Справа № 490/7410/14-а
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

нп 2-а/490/1328/2014
Справа
№490/7410/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014
року

м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в
складу головуючого судді – Черенкової
Н.П., при секретарі –Літвін А.П.за
участі позивача –ОСОБА_1, представника
позивача-Хмельницького В.С.,
представника відповідача- Сидоренко
С.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової
інспекції в Миколаївській області про
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції в Миколаївській
області, в якому просила скасувати
постанову від 22.05.2014 року про
накладення на неї адміністративного
стягнення серії ДФІ № 14-298/2014 за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
1642 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 255
грн. Позовні вимоги мотивує
відсутністю в її діях складу
правопорушення, а також численними
порушеннями, допущеними відповідачем
при складанні адміністративного
протоколу та розгляді
адміністративної справи, а також
посилається на сплив терміну
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Позивач та її представник у судовому
засіданні вимоги позову підтримали у
повному обсязі та просили про його
задоволення.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення позову, посилаючись
на наступне.

Склад правопорушення підтверджується
ст.ст. 8, 10 ЗУ « Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні «,
п.п.11, 1.5, 1.9 Інструкції з інвентаризації
матеріальних цінностей, розрахунків та
інших статей балансу бюджетних
установ, затвердженої наказом
Головного Управління державного
казначейства України від 30.10.1998 № 90.

Адміністративне правопорушення ,
вчинене позивачем , зафіксовано в акті
ревізії від 25.04.2014 року, який і є днем
виявлення правопорушення, тому строки
притягнення до адміністративної
відповідальності не порушені.

Відповідно до вимог ст.234-1 КУпАП .
органи державного фінансового
контролю розглядають справи про
адміністративні правопорушення,
пов’язані з порушенням законодавства
з фінансових питань ( ст. 164-2 ).

Предметом позову є постанова про
накладення адміністративного
стягнення, тому посилання позивача на
протокол про адміністративне
правопорушення є недоцільним, оскільки
ні чинним законодавством, ні формою
протоколу не передбачено внесення до
нього даних щодо часу виявлення
правопорушення та посадових
обов’язків правопорушників.

Суд приходить до наступного.

Відповідно до постанови по справі про
адміністративне правопорушення серії
ДФІ № 14-298/2014 від 22.05.2014 року при
проведенні планової виїзної перевірки
фінансово-господарської діяльності в
Управлінні державної казначейської
служби України в Миколаївській області
за період з 01.01.2011 року по 31.01.2014 року,
було встановлено порушення ведення
бухгалтерського обліку, а саме в
частині не проведення Управлінням
Державної казначейської служби
України в Миколаївському районі у
вказаний період обов’язкових
інвентаризацій грошових коштів за 1, 2,
3 квартали 2011-2013 рр. та 06.05.2011 року при
зміні матеріально-відповідальної
особи, чим порушено п.1.4,п.п.11 п.1.5 та п.1.9
Інструкції з інвентаризації
матеріальних цінностей , розрахунків
та інших статей балансу бюджетних
установ, затвердженої наказом
Головного Управління державного
казначейства України від 30.10.1998 № 90, та
ч.1 ст.10 ЗУ «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 № 996-Х 1V. За вчинення
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
1642 КУпАП ОСОБА_1, як начальника
Управління Державної казначейської
служби України в Миколаївському
районі Миколаївської області, було
притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КАС України
постанову органу (посадової особи) про
накладення адміністративного
стягнення може бути оскаржена в
районний суд у порядку, визначеному КАС
України.

Згідно ст. 69 КАС України доказами у
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснення сторін, третіх осіб та її
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Виходячи із норм, викладених в ст. 71 КАС
України, за загальним правилом, що
випливає із принципу змагальності,
кожна сторона повинна подати докази на
підтвердження обставин, на які вона
посилається, або на спростування
обставин, про які стверджує інша
сторона. При розгляді справи щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень встановлена презумпція
його винуватості, у зв’язку з чим в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень обов’язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач ОСОБА_1 працює на посаді
начальника Управління і в її обов’язки
відповідно до п.1.10 Інструкції № 90
входить відповідальність за
організацію інвентаризації .
правильне та своєчасне її проведення,
несе персональну відповідальність за
своєчасне та якісне виконання
покладених на Управління завдань і
здійснення ним своїх повноважень ( п.10
Положення про Управління,
затвердженого наказом ГУ ДКСУ від
23.10.2006 р. № 2 ).

