Справа № 826/14465/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2014 року 15 год. 42 хв.
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «IMVI TPAНС» до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києвіпро
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення - рішення від
сплату боргу від 08 вересня 2014 року
№Ю-91/26-50-17-02 і рішення про застосування
штрафних санкцій від 08 вересня 2014 року
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «IMVI TPAНС»
(далі по тексту - позивач, ТОВ «IMVI TPAНС»)
з позовом до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві (далі по тексту -
відповідач, ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення - рішення від
сплату боргу від 08 вересня 2014 року
№Ю-91/26-50-17-02 і рішення про застосування
штрафних санкцій від 08 вересня 2014 року
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що висновки
Акта ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 18.08.2014р.
№58/26-50-17-02-19/35899741, складеного за
результатами проведення фактичної
перевірки з питань дотримання ТОВ «IMVI
TPANС» норм чинного трудового та
податкового законодавства України в
частині оформлення трудових відносин з
найманими працівниками та з питань
обчислення та своєчасності внесення до
бюджету сум податку на доходи фізичних
осіб, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2013р. по 30.06.2014р., документально та
нормативно не підтверджуються.
Зокрема, позивач наголошує на тому, що
позиція податкового органу щодо
неутримання підприємством податку на
доходи фізичних осіб з сум нарахованої
заробітної плати, безпідставного
застосування податкової пільги за
відсутності заяв працівників є
помилковою та спростовується наявними
у позивача документами.
Відповідач проти позову заперечував,
надавши до суду письмові заперечення
№5633/9/26-50-10-07 від 20.10.2014р. В обґрунтування
своїх заперечень посилається на те, що
працівниками ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві була
проведена фактична перевірка ТОВ «IMVI
TPAНС» норм чинного трудового та
податкового законодавства України в
частині оформлення трудових відносин з
найманими працівниками та з питань
обчислення та своєчасності внесення до
бюджету сум податку на доходи фізичних
осіб, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2013р. по 30.06.2014р., за результатами якої
складений Акт від 18.08.2014р.
№58/26-50-17-02-19/35899741. Згідно висновків
цього Акта перевірки ТОВ «IMVI TPAНС»
допустило порушення наступних норм
податкового законодавства України: пп.
169.2.2 п. 169.2 ст. 169, п. 171.1 ст. 171, абз. «а» п.
176.2 ст. 176 , пп. 14.1.54, 14.1.56 п. 14.1 ст. 14, пп.
163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.2 п. 164.1, пп. 164.2.1 п.
164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 171.1 ст. 171, п. 176.2
(а) ст. 176 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження Товариством
податкового зобов'язання по податку на
пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 6, п. 5 ст. 8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», у результаті
чого донараховано єдиного внеску (ЄСВ
нарахованого на ФОП за ставкою 37,66% -
ставкою 3,6% - 1068,87 грн.) на загальну суму 12
250, 49 грн. На думку відповідача, висновки
Акта перевірки являються правомірними,
оскільки платником податків до
перевірки не було надано витребувані
працівниками контролюючого органу
документи, а наданими документами
підтверджується допущення товариством
названим положень чинних
нормативно-правових актів.
В судових засіданнях по справі
представники позивача підтримали
позовні вимоги та просили їх
Представник відповідача в судових
засіданнях заперечував проти позовних
вимог та просив відмовити в їх
27.11.2014р. в судовому засіданні судом було
ухвалено перейти до письмового
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на таке.
В ході судового розгляду було
встановлено, що протягом періоду з
06.08.2014р. по 15.08.2014р. згідно з нормами пп.
80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу
України та ст. 25 Закону України «Про
оплату праці», на підставі наказу від
06.08.2014р. №2039 працівниками відповідача
проведена фактична перевірка з питань
дотримання ТОВ «IMVI TPAНС» норм чинного
трудового та податкового
законодавства України в частині
оформлення трудових відносин з
найманими працівниками та з питань
обчислення та своєчасності внесення до
бюджету сум податку на доходи фізичних
осіб, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2013р. по 30.06.2014р., за результатами якої
складено акт від 18.08.2014р.
