Справа № 127/21079/14-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/21079/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Луценко Л.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

02 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

секретар судового засідання:Сокольвак
Ю.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_3,

представника позивача: ОСОБА_4,

представника відповідача: Пістолькорс
Маріанни Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради на постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 24 жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 24 жовтня 2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування судом обставин, які мають
значення для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Представник апелянта в судовому
засіданні апеляційну скаргу
підтримала у повному обсязі, просила
вимоги, що в ній викладені,
задовольнити.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні заперечували проти
вимог апеляційної скарги та просили
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін, з
наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи,
ОСОБА_3 є інвалідом 2-ої групи та
ветераном-інвалідом війни, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1, виданого УМВС України у
Вінницькій області 30.01.2002 року (а.с.4).

В червні 2014 року позивач звернувся із
заявою до Департаменту соціальної
політики Вінницької міської ради щодо
перерахунку та виплати грошової
допомоги до 5 травня.

Відповідач листом №Б-08-34308 від 18 червня
2014 року повідомив ОСОБА_3, що йому
нараховано та виплачено щорічну
грошову допомогу до 5 травня в розмірі
2250 грн. відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 16
квітня 2014 року №102.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
позивач звернувся до суду першої
інстації для захисту порушених прав.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 24 жовтня 2014 року
позов задоволено повністю.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46
Конституції України, громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 5 статті 13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
щорічно до 5 травня інвалідам війни 2-ої
групи виплачується разова грошова
допомога у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком.

Підпунктом "б" підпункту 3 пункту 20
розділу IІ Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", змінена вище зазначена
стаття Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", а саме зазначено,
що щорічно до 5 травня учасникам війни
виплачується разова грошова допомога у
розмірі, який визначається Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених Законом
України про Державний бюджет.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані
такими, що не відповідають Конституції
України, положення пункту 20 розділу ІІ
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України"
стосовно виплати щорічної разової
допомоги.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Закони України "Про державний бюджет
України на 2011 рік", "Про державний
бюджет України на 2012 рік" та "Про
державний бюджет України на 2013 рік"
втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII, що
набрав чинності з 01 січня 2014 року, такі
обмеження не встановлені.

Відповідач у 2014 році повинен
застосовувати законодавство, яке діяло
на час проведення відповідних щорічних
виплат грошової допомоги до 5 травня, а
саме, статтю 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в редакції від 09
липня 2007 року, а саме щодо щорічної
виплати разової грошової допомоги до 05
травня у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком.

Посилання Департаменту соціальної
політики Вінницької міської ради, на
правомірність своїх дій, щодо
проведення виплати щорічної разової
грошової допомоги на оздоровлення
позивачу, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України "Деякі
питання виплати у 2014 році разової
грошової допомоги, передбаченої
Законами України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
і "Про жертви нацистських
переслідувань" № 102 від 16 квітня 2014
року, колегія суддів вважає
безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 4 статті 9 КАС України,
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Відповідно до роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, яке міститься
в постанові від 01 листопада 1996 року № 9
(пункт 5), судам необхідно виходити з
того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо), підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Враховуючи вищевикладене, за
конституційними нормами виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при здійсненні позивачу нарахування
або перерахунку пенсії застосуванню
підлягають положення Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", а не постанови
Кабінету Міністрів України, які
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав.

Відповідач, провівши виплату щорічної
допомоги до 5 травня у 2014 році в розмірі,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України, діяв всупереч
вимогам чинного законодавства.

Відповідно до вищевикладеного, суд
апеляйційної інстанції приходить до
висновку, що рішення Департаменту
соціальної політики Вінницької
міської ради щодо відмови в проведенні
зазначеної в позові доплати грошової
допомоги до 05 травня 2014 року є
необгрунтованим та безпідставним.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що позивач має
право на такий вид грошової допомоги
відповідно до норм статтей Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту".

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги відповідача не
грунтуються на вимогах законодавства
та не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову -
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики Вінницької
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Вінницького міського суду
Вінницької області від 24 жовтня 2014 року
- без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 05
грудня 2014 року.

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.