Справа № 820/18605/14
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 грудня 2014 р.
№ 820/18605/14

Суддя Харківського окружного
адміністративного суду Панов М.М.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 до до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області про скасування
наказу, поновлення на посаді та
стягнення заборгованості по
заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області, в
якому просить суд скасувати наказ ГУ
МВС України в Луганській області від
17.10.2014 року № 327 о/с про звільнення
позивача з органів внутрішніх справ за
п.64 "є" (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114, з
подальшими змінами, та скасувати наказ
ГУМВСУ в Луганській області від 14.10.2014
року № 3192; зобов'язати Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області
поновити його з 17.10.2014 року на
попередній посаді експерта сектору № 3
з відділу техніко-криміналістичного
забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВСУ в
Луганській області; стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість із заробітної плати,
розмір якої на даний час йому не
відомий; стягнути з відповідача на
користь позивача середньомісячну
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 17.10.2014 року по день винесення
рішення судом.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він був незаконно
звільнений згідно Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України в запас
Збройних сил за ст. 64 п. "Є" (за порушення
дисципліни), оскільки при прийнятті
рішення про його звільнення
відповідачем не були враховані всі
обставини та порушені норми
законодавства що регулює спірні
правовідносини.

Позивач у судове засідання не з`явився,
про дату, час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином. Надав заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Відповідач який належним чином
повідомлений, відповідно в судове
засідання не прибув, надав заяву про
розгляд справи за відсутності
представника Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області. Через канцелярію
суду надав заперечення на
адміністративний позов в яких просив
відмовити в повному обсязі та зазначив,
що в спірних правовідносинах
відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб що передбачені
Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 3 КАС України
визначено, що письмове провадження -
розгляд і вирішення адміністративної
справи в суді першої, апеляційної чи
касаційної інстанції без виклику осіб,
які беруть участь у справі, та
проведення судового засідання на
основі наявних у суду матеріалів у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Тому у відповідності до ст. 41 КАС
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в 2007 році
був прийнятий на службу в органи
внутрішніх справ України, має
спеціальне звання - лейтенант міліції
та з червня 2013 року займав посаду
експерта сектору № З відділу
техніко-криміналістичного
забезпечення ОБС НДЕКЦ при ГУМВСУ в
Луганській області.

Відповідно до наказу ГУМВСУ від 31.07.2014
№ 1363 «Про тимчасову передислокацію
ГУМВСУ» ГУМВСУ у Луганській області
тимчасово передислоковане до м.
Сєвєродонецька Луганської області.

З 31.08.2014 року позивач на службу не
виходив, про причини невиходу
керівництво НДЕКЦ не повідомив.

30.09.2014р. т.в.о. начальника НДЕКЦ при
ГУМВСУ у Луганській області було
прийнято наказ № 565 "Щодо призначення
службового розслідування" за фактом
невиходу позивача на службу (а.с. 26).

На підставі Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України,
затвердженої Наказом МВС України від
12.03.2013 року № 230 старшим лейтенантом
міліції Колєсніковою К.С. інспектором
кадрового забезпечення НДЕКЦ при ГУМВС
за фактом порушення позивачем
службової дисципліни проведено
службове розслідування.

Висновок службового розслідування
затверджено 08.10.2014р. було затверджено
т.в.о. начальника НДЕКЦ при ГУМВСУ у
Луганській області (а.с. 29-32).

08.10.2014р. т.в.о. начальника НДЕКЦ при
ГУМВСУ у Луганській області було
прийнято наказ № 4 "Щодо призупинення
виплати грошового забезпечення
співробітникам НДЕКЦ при ГУМВСУ" яким у
зв"язку з невиходом на службу без
поважних причин ОСОБА_1 було
призупинено виплату грошового
забезпечення (а.с. 33).

За результатами службового
розслідування ОСОБА_1 підлягав
звільненню з органів внутрішніх справи
України за п. 64 «є» (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
ОВС за грубе порушенням ст. 7
Дисциплінарного статуту ОВС України,
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України,
затверджених наказом МВС України від
22.02.2012 № 155, що виразилось у невиході на
службу без поважних причин під час
проведення АТО ігноруванні вимог
керівництва щодо належного виконання
службових обов"язків.

