 3821,50
грн., №/3 на суму 75,25 грн. –в
повному обсязі; стягнути з Державного
бюджету України вартість судового
збору.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2009 року позов задоволено
частково.

Визнано недійсними податкові
повідомлення-рішення Центральної МДПІ
у м. Кривому Розі від 13.12.2007 р. № /0
на суму 3821,50 грн., № /0 на суму 75,25
грн.; від 18.01.2008 р. за № /1 на суму
3821,50 грн., № /1 на суму 75,25 грн.; від
24.03.2008 р. № /2 на суму 3821,50 грн., №
/2 на суму 75,25 грн.; від 02.06.2008 р. №
/3 на суму 3821,50 грн., № /3 на
суму 75,25 грн. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині задоволених
позовних вимог обґрунтовано тим, що
відповідач не довів факту
несвоєчасної сплати позивачем
земельного податку.

Суд зазначив, що позивач протягом
періоду з січня - вересень 2007 року
нараховував поточні податкові
зобов’язання по земельному податку,
декларував їх та сплачував таку
нараховану суму повністю та своєчасно.
Державний контролюючий орган, яким є і
податковий орган, не має повноважень
змінювати цільове призначення коштів,
у тому числі зі сплати податкових
зобов'язань, перерахованих
підприємством до бюджету держави.

Що стосується вимоги про визнання дій
Центральної міжрайонної державної
податкової інспекції у м. Кривому Розі
по проведенню 04.12.2007 р. головним
державним податковим
ревізором-інспектором І рангу відділу
адміністрування платежів за
землекористування, місцевих податків і
зборів, ресурсних (рентних) і
неподаткових платежів управління
оподаткування юридичних осіб
Центральної МДПІ у м. Кривому Розі
ОСОБА_1 та складенню акту про
результати документальної невиїзної
перевірки дотримання граничних
термінів сплати земельного податку від
04.12.2008 р. за №1716/403/153/20259832 –незаконними,
суд дійшов висновку, що дії відповідача
та його посадової особи стосовно
проведення камеральної перевірки
позивача відповідають п.1 ч.1 ст. 11
Закону „Про державну податкову службу
в Україні”.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, у якій просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12.02.09 №2-а-
5219/08/0470 та прийняти нову, якою відмовити
у задоволенні вимог КЖП № 33 у повному
обсязі.

Особа, що подала апеляційну скаргу,
вважає, що рішення суду не відповідає
нормам матеріального права, зокрема
статті 7 Закону „Про порядок погашення
зобов’язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами” (далі закон №2181).

Відповідач вказує, що твердження суду
першої інстанції щодо відсутності
повноважень у податкового органу
змінювати цільове призначення платежу
є в даному випадку хибним, оскільки
Центральна МДПІ, не змінюючи
призначення платежу (сплата податку на
землю), визначеного платником податків
у платіжному дорученні, тільки –но
виконувала вимоги п.7.7 ст. 7 Закону № 2181,
відповідно до якого податковий борг
погашається попередньо погашенню
податкових зобов’язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов’язковими платежами) –у
рівних пропорціях.

Позивач надав заперечення на
апеляційну скаргу, у яких просить
залишити постанову суду першої
інстанції без змін, апеляційну скаргу
без задоволення.

Позивач зазначає, що правова позиція
податкового органу, викладена у
апеляційній скарзі, суперечить
практиці Верховного Суду України з
даного питання, якою встановлено, що у
податкового органу відсутнє право з
метою погашення податкового боргу
платника податків самостійно
змінювати призначення платежу,
визначеного таким платником при сплаті
податкового зобов’язання за певний
період.

У судовому засіданні позивач доводи,
викладені у апеляційній скарзі,
підтримав.

Представник відповідача до суду не
прибув. Від Центральної МДПІ надійшло
клопотання про розгляд справи за
відсутності її представника.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
проаналізував доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї, колегія
суддів, дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з такого.

Центральною міжрайонною державною
податковою інспекцією у м. Кривому Розі
було проведено невиїзну документальну
перевірку з питань дотримання
граничних термінів сплати земельного
податку Комунального житлового
підприємства №33 м. Кривого Рогу ().

За результатами проведеної перевірки
04.12.2007 р. Центральною МДПІ у м. Кривому
Розі було складено Акт перевірки
дотримання граничних термінів сплати
земельного податку від 04.12.2007 р. за №
1716/403/153/20259832.

В ході проведеної перевірки
встановлено порушення позивачем вимог
ст. 17 (абз.1) Закону України «Про плату за
землю», а саме, на думку податкової
інспекції, позивачем порушено терміни
сплати узгодженого податкового
зобов’язання по земельному податку, за
період січень-вересень 2007 року, при
затримці до 30 та від 31 до 90 календарних
днів.