№58/26-50-17-02-19/35899741 (далі по тексту - акт
В ході проведення вказаної перевірки
за результатами вивчення таких
документів, як розрахунково-платіжні
відомості по заробітній платі,
штатного розпису, наказів по особовому
складу підприємства,
оборотно-сальдовій відомості по
рахунках 6411, 651, податкової інформації,
отриманої в установленому порядку,
встановлено, що ТОВ «IMVI TPAНС»
застосовувало податкову пільгу до
нарахованого платникам податку
місячного доходу у вигляді заробітної
плати за відсутності заяв від платника
податку про самостійне обрання місця
застосування податкової соціальної
пільги. Крім того, підприємством не
утриманий податок на доходи фізичних
осіб з сум нарахованої заробітної та,
як наслідок, не сплачений єдиний
соціальний внесок, який нараховується
та утримується з відповідних сум.
Викладене стало підставою для висновку
щодо недоплати податку на доходи
грн. та єдиного соціального внеску у
В розділі «Висновок» Акта перевірки
перевіряючий встановив порушення ТОВ
«IMVI TPAНС» наступних норм законодавства
- пп. 169.2.2 п. 169.2 ст. 169, п. 171.1 ст. 171, абз. «а»
п. 176.2 ст. 176 , пп. 14.1.54, 14.1.56 п. 14.1 ст. 14, пп.
163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.2 п. 164.1, пп. 164.2.1 п.
164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 171.1 ст. 171, п. 176.2
(а) ст. 176 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження Товариством
податкового зобов'язання по податку на
пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 6, п. 5 ст. 8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», у результаті
чого донараховано єдиного внеску (ЄСВ
нарахованого на ФОП за ставкою 37,66% -
ставкою 3,6% - 1068,87 грн.) на загальну суму
08.09.2014р. ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві на підставі Акта
перевірки від 18.08.2014р. №58/26-50-17-02-19/35899741
прийняла спірне податкове
повідомлення-рішення (форми «Р») за №
Податкового кодексу України,
відповідно до п. 119.2 ст. 119, п. 127.1 ст. 127
цього Кодексу, за порушення вимог пп.
169.2.2 п. 169.2 ст. 169, п. 171.1 ст. 171, абз. «а» п.
176.2 ст. 176 , пп. 14.1.54, 14.1.56 п. 14.1 ст. 14, пп.
163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.2 п. 164.1, пп. 164.2.1 п.
164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 171.1 ст. 171, п. 176.2
(а) ст. 176 Податкового кодексу України,
визначило ТОВ «IMVI TPAНС» суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
штрафні (фінансові) санкції.
Крім того, 08.09.2014р. ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
складено вимогу про сплату боргу
(недоїмки) №Ю-91/26-50-17-02, якою суб'єкта
господарювання зобов'язано сплатити
недоїмку зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
штрафних санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску, яким до
ТОВ «IMVI TPAНС» на підставі пункту 3
частини 11 статті 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» застосовано
штрафні санкції у розмірі 6124,95 грн.
При вирішення даного спору суд
виходить з наступного.
Відповідно до п.п. 14.1.54 п. 14.1 статті 14 ПК
України доходом з джерелом їх
походження з України є будь-який дохід,
отриманий резидентами або
нерезидентами, у тому числі від
будь-яких видів їх діяльності на
території України (включаючи виплату
(нарахування) винагороди іноземними
роботодавцями), її континентальному
шельфі, у виключній (морській)
економічній зоні, у тому числі, але не
виключно, доходи у вигляді, заробітної
плати, інших виплат та винагород,
виплачених відповідно до умов
трудового та цивільно-правового
Об'єкт оподаткування податком на
доходи фізичних осіб, визначений у ст.
