Справа № 9101/75073/2012
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2013-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2013 р. справа № 2а-0870/5061/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Юхименка О.В.
Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Рязанова А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Запорізької митниці

на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 12
січня 2012 року у справі №2а-0870/5061/11 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євро-Імпекс» до
Запорізької митниці про скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, -

встановив:

У липні 2011 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Євро-Імпекс» ( далі -
Позивач) звернулося з позовом до
Запорізької митниці ( далі -
Відповідач), відповідно до якого
просило скасувати рішення про
визначення митної вартості товарів №
112000006/2011/000657/1 від 29.04.2011 та зобов'язати
Відповідача визначити митну вартість
товару, який було розмитнено за
вантажно-митною декларацією №
112000010/2011/003901 від 11.05.2011 на рівні
договірної вартості товару, як
заявлено декларантом у графі 47 та
повернути Позивачу надмірно сплачені
митні платежі у сумі 98568,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Позивачем було надано усі необхідні
документи у підтвердження митної
вартості товару, які відповідають
характеру угоди, а посилання митного
органу на неподання декларантом
затребуваних документів, з урахуванням
Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1766 від 20 грудня 2006
року ( далі - Порядок № 1766) та
визначення митної вартості товарів
саме за шостим методом , є
необґрунтованим.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду 12
січня 2012 року позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євро-Імпекс»
задоволено частково. Скасовано
рішення Запорізької митниці про
визначення митної вартості товарів №
112000006/2011/000657/1 від 29.04.2011. В іншій частині
позову було відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення суд
першої інстанції зазначив про те, що
Позивачем було подано усі необхідні та
належні документи, які дозволяли
визначити митну вартість товару за
методом оцінки за ціною угоди щодо
товарів, а Відповідачем не було
доведено правомірність прийняття
оскаржуваного рішення про визначення
митної вартості товарів за шостим
методом, а тому позовні вимоги в
частині скасування рішення
Запорізької митниці про визначення
митної вартості товарів №
112000006/2011/000657/1 від 29.04.2011 підлягають
задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Запорізька митниця подала
апеляційну скаргу, відповідно до якої,
просила скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду 12 січня 2012
року в частині задоволених вимог та
прийняти нову постанову, якою
відмовити Позивачу у задоволенні
позову у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що на реалізацію
наданих їм повноважень щодо контролю
за правильністю визначення митної
вартості товару, ними було здійснено
комплекс дій - перевірено документи,
надані до митного оформлення та
порівняно рівень заявленої митної
вартості таких товарів, оформлених у
митному відношенні та було
витребувано додаткові документи.
Проаналізувавши рівень митної
вартості подібних товарів в ЄАІС,
виявлено, що митна вартість ввезеного
товару відрізнялась від рівня митної
вартості таких товарів, імпортованих
на митну територію України та
калькуляція товару не містила
офіційних реквізитів підприємства і не
підписана офіційними посадовими
особами підприємства. За таких
обставин, у відповідності до Порядку №
1766, були затребувані додаткові
документи на підтвердження митної
вартості товару. Хоча декларантом і
частково надано додаткові документи,
однак вони містили суттєві недоліки,
тому митницею обґрунтовано був
застосований для визначення митної
вартості товару метод № 6 ( а.с.202-206).

Заперечень на апеляційну скаргу не
надходило.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, до судового засідання не
з'явились, від КП «ДМБТІ» надійшло
клопотання про розгляд справи без їх
участі, а тому, відповідно до ст. 41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 18.04.2011 ТОВ
"Євро-Імпекс"заявлено до митного
оформлення в режимі ІМ-40 вантажну митну
декларацію №112000010/2011/003190 з вантажем -
Плита з мінерального волокна для
підвісної стелі розміром 6,7 мм та 6,9 мм
Х594ммХ593мм-38050,56 м2, 4404 упаковок. 4404
коробок (в коробці 24 шт.), в т.ч. артикулі:
поверхня «Esfera»: 3807 коробок, «Corsa»: 597
коробок. Склад: вміст мінеральної
складової перевищує 90 мас., без вмісту
органічної складової. Колір білий.
Торгівельна марка: Comfort Line. Виробник:
SHIJIAZHUANG CITY HONGDA MINE COTTON ADOM BOARD CO., LTD. Країна
виробництва: Китай (CN). 2. Місць: 4404.
Пакування: 4404 картонних коробок (у
кожній коробці по 24 штук). Маркування:
на коробках вказана торгівельна марка
"Comfort Line", артикул, назва артикула, вид
поверхні, розмір, кількість у коробці".
Код УКТЗЕД: ".

