Справа № 2а-16414/10/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/19197/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 листопада 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року

у справі № 2а-16414/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Алмаз-ТМ»

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва

про визнання протиправними дій та
скасування акта про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Алмаз-ТМ» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва
(далі - відповідач) про визнання
неправомірними дій та визнання
протиправним і скасування акту ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість № 1093 від 18
жовтня 2010 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 листопада 2010 року адміністративний
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення ДПІ
у Шевченківському районі м. Києва, яке
оформлене актом про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість № 1093 від 18 жовтня 2010 року.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ТОВ «Алмаз-ТМ» судовий збір
у розмірі 3,40 грн. В решті позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 листопада 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 листопада 2010 року в частині
задоволених позовних вимог та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року і прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ
«Алмаз-ТМ», посилаючись на те, що
постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 листопада 2010
року та ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року є законними та обґрунтованими,
а положення касаційної скарги жодним
чином це не спростовують, просить
відмовити в задоволенні касаційної
скарги та залишити без змін рішення
судів попередніх інстанцій.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість №
100230855 форми № 2-ПДВ на бланку серії НБ №
262440 ТОВ «Алмаз-ТМ» 19 червня 2009 року було
зареєстроване платником податку на
додану вартість (арк. справи 9).

18 жовтня 2010 року комісією, створеною
відповідно до розпорядження (наказу)
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
від 16 березня 2010 року № 98-р, було
прийняте рішення про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість ТОВ «Алмаз-ТМ» відповідно до
підпункту «ґ» пункту 9.8 статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» у зв'язку з тим, що платник
протягом 12 послідовних місяців не
подає податкові декларації з податку
на додану вартість, а саме: протягом
періоду з вересня 2009 року по серпень 2010
року, що підтверджено довідкою про
результати невиїзної (камеральної)
перевірки звітності з податку на
додану вартість від 18 жовтня 2010 року №
239/1506, про що був складений акт про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість № 1093 (арк.
справи 33).

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходили з того,
що податковий орган не надав доказів
наявності підстав для анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість у відповідності до положень
підпункту «ґ» пункту 9.8 статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» з врахуванням того, що: в
матеріалах справи наявні копії
податкових декларацій з податку на
додану вартість за вересень та жовтень
2009 року з відмітками податкового
органу про їх отримання, а також копії
поштових повідомлень про вручення
рекомендованих поштових відправлень з
описами вкладення, які підтверджують
надіслання позивачем до податкового
органу податкових декларацій з податку
на додану вартість за період з
листопада 2009 року по серпень 2010 року
включно; відповідних підтвердних
документів (відомостей), у
відповідності до положень пункту 5.3
розділу V Положення про реєстрацію
платників податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України від
01 березня 2000 року № 79 (у редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин), зокрема, довідки про
результати невиїзної (камеральної)
перевірки звітності з податку на
додану вартість від 18 жовтня 2010 року №
239/1506, відповідач суду не надав; у
рішенні ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва від 23 листопада 2009 року № 8321/10/15-554
«Про невизнання звітності» (а саме
декларацій з податку на додану
вартість за вересень та жовтень 2009
року) не зазначено конкретних підстав
невизнання податкових декларацій як
податкової звітності.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Питання анулювання свідоцтва платника
податку на додану вартість визначено
пунктом 9.8 статті 9 Закону України «Про
податок на додану вартість» (у редакції
на момент виникнення спірних
правовідносин). Зокрема, відповідно до
зазначеного Закону наказом ДПА України
від 01 березня 2000 року № 79 затверджено
Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість.

Згідно пункту 1 розділу V Положення про
реєстрацію платників податку на додану
вартість, затвердженого наказом ДПА
України від 01 березня 2000 року № 79 (у
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин), реєстрація діє до дати
анулювання, яке відбувається у
випадках, визначених пунктом 9.8 статті 9
Закону України «Про податок на додану
вартість».

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 9.8
статті 9 Закону України «Про податок на
додану вартість» (у редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
реєстрація діє до дати її анулювання,
яка відбувається у випадках, якщо
особа, зареєстрована як платник
податку, не надає податковому органу
декларації з цього податку протягом
дванадцяти послідовних податкових
місяців або подає таку декларацію
(податковий розрахунок), яка (який)
свідчить про відсутність
оподатковуваних поставок протягом
такого періоду, а також у випадках,
визначених законодавством стосовно
порядку реєстрації суб'єктів
господарювання.

Анулювання реєстрації на підставах,
визначених у підпунктах «б» - «е» цього
пункту, здійснюється за ініціативою
відповідного податкового органу або
такої особи.