163 ПК України та складається з
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу; доходи з
джерела їх походження в Україні, які
остаточно оподатковуються під час їх
нарахування (виплати, надання);
іноземні доходи - доходи (прибуток),
отримані з джерел за межами України.
Базою оподаткування є загальний
оподатковуваний дохід, з урахуванням
особливостей, визначених цим розділом.
Визначення загального
оподатковуваного доходу наведене у п.
164.1 ст. 164 ПК України та закріплює, що це
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.
У разі використання права на податкову
знижку базою оподаткування є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом зменшення
загального оподатковуваного доходу з
урахуванням пункту 164.6 цієї статті на
суми податкової знижки такого звітного
У той же час, відповідно до положень ст.
168 ПК України саме на податкового
агента, який нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, покладено обов'язок
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
Податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
Якщо оподатковуваний дохід
нараховується податковим агентом, але
не виплачується (не надається) платнику
податку, то податок, який підлягає
утриманню з такого нарахованого
доходу, підлягає перерахуванню до
бюджету податковим агентом у строки,
встановлені цим Кодексом для місячного
податкового періоду.
Аналіз наведених положень Податкового
кодексу України, дає підстави дійти
висновку, що обов'язковою умовою для
виникнення у податкового агента
обов'язку по сплаті податку на доходи
фізичних осіб є виплата, а у разі її не
проведення, нарахування платку податку
оподатковуваного доходу.
Обґрунтовуючи донарахування позивачу
грошового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб, представник
відповідача зазначив, що працівники
податкового органу виходили з
інформації про нарахування
працівникам заробітної плати,
зазначеної в розрахунково-платіжних
відомостях. Будь-яких інших документів
для підтвердження проведення
позивачем виплати зазначених у
названих відомостях сум, працівниками
податкового органу під час проведення
не досліджувалось та не перевірялось.
Однак, на думку суду, зазначені
документи не є належними доказами
виплати або нарахування платникам
податку оподатковуваного доходу,
оскільки є документами
бухгалтерського обліку та, створеними
позивачем внаслідок помилки.
Наведене підтверджується податковими
документами - податковими розрахунками
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податку, а також
сум утриманого з них податку до
контролюючого органу, які подані
позивачем за місцем свого розташування
(формою 1ДФ), виписками з банку про
перерахування грошових коштів в рамках
зарплатного проекту та сум
нарахованого на них податку та ЄСВ.
Крім того, оподаткування позивачем
всієї суми нарахованого (виплаченого)
працівникам доходу - заробітної плати
підтверджується оборотно-сальдовими
відомостями по рахунку 6411 та 651.
Також суд звертає увагу, що у разі
врахування даних з усіх
розрахунково-платіжних відомостей,
наданих відповідачем суду, протягом
місяця на підприємстві було від 30 до 39
відпрацьованих днів.
З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про безпідставність
визначення позивачу грошового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб та, як наслідок, по
єдиному соціальному внеску, з огляду на
ненадання суб'єктом владних
повноважень належним та допустимих
доказів на підтвердження нарахування
або виплати працівникам
оподатковуваного доходу більшому
розмірі, ніж зазначено у розрахунках
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податку, а також
сум утриманого з них податку до
контролюючого органу, які подані
позивачем за місцем свого розташування
Перевіряючи правомірність збільшення
грошового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб у зв'язку з
безпідставним, на думку податкового
органу, неутриманням зазначеного
податку з сум доходів у відповідному
розмірі, суд приходить до наступного.
Відповідно до п. 164.6 ст. 164 ПК України під
час нарахування доходів у формі
заробітної плати база оподаткування
визначається як нарахована заробітна
плата, зменшена на суму єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
внесків до Накопичувального фонду, а у
випадках, передбачених законом, -
обов'язкових страхових внесків до
недержавного пенсійного фонду, які
відповідно до закону сплачуються за
рахунок заробітної плати працівника, а
також на суму податкової соціальної
пільги за її наявності.
