Справа № 814/3281/14
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

14 листопада 2014 року
Справа № 814/3281/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Малих О.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за

адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
Миколаївська область, 55210)

до відповідача: Начальника управління
Укртрансінспекції у Миколаївській
області Костенка Л.І. (вул.
Будівельників, 15а, м. Миколаїв, 54034)

про скасування постанови від 16.09.2014р. №
030222,

в с т а н о в и в:

Позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом про
визнання протиправною та скасування
постанови начальника Управління
Укртрансінспекції у Миколаївській
області (далі - відповідач) № 030222 від
16.09.2014 року про застосування
адміністративно-господарського штрафу
у розмірі 1 700,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
17.07.2014 року, у день скоєння
правопорушення, позивач не знаходився
на автодорозі Т-1608 та не міг керувати
транспортним засобом «MAN» державний
номер НОМЕР_1, оскільки відповідно до
генеральної довіреності від року ФОП
ОСОБА_1 уповноважив третіх осіб
здійснювати з даним транспортним
засобом любі дії. Після надання
довіреності позивач передав
автомобіль та документи на нього цим
особам і з цього часу вони є фактичними
власниками транспортного засобу. Таким
чином, ФОП ОСОБА_1, як власник
транспортного засобу, а не водій та не
перевізник, не може бути притягнутий до
відповідальності за порушення вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, оскільки такого порушення
не скоював, і з цих причин постанова про
застосування фінансових санкцій № 030222
від 16.09.2014 року є незаконною та підлягає
скасуванню.

Відповідач проти позову заперечує та
вважає, що постанова прийнята на
підставі акту про проведення перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
від 17.07.2014 року є правомірною та не
підлягає скасуванню. Перевірку
проведено з додержанням вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, встановлено факт порушення
позивачем ст. 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт» та
застосовано відповідальність,
передбачену абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
(далі - Закон): надання послуг з
перевезень вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений ст.
48 цього Закону, а саме були відсутні на
момент перевірки: дозвіл на рух
автомобільними дорогами України,
виданий компетентними органами, у рахі
перевезення вантажів з перевищенням
вагових обмежень (транспортний засіб
Ман, державний номер НОМЕР_1) (арк. спр. 29
- 33).

Представники сторін надали клопотання
про розгляд справи в порядку
письмового провадження (арк. спр. 26, 27).

У відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши всі матеріали справи,
оцінивши наявні докази в їх сукупності,
суд встановив наступне.

17.07.2014 року головним спеціалістом
відділу лінійного контролю Бурдейним
A.B. та старшим державним інспектором
відділу лінійного контролю Єгоровим
С.О. Управління Укртрансінспекції в
Одеській області, згідно направлення
на перевірку, на автодорозі «Болград -
Арциз - Сарата», було проведено
перевірку вантажного автомобіля MAN TGA 03,
д/ц, НОМЕР_3, що належить, згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4 (виданий
Первомайським ВРЕР 03.12.2009 року) ОСОБА_1,
під керуванням водія ОСОБА_5, щодо
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт - вантажний
автомобіль MAN TGA 03, д/н НОМЕР_3 буксирував
напівпричіп марки KAISER, д/н НОМЕР_5.

В ході перевірки було встановлено, що
водій, відповідно до наданої
товарно-транспортної накладної від
17.07.2014 серії 12ААД № 326941 (арк. спр. 36),
здійснює перевезення вантажу (пшениця),
загальна маса автомобіля та
напівпричепа разом з вантажем складала
49 7400 кг., при цьому водієм не було надано
дозвіл на перевезення вантажів з
перевищенням вагових обмежень чим
порушено вимоги статті 48 Закону. Пункт
22.5 постанови Кабінету міністрів
України від 10.10.2001 № 1306 «Про Правила
дорожнього руху» говорить про те, що за
спеціальними правилами здійснюється
рух транспортних засобів та їх
составів у разі фактичної маси понад 38
т.

Порушення зафіксовано в складеному
акті № 060596 від 17.07.2014 року (арк. спр. 35).
За надання послуг з перевезень вантажу
без оформлення вказаних документів,
статтею 60 Закону передбачено штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, тобто 1 700,00
грн.