За наслідками встановлених в Акті
порушень, відповідачем були прийняті
податкові повідомлення-рішення від
13.12.2007 р. №/0 на суму 3821,50 грн.,
№/0 на суму 75,25 грн.; від 18.01.2008 р. за
№/1 на суму 3821,50 грн., №/1 на
суму 75,25 грн.; від 24.03.2008 р. за №/2 на
суму 3821,50 грн., №/2 на суму 75,25 грн.;
від 02.06.2008 р. за №/3 на суму 3821,50
грн., №/3 на суму 75,25 грн., якими до
позивача застосовано штрафні
(фінансові) санкції за затримку сплати
узгодженого податкового зобов’язання
по земельному податку. Однак,
матеріалами справи підтверджено, що
позивач протягом періоду січня -
вересня 2007 року нараховував поточні
податкові зобов’язання по земельному
податку, декларував їх та сплачував
таку нараховану суму повністю та
своєчасно.

Комунальним житловим підприємством №33
в платіжних дорученнях, а саме в
реквізиті "Призначення платежу", було
надано повну інформацію про платіж та
документи, на підставі яких
здійснювалося перерахування коштів.

Отже, підстави для застосування до
позивача штрафних санкцій та винесення
оспорюваних податкових повідомлень
–рішень відсутні.

Посилання податкового органу на те, що
призначення платежу, визначене
платником податків, не повинно
прийматися до уваги судом, оскільки,
платежі, здійснені підприємством,
обліковувались податковою інспекцією,
виходячи з норм п.7.7 ст. 7 Закону 2181,
відповідно до яких податковий борг
погашається попередньо погашенню
податкових зобов’язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов’язковими платежами) –у
рівних пропорціях, не приймаються
колегією суддів з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов’язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно підпункту 3.1.1 пункту 3.1 ст. 3
Закону України "Про порядок погашення
зобов’язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", активи платника податків
можуть бути примусово стягнені в
рахунок погашення його податкового
боргу виключно за рішенням суду. В
інших випадках платники податків
самостійно визначають черговість та
форми задоволення претензій
кредиторів за рахунок активів, вільних
від заставних зобов'язань забезпечення
боргу.

Зміст вищенаведеної статті Закону не
містить будь-яких даних стосовно
заборони платнику податків сплачувати
податкові зобов’язання за наявності
податкового боргу, не встановлює
порядку та механізму стягнення боргу
за рахунок сплачених платником
податкових зобов’язань, а також не дає
повноважень контролюючому органу
–податковій службі здійснювати
будь-які дії стосовно визначення
черговості сплати податків чи
погашення боргу, змінювати призначення
платежу та без згоди платника
розпоряджатися його коштами.

Отже, будь –яких підстав, що можуть
потягти скасування судового рішення у
частині, якою відмовлено у задоволенні
позовних вимог, відповідач не зазначив.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновком суду
стосовно того, що перевірку проведено
відповідачем відповідно до ст. 11 Закону
„Про державну податкову службу в
Україні”, згідно якої органи державної
податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право
здійснювати документальні невиїзні
перевірки (на підставі поданих
податкових декларацій, звітів та інших
документів, пов’язаних з нарахуванням
і сплатою податків та зборів
(обов’язкових платежів), незалежно від
способу їх подачі.

Перевірки податкової інспекції з
питань дотримання граничних термінів
сплати земельного податку позивачем є
документальними невиїзними
перевірками, які проводились
податковою інспекцією виключно на
підставі даних, викладених у
податкових розрахунках земельного
податку та платіжних дорученнях, без
проведення будь-яких інших перевірок.

Отже, вказані перевірки проводились
відповідачем відповідно до вимог
чинного законодавства, у межах
компетенції податкової інспекції.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду першої
інстанції є вірним по суті, що виключає
підставу для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Однак, задовольняючи позовні вимоги,
суд безпідставно не застосовував
спосіб захисту порушеного права,
визначений у п. 1 ч.2 ст. 162 КАС, згідно
норм якого у разі задоволення
адміністративного позову про визнання
протиправним рішення суб’єкта владних
повноважень, суд приймає рішення про
скасування останнього.

Приймаючи до уваги зазначене та
керуючись нормами ч.1 ст. 195, ч. 1 ст. 202
КАС, колегія суддів, вважає за
необхідне постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12.02.09 р.
змінити. У абзаці другому резолютивної
частини постанови від 12.07.2009 року
замість слів „ визнати недійсними”
зазначити „визнати протиправними та
скасувати” .В решті залишити рішення
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2009
року без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, п.1 ст.201, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центральної
міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Кривому Розі
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
12.02.09 р.- змінити.

У абзаці другому резолютивної частини
постанови від 12.07.2009 року замість слів
„ визнати недійсними” зазначити
„визнати протиправними та скасувати”
.

В решті залишити рішення
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2009
року без змін.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена
відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий:
Л
.П. Туркіна

Суддя:

В.В. Мельник

Суддя:

О.А. Проценко