За результатами планової виїзної
ревізії з питань казначейського
обслуговування коштів місцевих
бюджетів Миколаївського району та
фінансово-господарської діяльності в
Управлінні Державної казначейської
служби України у Миколаївському районі
Миколаївської області за період з
01.01.2011 року по 31.01.2014 р., від 25.04.2014 року,
встановлено, що Управлінням проведено
5 інвентаризацій грошових коштів,
грошових документів , цінностей та
бланків суворої звітності : станом на
01.11.2011 р. на підставі наказу № 29 від
24.10.2011 р., 01.12.2011 року на підставі наказу
№ 33 від 30.11.2011 р., 01.10.2012 р. на підставі
наказу № 53 від 27.09.2012 р., 01.11.2012 р. на
підставі наказу № 56 від 31.10.2012р., 01.11.2013
р. на підставі наказу № 41 від 31.10.2013 р.

Однак, п.п.11 п.1.5 Інструкції з
інвентаризації основних засобів ,
нематеріальних
активів,товарно-матеріальних
цінностей , грошових коштів і
документів , розрахунків та інших
статей балансу, затвердженої наказом
Головного Управління державного
казначейства України від 30.10.1998 № 90 .
визначено, що установи зобов’язані
проводити інвентаризацію не менше
одного разу на квартал.

Також, п.1.9 р.1 вказаної Інструкції
передбачено, що проведення
інвентаризації є обов’язковим перед
складанням річної бухгалтерської
звітності та при зміні матеріально
відповідальних осіб ( на день
прийняття-передання справ ).

Відповідно доч.2 ст.8 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», питання
організації бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника або уповноваженого
органу ( посадової особи ) відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Частина 2 ст.10 вищевказаного закону,
встановлено, що об*єкти та
періодичність проведення
інвентаризації визначаються
керівником підприємства, окрім
випадків, коли її проведення є
обов*язковим, згідно з законодавством.

Враховуючи вище викладене, суд вважає,
що посилання позивача на наявність
наказу № 9 від 27.12.2011 року, підписаного
нею, «Про облікову політику» не
заслуговують уваги, як такого, що не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний
склад адміністративного
правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 1642
КУпАП.

Належних та допустимих доказів
відповідно до ст. 70 КАС України, які б
підтверджували твердження позивача,
викладені в позові та доводили б
незаконність та необґрунтованість
оскаржуваної постанови, суду не надано.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може
бути підданий заходу впливу в зв’язку
з адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом. Провадження в
справах про адміністративне
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те
органами і посадовими особами заходів
адміністративного впливу проводиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності до закону.

Згідно ч.2 ст.255 КУпАП у справах про
адміністративні правопорушення ,
розгляд яких віднесено до відання
органів, зазначених ст. ст.222-244-19,
протоколи про адміністративні
правопорушення мають право складати
уповноважені на те посадові особи цих
органів.

Відповідно до ст. 234-1, органи
державного фінансового контролю
розглядають справи про
адміністративні правопорушення ,
пов’язані з порушенням законодавства
з фінансових питань ( стаття 164-2 ),
порушенням порядку припинення
юридичної особи ( частина третя-шоста
ст. 166-6 ).

При цьому, Положенням про Державну
фінансову інспекцію України ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06.08.2014 року № 310
визначено , що Державна фінансова
інспекція забезпечує реалізацію
державної політики у сфері державного
фінансового контролю.

Згідно ст.33 КУпАП, стягнення за
адміністративне правопорушення
накладається у межах , встановлених
цим кодексом. При цьому враховується
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника,ступінь вини, майновий
стан, обставини, що пом’якшують і
обтяжують відповідальність.

Вказане свідчить про відповідність
накладеного стягнення закону.

Згідно ст.38 КУпАП, днем виявлення
порушення є акт результатів перевірки
фінансово-господарської діяльності
Миколаївської районної ради,
складений 25 квітня 2014 року.

За такого, посилання позивача на
порушення строків притягнення до
адміністративної відповідальності не
відповідають вимогам закону.

У відповідності до вимог ст.9 КУпАП,
адміністративним правопорушенням
визнається протиправна, винна ( умисна
або необережна ) дія чи бездіяльність ,
і за яку законом передбачена
адміністративна відповідальність.

Враховуючи вище викладене, вимоги ст. 69
КАС України, суд вважає, що склад
правопорушення, за яке настає
відповідальність в порядку ст. 164-2
КУпАП, відповідачем - доказаний.

Протокол про адміністративне
правопорушення ( в розумінні вимог ст.
251 КУпАП) є одним із доказів наявності
складу правопорушення. Зміст протоколу
відповідає вимогам ст. 256
КУпАП.

На підставі вищезазначеного, суд
вважає, що адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 158-163 КАС України,суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державної фінансової інспекції в
Миколаївській області про скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення –
залишити без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Суддя

Н.П. Черенкова