16.09.2014 року, на підставі пунктів 25, 27
Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567
(далі - Порядок), керівник управління
Укртрансінспекції у Миколаївській
виніс постанову про застосування до
позивача
адміністративно-господарського штрафу
в сумі 1 700,00 грн. № 030222 (арк. спр. 6, 41).

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП
ОСОБА_1 є власником транспортного
засобу марки «MAN» моделі TGA 03, номерний
знак НОМЕР_6 (арк спр. 13).

14.04.2014 року ФОП ОСОБА_1 була надана
нотаріально посвідчена генеральна
довіреність № 1643 на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8, якою він уповноважив цих
осіб здійснювати з даним транспортним
засобом любі дії, як то здача в оренду,
відчуження і таке інше (арк спр. 14).

Після надання довіреності позивач
передав автомобіль та документи на
нього цим особам і з цього часу вони є
фактичними власниками транспортного
засобу.

В акті проведення перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт № 060596 від 17.07.20914 року
зазначено анкетні дані водія - ОСОБА_5
та перевізника - ТОВ «Флінт».

Доказів перебування позивача на
автодорозі Т-1608 за кермом
транспортного засобу «MAN» державний
номер НОМЕР_1 у момент скоєння
порушення відповідачем не надано.

Засади організації та діяльності
автомобільного транспорту визначає
Закон України «Про автомобільний
транспорт», статтею 3 встановлено, що
цей Закон регулює відносини між
автомобільними перевізниками,
замовниками транспортних послуг,
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування, пасажирами,
власниками транспортних засобів, а
також їх відносини з юридичними та
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності, які
забезпечують діяльність
автомобільного транспорту та безпеку
перевезень.

Відповідно до абзацу третього частини
першої статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
ст.ст. 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Згідно частини першої та частини
другої статті 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт»
автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх
перевезень вантажів є: для
автомобільного перевізника - документ,
що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством; для водія - посвідчення
водія відповідної категорії,
реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

З урахуванням наведеного суд зазначає,
що суб'єктами, до яких можуть
застосовуватися
адміністративно-господарські штрафи,
передбачені статтею 60 Закону України
«Про автомобільний транспорт», є
автомобільні перевізники.

У свою чергу, автомобільний перевізник
- це фізична або юридична особа, яка
здійснює на комерційній основі чи за
власний кошт перевезення пасажирів чи
(та) вантажів транспортними засобами
(ст. 1 Закону).

Відповідно до частини третьої статті
217 Господарського кодексу України до
суб'єктів господарювання за порушення
ними правил здійснення господарської
діяльності застосовуються
адміністративно-господарські санкції.

Частиною першою статті 218
Господарського кодексу України
встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

З огляду на вищезазначені приписи
законодавства та з урахуванням
встановлених судом обставин, суд
приходить до висновку про
безпідставність застосування до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 (код
НОМЕР_2)
адміністративно-господарського штрафу
в розмірі 1 700,00 грн. передбачену «абз.3
ч.1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» за порушення
норм ст. 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт» та
застосовано відповідальність,
оскільки вказаний транспортний засіб
не перебуває в користуванні фізичної
особи-підприємця ОСОБА_9 та позивач не є
автомобільним перевізником в
розумінні Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Одним із головних принципів
адміністративного судочинства,
відповідно до ст. 7 КАС України є
принцип верховенства права. Відповідно
до ст. 3 Конституції України та ст. 8
КАС України суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права.

В адміністративному судочинстві
принцип верховенства права зобов'язує
суд надавати законам та іншим
нормативно-правовим актам тлумачення у
спосіб, який забезпечує пріоритет прав
людини при вирішенні справи.
Тлумачення законів та
нормативно-правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органів владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
ст. 2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийнятті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Системний аналіз наведених правових
норм при застосуванні до
правовідносин, що є предметом судового
дослідження, вказує на те, що
відповідач, який є суб'єктом владних
повноважень при прийнятті
оскаржуваної постанови діяв без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), без дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія), та без дотримання принципу
верховенства права.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, документально
підтверджені, у зв'язку із чим
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2. 7, 122, 158, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 030222 від 16.09.2014 року, якою фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 визнано винним
у скоєні правопорушення, передбаченого
абз. 3. ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» та накладено
стягнення у вигляді фінансових санкцій
в розмірі 1 700,00 гривень.

Постанова набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.В. Малих