Наказом ГУМВСУ в Луганській області
від 14.10.2014 року № 3192 ОСОБА_1 було
звільнено з органів внутрішніх справи
України за п. 64 «є» (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
ОВС за грубе порушенням ст. 7
Дисциплінарного статуту ОВС України,
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України,
затверджених наказом МВС України від
22.02.2012 № 155, що виразилось у невиході на
службу без поважних причин під час
проведення АТО ігноруванні вимог
керівництва щодо належного виконання
службових обов"язків (а.с. 35-36).

Наказом ГУ МВС України в Луганській
області від 17.10.2014 року № 327 по
особовому складу о/с лейтенант міліції
ОСОБА_1 був звільнений з органів
внутрішніх справ України у запас ЗС
України за п.64 «Є» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ на підставі наказу
ГУМВСУ в Луганській області від 14.10.2014
року № 3192 (а.с. 9).

Суд зазначає, що питання щодо
притягнення працівників органів
внутрішніх справ до дисциплінарної
відповідальності регулюються
Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ України, затвердженим
Законом України від 22 лютого 2006 року №
3460-IV (надалі - Дисциплінарний статут).

В преамбулі Дисциплінарного статуту,
вказано, що цей Статут визначає
сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України (далі - особи
рядового і начальницького складу)
стосовно її дотримання, види заохочень
та дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень.

Положення статей 1, 2 Дисциплінарного
статуту дають визначення понять
"службова дисципліна" та
"дисциплінарний проступок".

Службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту
передбачено, що за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного
статуту службова дисципліна базується
на високій свідомості та зобов'язує
кожну особу рядового і начальницького
складу: дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти
від протиправних посягань життя,
здоров'я, права та свободи громадян,
власність, довкілля, інтереси
суспільства і держави; поважати
людську гідність, виявляти турботу
про громадян і бути готовим у будь-який
час надати їм допомогу; дотримуватися
норм професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої
форми одягу, вітання та етикету; з
гідністю і честю поводитися в
позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють; берегти та підтримувати в
належному стані передані їй в
користування вогнепальну зброю,
спеціальні засоби, майно і техніку. У
разі виявлення порушень законодавства,
зловживань чи інших правопорушень у
службовій діяльності особа
рядового або начальницького складу
повинна вжити заходів щодо припинення
цих порушень та доповісти про це
безпосередньому або старшому прямому
начальникові.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту
передбачений порядок накладення
дисциплінарних стягнень, відповідно до
якого начальник призначає службове
розслідування з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу. Перед
накладенням дисциплінарного стягнення
начальник або особа, яка проводить
службове розслідування, повинні
зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення. Про
накладення дисциплінарного стягнення
видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ. Зміст наказу
доводиться до відома особи рядового
або начальницького складу, яку
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, під підпис. У разі
звільнення з посади або звільнення з
органів внутрішніх справ особі
рядового або начальницького складу
видається витяг з наказу. При
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо. У разі притягнення
до дисциплінарної відповідальності
осіб рядового і начальницького складу,
які мають дисциплінарне стягнення і
знову допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє. Звільнення осіб
рядового і начальницького складу з
органів внутрішніх справ як вид
стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу.

Відповідно до п.п. "є" п. 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 року №114 (надалі - Положення №114)
за порушення дисципліни особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік).

Грубе порушення ст. 7 Дисциплінарного
статуту ОВС України, Правил поведінки
та професійної етики осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України, затверджених
наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, що
виразилось у невиході на службу без
поважних причин під час проведення АТО
ігноруванні вимог керівництва щодо
належного виконання службових
обов"язків старшим експертом сектору №
3 відділу техніко-криміналістичного
забезпечення ОБС НДЕКЦ при ГУМВСУ в
Луганській області ОСОБА_1
підтверджується актами про невихід на
службу службових осіб НДЕКЦ при ГУМВСУ
у Луганській області, в тому числі і
ОСОБА_1 від 01.09.2014р., 09.09.2014р., 29.09.2014р. (а.с.
23-25), відповідно до яких ОСОБА_1 з 31.08.2014р.
та по час складання відповідних актів
на службу не виходив та причину
невиходу на службу керівництву НДЕКЦ
при ГУМВСУ у Луганській області не
повідомляв. Вказані акти підписані
т.в.о. начальника НДЕКЦ при ГУМВСУ у
Луганській області, заступником
начальника НДЕКЦ при ГУМВСУ у
Луганській області, інспектором СКЗ
НДЕКЦ при ГУМВСУ у Луганській області.

