Справа № 9101/12439/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2011 р. справа № 2а-1665/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого
судді: Сафронової
С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши в письмовому провадженні в
місті Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Солонянському районі
Дніпропетровської області на
постанову Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від 15
грудня 2011 року по справі № 2а-1665/10 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Солонянському районі
Дніпропетровської області про
визнання протиправними дій та
зобов’язання здійснити перерахунок і
виплати пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Солонянському районі
Дніпропетровської області (далі -
відповідач), в якому просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
виплати пенсії у розмірі меншому, ніж
передбачено ст.ст. 50,54, Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян , які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»та
зобов’язати відповідача здійснити
перерахунок та виплатити основну
пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткову пенсію у
розмірі не нижче 50 % мінімальної пенсії
за віком , починаючи з 22.05.2008 року ,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, визначеної залежно від
розміру прожиткового мінімуму для осіб
, які втратили працездатність
відповідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування»

Постановою Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від 15
грудня 2011 року визнано дії відповідача
протиправними, зобов’язано здійснити
перерахунок та виплатити позивачу
основної пенсії згідно ч.4 статті 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян , які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»у розмірі не нижче 6
мінімальних пенсій за віком,
встановленої в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб , які втратили
працездатність, на момент виплати, та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров’ю , у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії, визначеної залежно
від розміру прожиткового мінімуму для
осіб , які втратили працездатність
відповідно до ст. 28 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування» , з 22 травня 2010
року по 21 листопада 2010 року включно з
урахуванням вже проведених виплат, у
решті позовних вимог судом відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій просив,
скасувати рішення суду першої
інстанції та відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
неправильне застосуванням судом норм
матеріального права.

Дослідивши доводи апеляційної скарги
за матеріалами справи та перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
діючи у відповідності до вимог статті
195 КАС України, визнала за можливе вийти
за межі доводів апеляційної скарги у
зв’язку з встановленням під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
частини вимог позивача.

Згідно посвідчень, ОСОБА_1 є
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалідом 3
групи, що підтверджується довідкою
МСЕК, посвідченням. Інвалідність
пов’язана з ліквідацією аварії на
ЧАЕС.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»(в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
розмір пенсії для інвалідів 3 групи
щодо яких встановлений зв’язок з
Чорнобильською катастрофою не міг бути
нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини 1 статті 46
Конституції України, громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх в разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Таким законом стосовно реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи на охорону життя, здоров’я
і соціального захисту є Закон України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Отже,
виходячи, саме, з цього закону слід
визначати розмір пенсії особам,
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Застосування Управлінням
Пенсійного фонду Постанов Кабінету
Міністрів України при наявності
спеціального закону є протиправним.

Відповідач помилково вважає
неможливим застосування мінімального
розміру пенсії, визначеного відповідно
до статті 28 Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування». Наявність такої
норми за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії,
встановленого законом, не є приводом
для відмови в реалізації позивачем
конституційних гарантій права на
отримання пенсії в розмірі,
встановленому законом.

Виходячи з положень частини 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування», мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Відповідно до
частини 1 статті 2 Закону України «Про
прожитковий мінімум», прожитковий
мінімум застосовується для
встановлення розмірів мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»особам,
віднесеним до категорії 1 і які
визнані інвалідами 3 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров’ю.

Крім того, відповідно до частини 3
статті 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Правильними є висновки суду першої
інстанції в частині визнання за
можливе застосування вищенаведеного
порядку обчислення позивачці
державної та додаткової пенсій, тобто
їх розрахунку виходячи із положень
статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ, за той
період часу, коли дія цих норм не була
змінена.

Разом з тим, колегія суддів не вважає за
можливе залишити судове рішення в силі,
оскільки суд першої інстанції не
звернув належної уваги на встановлену
під час розгляду справи протиправність
дій та бездіяльності відповідача
стосовно нарахування пенсії позивачу
та безпідставно не скористався
визначеними статтею 11 КАСУ
повноваженнями адміністративного суду
вийти за межі позову задля повного
захисту прав позивачки.

При цьому, колегія суддів виходить з
того, що на спірні у цій справі
правовідносини, не розповсюджується
правило, за яким судова постанова не
може стосуватися дій, які ще не
розпочалися, оскільки існують усі
юридичні умови для їх вчинення
відповідачем.

Так, предметом позову у цій справі є
протиправні дії та бездіяльність
суб’єкта владних повноважень, які
пов’язані з щомісячними пенсійними
виплатами позивачу, як особі зі
статусом, який постраждав внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1-ї
категорії та інваліду 3 групи по
захворюванню внаслідок Чорнобильської
катастрофи, встановленої з 07 вересня 2006
року та безстроково

На момент розгляду даної справи
відносини між позивачем та
відповідачем ще не завершилися, і
відповідач у цій справі продовжує до
теперішнього часу виплачувати
позивачці державну і додаткову пенсії
у розмірі меншому ніж це визначено
статтею 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»для
інвалідів 3 групи.

До теперішнього часу позивач не
позбавлений правового статусу
«постраждалої від аварії на ЧАЕС 1
категорії»і має 3 групу інвалідності.
Тобто не змінилися обставини з
урахуванням яких позивачу призначена,
нараховується та виплачується пенсія,
а на законодавчому рівні не вносилося
змін до ст.ст.50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щодо
розміру пенсії.

Наведене свідчить про відсутність
підстав для визначення кінцевої дати,
до якої відповідач повинен
нараховувати позивачу державну та
додаткову пенсію, що виходячи з
положень ч.2 ст.19 Конституції України
та ст.11 КАСУ, колегія суддів визнає за
можливе вийти за межі позову, та не
визначати в судовому рішенні кінцеву
дату виплати позивачу державну і
додаткову пенсії як інваліду 3 групи у
розмірах, визначених відповідно до
статей 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне постанову
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення у цій справі.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205,
ст.207 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Солонянському районі
Дніпропетровської області
–задовольнити частково, постанову
Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 15 грудня
2011 року по справі № 2а-1665/10 - скасувати.

Визнати протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Солонянському районі
Дніпропетровської області щодо
відмови ОСОБА_1 у перерахунку та
виплаті державної й додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров’ю у розмірі
передбаченому ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»з 22.05.2010
року по 21.11.2010 року , з урахуванням
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
відповідно до Закону України про
державний бюджет на відповідний рік та
відрахуванням раніше отриманих сум
пенсії.

Зобов’язати Управління Пенсійного
фонду України в Солонянському районі
Дніпропетровської області здійснити
нарахування ОСОБА_1 та виплату
недоотриманих ним починаючи з 22.05.2010
року сум державної та додаткової
щомісячної пенсії, розрахованих
відповідно до ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що складає
50% мінімальної пенсії за віком, та
відповідно до ч.4 ст.54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що складає
для інваліда 3 групи не нижче ніж 6
мінімальних пенсій за віком, а також з
урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
законодавчо визначеного розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого на час виплати і ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та з відрахуванням
раніше виплачених ОСОБА_1 сум пенсії.

У задоволені іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 –відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
КАС України.

Головуючий:
С
.В. Сафронова

Суддя:

В.Ю. Поплавський

Суддя:

Д.В. Чепурнов