У поданій декларації зазначено
основний метод (перший) визначення
митної вартості за ціною угоди та
надано наступні документи:
зовнішньоекономічний контракт № SC
01/05/2010 від 01.05.2010 (з додатковими угодами
№№ 1,2 та специфікацією № 1); рахунок
фактуру (інвойс) HD 20100612 від 12.06.2010;
платіжне доручення в іноземній валюті
(про сплату вартості товару у сумі 29108,68
USD продавцю) № 185 від 29.09.2010; пакувальні
листи №№ 1,2,3 від 12.06.2010; накладні CMR №
5/2043-1, № 5/2043-4 від 23.10.2010; коносамент
XNGLEG1006012 від 19.06.2010; довідка про
транспортні витрати від 25.01.2011 б/н;
сертифікат якості від 12.06.2010 б/н;
екологічна декларація № 3932 від 11.10.2010;
довідка ДПІ у Орждонікідзевському
районі про декларування валютних
цінностей № 145327 від 18.01.2011; сертифікат
про походження товару G01022 від
12.06.2010; висновок ДП «Держзовнішінформ»
№ 9/1701 від 04.11.2010; прас-лист виробника
від 09.10.2010; калькуляція виробника від
09.07.2010; технічний опис від 12.06.2010 б/н;
експортна митна декларація (Китай, з
перекладом на російську); накладна на
закупівлю сировини шлаковати № 0002999
від 18.04.2011 (від виробника); лист
виробника.

На підставі пункту 11 Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження» від 20.12.2006 №1766 (у
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - Порядок
№1766) 18.04.2011 Запорізька митниця
запросила ряд додаткових документів
для визначення митної вартості, а саме :
первинну бухгалтерську документацію,
згідно якої товар було відвантажено та
знято з обліку зі складу відправника;
первинну бухгалтерську документацію,
згідно якої товар було відвантажено та
знято з обліку і балансу
підприємства-виробника; експортна ВДМ
та її переклад на державну мову, інші
документи за власним бажанням
декларанта, про що Позивач був
повідомлений, та здійснив запис, що на
даний час не може надати дані документи
( а.с.26).

Відповідачем в свою чергу у цей же
день вчинено запис, що Позивачем
додатково надано лише накладну на
закупівлю сировини та лист виробника
про сировину ( а.с.26 зворот)

29 квітня 2011 року Запорізькою митницею
було винесено Рішення про визначення
митної вартості товару № 112000006/2011/000657/1,
яким був застосований метод №6 .

Зі змісту прийнятого рішення
вбачається, що підставами неприйняття
митної вартості визначеної
декларантом є те, що неможливо
застосувати метод №1 в зв'язку з
ненаданням декларантом усіх
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, Методи №2 та 3 не
застосовані в зв'язку з
невідповідністю наявної у митного
органу інформації умовам
передбаченими відповідними статтями
МКУ. При визначені митної вартості
застосована наявна у митного органу
інформація щодо вартості, яка
ґрунтується на раніше визначеній
митній вартості. Використано метод № 6
у відповідності вимогам статті 273 МКУ (
а.с.12).

У зв'язку з прийняттям указаного
рішення, Позивач звертався до
Запорізької митниці з листом від 26.01.2011
№95/20060332 з проханням надати дозвіл на
випуск товару у вільний обіг під
гарантійне зобов'язання у вигляді
сплати до Державного бюджету суми
податків та зборів згідно з митною
вартістю товару, визначеною митним
органом.

Скасування рішення Запорізької
митниці з митної оцінки товару від 29
квітня 2011 року № 112000006/2011/000657/1 і було
однією із заявлених Позивачем вимог у
адміністративному позові , а прийняте
за результати його розгляду рішення
суду першої інстанції - було тим
судовим рішенням, що переглядалось у
межах поданої апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євро-Імпекс» у
зазначеній частині, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
Позивачем було подано усі необхідні та
належні документи, які дозволяли
визначити митну вартість товару за
методом оцінки за ціною угоди щодо
товарів, а Відповідачем не було
доведено правомірність прийняття
оскаржуваного рішення про визначення
митної вартості товарів за шостим
методом.

При цьому щодо фактичних обставин
справи у сторін заперечень не виникало.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Частиною 1 статті 264 Митного Кодексу
України, у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
визначено, що заявлена декларантом
митна вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення мають
базуватися на достовірній,
документально підтвердженій
інформації, що подається у кількісному
виразі.

Згідно з пункту 7 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.2006 ( далі - Порядок № 1766), для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів декларант
зобов'язаний подати документи,
вичерпний перелік яких зазначений в
цьому ж пункті Порядку.

Стаття 266 Митного кодексу України
передбачає, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України, здійснюється
шляхом застосування таких методів:

·за ціною угоди щодо товарів, які
імпортуються (метод 1);

·за ціною угоди щодо ідентичних
товарів (метод 2);

·за ціною угоди щодо подібних
(аналогічних) товарів (метод 3);

·на основі віднімання вартості (метод
4);

·на основі додавання вартості (метод 5);

·резервного (метод 6).