Жодних доказів про поважність причин
невиходу на службу з 31.08.2014р. позивачем
до суду не надано.

Щодо посилання позивача про не
ознайомлення його із висновком
службового розслідування, суд
зазначає, що відповідно до п. 6.2.2. наказу
МВС України від 12.03.2013 року № 230, яким
затверджена Інструкція про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України,
після затвердження висновку
службового розслідування за письмово
оформленим бажанням особи РНС,
стосовно якої проводилося службове
розслідування, вона ознайомлюється з
висновком службового розслідування, а
також з окремими матеріалами,
зібраними в процесі його проведення в
частині, яка її стосується, з
дотриманням вимог законодавства.

З рапорту начальника СКЗ НДЕКЦ при
ГУМВСУ у Луганській області від 15.10.2014р.
вбачається, що ознайомити ОСОБА_1 з
висновком службового розслідування,
атестаційним листом та наказом про
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з ОВС не було можливості, у зв"язку з
тим, що останній не виходив на зв"язок
починаючи з кінця серпня 2014р. до дня
звільнення та до місця дислокації
НДЕКЦ при ГУМВСУ у Луганській області
не прибував (а.с. 34).

Щодо не видачі позивачу трудової
книжки, суд зазначає, що відповідачем
було повідомлено, що 18.05.2014 року
незаконним озброєним формуванням було
захоплено адміністративну будівлю
ГУМВСУ у Луганській області, яка
розташована за адресою м. Луганськ, вул.
Луначарського, 38, разом з усією
документацією, а також особовими
справами працівників ГУМВСУ, в яких у
свою чергу знаходяться трудові книжки
співробітників ОВС області, тому
видати позивачу трудову книжку не
надається можливим (а.с. 22).

Щодо твердження позивача, про те що
22.08.2014р. він подав рапорт про звільнення
за власним бажанням, суд зазначає, що
відповідно до п. 68 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 р. № 114 особи рядового і
начальницького складу, які виявили
бажання звільнитися зі служби за
особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніш як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

З рапорту та пояснень заступника
начальника - начальника відділу ТКЗ ОВС
НДЕКЦ при ГУМВСУ у Луганській області
(а.с. 27, 28) вбачається, що ОСОБА_1 дійсно
здавав даний рапорт до сектору
правового забезпечення НДЕКЦ при
ГУМВСУ у Луганській області але
відпрацювати трьохмісячний термін
встановлений п. 68 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 р. № 114 відмовився та
висловив небажання виконувати свої
функціональні обов"язки у зоні
проведення антитерористичної операції
на території Луганської області.

Щодо вимоги позивача про стягнення на
його користь заборгованості із
заробітної плати суд зазначає, що
грошове забезпечення позивач
отримував в НДЕКЦ при ГУМВСУ у
Луганській області, який в свою чергу є
самостійною юридичною особою та має
свої відокремлені рахунки для виплати
грошового забезпечення співробітникам
НДЕКЦ при ГУМВСУ у Луганській області.
Отже, в даному випадку Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області не
має обов"язку щодо виплати позивачу
заборгованості із заробітної плати у
разі наявності такої заборгованості до
дати призупинення виплати ОСОБА_1
грошового забезпечення.

Отже, відповідачем на виконання вимог
ч. 2 ст. 71 КАС України до суду надані
належні та допустимі докази, які
свідчать про правомірність спірних
наказів та підтверджують фактичне
вчинення позивачем дисциплінарного
проступку та обгрунтоване
застосування такого крайнього заходу
дисциплінарного впливу як звільнення
позивача з органів внутрішніх справ,
тому адміністративний позов не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 9, 11, 71, 94, 128,159, 160-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області про скасування
наказу, поновлення на посаді та
стягнення заборгованості по
заробітній платі - відмовити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня його
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАСУ, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Панов М.М.