Справа № 2а-6140/11
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2013-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-6140/11
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Коротких А. Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2013 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3 та
управління Пенсійного фонду України у
Бородянському районі Київської
області на постанову Бородянського
районного суду Київської області від 23
серпня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України у
Бородянському районі Київської
області про перерахунок песнії,-

В С Т А Н
О В И В :

Постановою Бородянського районного
суду Київської області від 23 серпня 2011
року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
внести виправлення в постанову суду
першої інстанції з правильним
визначенням процентного відношення
мінімальної пенсії за віком в частині
нарахування додаткової пенсії
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-XII. В свою чергу,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
відмовити у задоволенні позову. Свої
вимоги апелянти аргументують тим, що
судом першої інстанції були неповно
з'ясовані всі обставини, що мали
суттєве значення для вирішення справи
та допущені порушення норм
матеріального права.

У зв'язку з поданням апеляційних скарг
на рішення суду першої інстанції, яке
відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнято у порядку скороченого
провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст.
183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційних скаргах доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга позивача підлягає
частковому задоволенню, а апеляційна
скарга відповідача не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач відноситься до
категорії громадян на яких поширюється
дія ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» (далі по
тексту - Закон), вона має право на
одержання щомісячного підвищення
пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Згідно з ст. 6 Закону, дітям війни пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України «Про державний бюджет України»
на відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
Закону відповідачем не здійснено, у
зв'язку з чим вона звернулася до суду за
захистом своїх прав.

Всупереч ст. 6 Закону позивачу
щомісячне підвищення до пенсії
виплачувалась відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про соціальний захист дітей війни»
має вищу юридичну силу в порівняні з
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530. Отже відповідач
неправомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі,
ніж це передбачено ст. 6 зазначеного
Закону.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про правомірність доводів
суду першої інстанції про наявність у
позивача права на перерахунок доплати
до пенсії в розмірі, передбаченому
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни».

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є непрацюючим пенсіонером,
який проживає на території
радіоактивного забруднення внаслідок
аварії на ЧАЕС (зона посиленого
радіоекологічного контролю) та особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 2 категорії.
Внаслідок вказаних обставин, позивач
має право отримання доплати до пенсії у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-XII та на
додаткову пенсію у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, які
передбачені ст. 51 Закону.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058,
згідно якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України «Про державний бюджет України»
на відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати та додаткової пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до положень ст. ст. 39, 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відповідачем не здійснено,
у зв'язку з чим вона звернувся до суду
за захистом своїх прав.

Всупереч ст. ст. ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
щомісячне підвищення до пенсії
виплачувалась відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має вищу
юридичну силу в порівняні з постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530. Отже відповідач неправомірно
виплачував щомісячне підвищення до
пенсії в меншому розмірі, ніж це
передбачено ст. ст. 39,51 зазначеного
Закону.

Між тим, при ухваленні рішення, судом
першої інстанції було невірно
зазначено розмір процентного
відношення виплати додаткової пенсії
відповідно до положень ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 2 категорії, то вона має
право на додаткову пенсію у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, яка
передбачена ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не 15 %
мінімальної пенсії за віком, як це
зазначає суд першої інстанції.

Також колегія суддів звертає увагу на
те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС
України суд може з власної ініціативи
або за заявою особи, що брала участь у
справі, чи іншої заінтересованої особи
виправити допущені в судовому рішенні
цього суду описки, очевидні
арифметичні помилки незалежно від
того, набрало судове рішення законної
сили чи ні.

Судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови було неповно
з`ясовано обставини справи та порушено
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія
суддів, у відповідності до ч.2 ст. 205 КАС
України, приходить до висновку, що
постанову суду першої інстанції
необхідно скасувати та ухвалити нову
постанову, якою позов задовольнити.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Бородянському районі Київської
області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Постанову Бородянського районного
суду Київської області від 23 серпня 2011
року в частині перерахунку та виплати
ОСОБА_3 додаткової пенсії відповідно до
ст. 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-XII» скасувати та винести в цій
частині нову постанову.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Бородянському районі
Київської області провести
перерахунок і виплату ОСОБА_3
додаткової пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-XII» з 01 серпня 2010
року, з урахуванням фактично
виплачених коштів за цей період.

В решті постанову Бородянського
районного суду Київської області від 23
серпня 2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили у
порядку, визначеному ст. 254 КАС України
та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя

Коротких А. Ю.

Судді:

Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.