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари, що
були продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Статтею 267 Митного кодексу України у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, встановлено, що
митною вартістю за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, є вартість
операції, тобто ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товари,
якщо вони продаються на експорт в
Україну, скоригована в разі потреби
відповідно до частини другої цієї
статті. Ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті, - це загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
які повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів на користь продавця
та/або на користь продавця через третіх
осіб, та/або на пов'язаних з продавцем
осіб. Такі платежі можуть бути
здійснені прямо або опосередковано
шляхом переказу грошей, акредитиву,
інкасування або за допомогою інших
розрахунків (вексель, передача цінних
документів тощо). Термін "ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті"
стосується тільки ціни оцінюваних
товарів. Додавання до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
згідно з цією статтею робляться лише на
основі об'єктивних даних, що
підтверджуються документально та
піддаються обчисленню.

Наявні у матеріалах справи
документи свідчать, що Позивач, подавши
декларації митної вартості за формою
ДМВ-1, визначив митну вартість товару за
методом оцінки за ціною угоди щодо
товарів (метод 1) відповідно до статті 267
Митного кодексу України, згідно з якою
митною вартістю за методом оцінки за
ціною угоди щодо товарів, які
імпортуються, є ціна угоди, фактично
сплачена, чи ціна, яка підлягає сплаті
за товари, які імпортуються за
призначенням в Україну, на момент
перетинання ними митного кордону
України, надавши при цьому усі
необхідні документи, визначені пунктом
7 Порядку № 1766, зауважень до яких у
Відповідача не виникало і ніде про це
не зазначалось.

Пунктом 11 вказаного Порядку
передбачено, що для підтвердження
митної вартості товарів на вимогу
митного органу декларант зобов'язаний
подати додаткові документи.

Для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів можуть подаватися:
договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця; рахунки про сплату
комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору (контракту);
відповідна бухгалтерська
документація; ліцензійний чи
авторський договір (контракт);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми - виробника товару;
калькуляція фірми - виробника товару;
копія вантажної митної декларації
країни відправлення, а в разі, коли в
такій країні товар розміщувався в
митному режимі, яким не передбачено
сплату податків і відповідно до якого
товар перебував під митним контролем -
копія вантажної митної декларації,
оформленої в попередній експорту
митний режим; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством; сертифікат про
походження товару; відомості про
якісні характеристики товару;
інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість
товару та/або сировини. Декларант за
власним бажанням подає інші документи
для підтвердження заявленої у
декларації митної вартості товарів.

Відповідно до статті 19
Конституції України органи державної
влади та їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Однак, витребовуючи від Позивача
додаткові документи, а саме - первинну
бухгалтерську документацію, згідно
якої товар було відвантажено та знято з
обліку зі складу відправника, первинну
бухгалтерську документацію, згідно
якої товар було знято з обліку (балансу)
підприємства виробника; експортну ВМД
та її переклад на державну мову
верифікованої Українським
національним комітетом Міжнародної
торгової палати; інші документи за
власним бажанням декларанта, митний
орган не зазначив, які саме обставини
ці документи повинні підтвердити.

Також Відповідач не надав доказів
того, що документи, подані Позивачем
для митного оформлення товару, є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації.

Крім того, із наявних матеріалів справи
слідує, що Відповідачем належним чином
не дотримано вимог статті 267,268 МК
України, які зобов'язують митний орган
кожний наступний метод застосовувати,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу, та проводити
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості щодо
послідовного вибору методів (від
першого до шостого) визначення митної
вартості.

Частиною третьою статті другої КАС
України визначено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Однак, використання Запорізькою
митницею при винесенні оскаржуваних
рішень лише інформації, що міститься в
базі ЄАІС ДМСУ, та не дослідження інших
джерел, які можуть містити необхідну
інформацію, свідчить про
невідповідність оскаржуваного рішення
вимогам частини третьою статті другої
КАС України.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про те, що Позивачем було
подано усі необхідні та належні
документи, які дозволяли визначити
митну вартість товару за методом
оцінки за ціною угоди щодо товарів, а
Відповідачем не було доведено
правомірність прийняття оскаржуваного
рішення про визначення митної вартості
товарів за шостим методом, є
обґрунтованими та такими, що
підтверджені належними доказами.

Посилання заявника апеляційної скарги
на те, що митницею обґрунтовано був
застосований для визначення митної
вартості товару метод № 6 визнаються
колегією суддів безпідставними та
такими, що спростовуються
вищенаведеними доказами та не
ґрунтуються на вимогах законодавчих
норм, що регулюють спірні
правовідносини.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці
- залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 12 січня 2012
року у справі №2а-0870/5061/11 - залишити без
змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України в
порядку і строки, визначені статтею 212
КАС України.

В повному обсязі ухвала складена
20 лютого 2013 року.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
Д.В. Чепурнов