Податкова соціальна пільга - це
зменшення місячного оподатковуваного
доходу малозабезпеченого
громадянина-платника податку. Назва
пільги як «соціальна», розкриває її
основне призначення - зменшення
податкового навантаження для
малозабезпечених категорій громадян.
Відповідно до п. 169.1 ст. 169 ПК України з
урахуванням норм абзацу першого пп.
169.4.1 п 169.4 цієї статті платник податку
має право на зменшення суми загального
місячного оподатковуваного доходу,
отримуваного від одного роботодавця у
вигляді заробітної плати, на суму
податкової соціальної пільги
Пп. 169.2.2 п. 169.2 ст. 169 ПК України
закріплено, що платник податку подає
роботодавцю заяву про самостійне
обрання місця застосування податкової
соціальної пільги (далі - заява про
застосування пільги).
Податкова соціальна пільга починає
застосовуватися до нарахованих
доходів у вигляді заробітної плати з
дня отримання роботодавцем заяви
платника податку про застосування
пільги та документів, що підтверджують
таке право. Роботодавець відображає у
податковій звітності всі випадки
застосування або незастосування
податкової соціальної пільги згідно з
отриманими від платників податку
заявами про застосування пільги, а
також заявами про відмову від такої
Перелік таких документів та порядок їх
подання визначає Кабінет Міністрів
Аналіз наведених положень, дає
підстави для висновку, що пільга
надається при дотриманні наступних
1) місячний доход платника, який бажає
скористатись пільгою, не повинен
перевищувати розміру прожиткового
мінімуму для працездатної особи,
встановленого на 1 січня року, в якому
пільга застосовується;
2) платник податку звертається до свого
роботодавця із заявою про застосування
податкової соціальної пільги (крім
державних службовців, від яких подання
заяви законодавством не передбачено);
3) пільга надається за підсумками
4) пільга надається тільки за одним
місцем роботи і лише відносно одного
виду доходів платника - його заробітної
На підтвердження правомірності
застосування податкової соціальної
пільги до нарахованих доходів у
вигляді заробітної плати, позивачем
надано копії заяв працівників про
застосування соціальної пільги.
Застосування позивачем податкової
соціальної пільги із порушенням
наведених вище положень Податкового
кодексу України, зокрема, перевищення
місячного доходу платника, розміру
прожиткового мінімуму для
працездатної особи, встановленого на 01
січня 2013 та 2014 року, надання пільг не за
підсумками звітного місяця або
отримання працівниками позивача
пільги не за одним місцем роботи,
відповідачем під час перевірки не
З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про правомірне застосування
позивачем до нарахованих ним доходів у
вигляді заробітної плати.
Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
За таких обставин, виходячи з
системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про необхідність на підставі ч. 2 ст. 11,
п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного
судочинства України визнання
протиправними та скасування спірних у
справі податкового повідомлення -
рішення від 08 вересня 2014 року № ,
вимоги про сплату боргу від 08 вересня
2014 року №Ю-91/26-50-17-02 і рішення про
застосування штрафних санкцій від 08
вересня 2014 року №.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує з Державного бюджету
України на користь позивача фактично
здійснені та документально
підтверджені судові витрати в розмірі
182, 71 грн.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. 11, ст. ст. 69 - 71,
ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «IMVI TPAНС»
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 08 вересня 2014 року № .

3. Визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної податкової інспекції
у Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про сплату боргу від 08 вересня 2014 року
№Ю-91/26-50-17-02.

4. Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про застосування штрафних
санкцій від 08 вересня 2014 року №.

5. Присудити з Державного бюджету на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «IMVI TPAНС»
(місцезнаходження: 03039, м. Київ, провул.
Червоноармійський, буд. 14,
ідентифікаційний код 35899741) 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 71 коп. судового
збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В. Дегтярьова