Згідно положень пункту 5 розділу V
Положення про реєстр платників податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01 березня 2000
року № 79 (у редакції на момент
виникнення спірних правовідносин),
податковий орган зобов'язаний прийняти
самостійне рішення про анулювання
реєстрації на підставах, визначених у
підпунктах «в» - «е» пункту 9.8 статті 9
Закону України «Про податок на додану
вартість» (підпункти «в» - «е» пункту 1
цього розділу).

Підпунктом 5.2 пункту 5 розділу V
Положення про реєстр платників податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01 березня 2000
року № 79 (у редакції на момент
виникнення спірних правовідносин),
передбачено, що податкові органи
здійснюють постійний моніторинг
платників податку на додану вартість,
включених до Реєстру, та приймають
рішення про анулювання реєстрації
платників податку на додану вартість у
разі існування відповідних підстав.

Відповідно до підпунктів 5.3.12-5.3.15
підпункту 5.3 пункту 5 розділу V
Положення про реєстр платників податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01 березня 2000
року № 79 (у редакції на момент
виникнення спірних правовідносин),
рішення про анулювання реєстрації за
ініціативою податкового органу
приймаються за наявності відповідних
підтвердних документів (відомостей).
Такими документами (підстава - підпункт
«ґ» пункту 9.8 статті 9 Закону України
«Про податок на додану вартість») є: акт
або довідка підрозділу оподаткування
юридичних або фізичних осіб про
неподання платником податку на додану
вартість податковому органу
декларації з податку на додану
вартість протягом дванадцяти
послідовних податкових місяців; реєстр
(перелік) податкових декларацій
(податкових розрахунків) особи за
дванадцять послідовних податкових
місяців, які свідчать про відсутність у
таких деклараціях (податкових
розрахунках) оподатковуваних поставок
протягом дванадцяти послідовних
податкових місяців. У реєстрі
(переліку) зазначаються дані про
реєстрацію особи платником податку на
додану вартість та по кожній
декларації (податковому розрахунку) -
податковий період, дата надходження
декларації (податкового розрахунку) до
податкового органу, загальні обсяги
оподатковуваних поставок звітного
періоду, вказані у відповідних рядках
та колонках податкової декларації
(податкового розрахунку); повідомлення
державного реєстратора, відомості з
Єдиного державного реєстру, відомості
з ЄДРПОУ чи інших державних реєстрів,
якими підтверджується припинення
(ліквідація) юридичної особи,
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця,
представництва нерезидента; судове
рішення, повідомлення державного
реєстратора, відомості з Єдиного
державного реєстру щодо скасування
державної реєстрації платника податку
на додану вартість або визнання
недійсними змін до установчих
документів.

Як вбачається з матеріалів справи,
податкові декларації з податку на
додану вартість, зокрема, за вересень
та жовтень 2009 року ТОВ «Алмаз-ТМ»
подало до податкового органу нарочно,
що підтверджується копіями
відповідних декларацій, які містять
вхідний штамп ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва про отримання
податкової звітності (арк. справи 33-39).

Разом з цим, 23 листопада 2009 року ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва на
адресу позивача було надіслано
повідомлення № 8321/10/15-554 про невизнання
звітних документів у зв'язку з тим, що
податкова звітність була заповнена
всупереч правилам, зазначеним у
порядку її заповнення, з огляду на що
вважається невизнаною як податкова
декларація. При цьому, податковим
органом не зазначено конкретних
підстав невизнання податкових
декларацій як податкової звітності
(арк. справ 114).

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, рішення ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва «Про
невизнання звітності» у відповідності
до частини 5 підпункту 4.1.2 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» ТОВ «Алмаз-ТМ» було
оскаржене в апеляційному порядку (арк.
справи 111-113).

Також, судами попередніх інстанцій
було встановлено, позивачем податкові
декларації з податку на додану
вартість за період з листопада 2009 року
по серпень 2010 року включно надсилалися
позивачем до податкового органу
рекомендованою поштою з описами
вкладення у цінний лист (арк. справи
40-108).

Рішення про невизнання податкової
звітності за період з листопада 2009 року
по серпень 2010 року включно, поданої
позивачем засобами поштового зв'язку,
відповідачем не приймалися.

Крім іншого, довідки про результати
невиїзної (камеральної) перевірки
звітності з податку на додану вартість
від 18 жовтня 2010 року № 239/1506, яку
відповідач визначив в якості
підтвердного документа у розумінні
положень підпункту 5.3 пункту 5 розділу V
Положення про реєстр платників податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01 березня 2000
року № 79 (у редакції на момент
виникнення спірних правовідносин),
податковий орган судам першої та
апеляційної інстанцій не надав. Не
додано таких доказів і до касаційної
скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
неправомірність оспорюваного рішення
про анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість, яке
оформлене актом, висновки якого
спростовуються матеріалами справи, з
урахуванням того, що в ході розгляду
справи доказів на підтвердження
протилежного відповідач також не
представив.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 листопада року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15 березня 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 30 листопада 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна