Справа № 1570/6506/2012
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1570/6506/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом приватного акціонерного
товариства страхової компанії
«Теком-Життя» до Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В
И В:

Приватне акціонерне товариство
страхова компанія «Теком-Життя»
(надалі по тексту - позивач або ПрАТ СК
«Теком Життя») звернулося до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області (надалі по тексту
відповідач), в якому просило скасувати
податкове повідомлення-рішення від
10.08.2012 року № .

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 29.01.2013 року
у справі № 1570/6506/2012, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2013 року,
позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 13.10.2014 року постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 29.01.2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 13.11.2013 року у справі № 1570/6506/2012,
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

10 листопада 2014 року вказана справа
надійшла до Одеського окружного
адміністративного суду за вхідним
номером № 27685/14 та відповідно до
автоматичного розподілу справ справу
передано судді Стефанову С.О.

Ухвалою суду від 11 листопада 2014 року
суддею Стефановим С.О. прийнято до
свого провадження адміністративну
справу за позовом приватного
акціонерного товариства страхової
компанії «Теком-Життя» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивач посилається на
протиправність оскарженого
податкового повідомлення-рішення з
огляду на безпідставність
донарахування позивачу податку з
доходів фізичних осіб, враховуючи те,
що договори страхування, що були
укладені з особами, визначеними в акті
перевірки, не є довгостроковими
договорами страхування в розумінні п.
1.37 ст.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», а
отже виплати за ними не включаються до
складу загального місячного
оподатковуваного доходу згідно
приписів п.4.2.5 ст.4 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», та за
цими угодами не настав страховий
випадок у вигляді нещасного випадку,
хвороби або смерті застрахованої
особи. Законом України «Про податок з
доходів фізичних осіб» не передбачено
оподаткування страхових виплат зі
індивідуальними договорами
страхування життя, які не є
довгостроковими, по яким настав
страховий випадок - дожиття.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві
та поясненнях на заперечення.

Представник відповідача у судовому
засіданні з адміністративним позовом
не погодився, вважає його таким, що не
підлягає задоволенню, посилаючись на
правомірність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення, у
зв'язку з встановленням порушення
позивачем п.1.15 ст.1, пп.4.2.12 п.4.2 ст.4 пп.8.1.1,
пп.8.1.2 п.8.1 ст.8, ст.16 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
внаслідок неутримання та
неперерахування до бюджету податку з
доходів фізичних осіб у загальній сумі
24 540,96грн. за квітень-травень 2010 року при
виплаті страхових виплат.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, а
також дослідивши обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги,
перевіривши їх доказами, судом
встановлені наступні факти та
обставини.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України, документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Судом встановлено, що у період з 06.07.2012
року по 11.07.2012 року на підставі
направлення від 03.07.2012 року №001568/1603 ДПІ
у Приморському районі м. Одеси Одеської
області ДПС керуючись п.п.78.1.1, 78.1.4, 78.1.13
п.78.1 ст.78 ПК України та відповідно до
наказу ДПІ у Приморському районі м.
Одеси Одеської області ДПС від 03.07.2012
року №1314 проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ПрАТ СК
«Теком-Життя» з питання дотримання
вимог податкового законодавства ПрАТ
СК «Теком-Життя» при укладенні угод та
здійсненні взаєморозрахунків з ФОП
(громадянами) ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 за період з 01.01.2009 року по 31.12.2011
року (надалі ПрАТ, ДПІ).

За результатами вказаної перевірки ДПІ
у Приморському районі м. Одеси
складений акт від 25.07.2012 року
№4137/17-02/32509024/19 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки з питання дотримання вимог
податкового законодавства ПРАТ СК
«Теком-Життя», при укладенні угод та
здійсненні взаєморозрахунків з ФОП
(громадянами) ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 за період з 01.01.2009 року по 31.12.2011
року» (а.с. 10-18 том 1).

У висновках акту зазначено, що
перевіркою встановлено, зокрема,
порушення позивачем: п.1.15 ст.1, пп.4.2.12
п.4.2 ст.4 пп.8.1.1, пп.8.1.2 п.8.1 ст.8, ст.16 Закону
України від 22.05.2005 року №889 «Про податок
з доходів фізичних осіб» ПрАТ СК
«Теком-Життя», в результаті чого не
утримано та не перераховано до бюджету
податок з доходів фізичних осіб при
виплаті страхових відшкодувань у
загальній сумі 24 540,96 грн., у тому числі
по періодах: у квітні 2010 року - у сумі
16622,26 грн.; у травні 2010 року - у сумі 7918,69
грн.

31.07.2012 року ПрАТ СК «Теком-Життя» подало
заперечення на акт від 25.07.2012 року, за
результатом розгляду яких 07.08.2012 року
ДПІ у Приморського районі м. Одеси
прийняла висновок №2953/10/17-239 про
результати розгляду заперечення
(зауваження), яким акт перевірки
залишено без змін, заперечення без
задоволення.

На підставі акту перевірки від 25.07.2012р.
ДПІ прийняте податкове
повідомлення-рішення від 10.08.2012 року
№ про нарахування грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб на суму 24540,96 грн. та
штрафних (фінансових) санкцій з цього
податку на суму 6135,94 грн., всього - 30726,90
грн., у зв'язку з порушенням позивачем
п.1.15 ст.1, пп.4.2.12 п.4.2 ст.4 пп.8.1.1, пп.8.1.2 п.8.1
ст.8, ст.16 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» (а.с. 23 том 1).

Не погодившись з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його в адміністративному
порядку. Рішенням ДПС в Одеській
області від 18.10.2012 року №28289/10/10-2007
залишено без змін податкове
повідомлення - рішення від 10.08.2012 року
№, а первинну скаргу ПрАТ СК
«Теком-Життя» - без задоволення.

Посилаючись на протиправність
вказаного податкового
повідомлення-рішення, позивач оскаржив
його до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ПрАТ
СК «Теком-Життя» було укладено
договори (поліси) добровільного
страхування життя з фізичними особами:
ОСОБА_2, договір добровільного
страхування життя № 00071-ІС від 29.04.2009
року, період страхування 01.05.2005 року -
01.05.2010 року; ОСОБА_3, договір
добровільного страхування життя
№30069-ІС від 01.04.2005 року, період
страхування 01.04.2005 року - 01.04.2010 року;
ОСОБА_4, договір добровільного
страхування життя №00068-ІС від 01.04.2005
року, період страхування 01.04.2005 року -
01.04.2010 року.

Згідно вказаних договорів (полісів)
добровільного страхування життя
№00069-ІС, №00068-ІС, №00071-Ю, укладених із
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, Страховик (ПрАТ
СК «Теком-Життя») бере на себе
зобов'язання у разі настання страхових
випадків, передбачених цими
договорами, здійснити страхові виплати
Страхувальнику, Вигодонабувачу або
спадкоємцю Страхувальника на умовах,
передбачених договором, а
Страхувальник зобов'язується
сплачувати своєчасно і в повному
обсязі страхові платежі і виконувати
інші умови договору.

Згідно п.5.2 договору (полісу)
добровільного страхування життя,
укладеного із ОСОБА_3, страхова сума по
кожному страховому випадку складає
5817,87 доларів США; укладеному із ОСОБА_2 -
5602,22 доларів США; укладеному із ОСОБА_4 -
5864,44 доларів США.

У відповідності до п.5.3 цих договорів,
страхові суми по кожному страховому
випадку один раз на календарний рік
збільшуються на суми (бонуси), які
визначаються страховиком за
результатами отриманого протягом
цього року інвестиційного доходу від
розміщення коштів резервів із
страхування життя, за вирахуванням
витрат Страховика на ведення справи та
обов'язкового відрахування в
математичні резерви частки
інвестиційного доходу, що відповідає
розміру інвестиційного доходу, який
застосовується для розрахунку
страхового тарифу за цим договором.

Пункт 5.1 вказаних договорів
добровільного страхування життя
передбачає, що розрахунки між
сторонами договору проводяться в
грошовій одиниці України, гривні, по
курсу НБУ на дату здійснення платежу.

Відповідно до п.5.9 цих договорів
розміри щомісячного страхового внеску
складали 100 доларів США.

Таким чином, відповідно до ст.9 Закону
України «Про страхування» та умов
договорів (полісу) добровільного
страхування життя, укладених із ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_4., грошові зобов'язання
сторін були визначені у вільно
конвертованій валюті - доларах США та
сплата страхових платежів
здійснювались в гривні, по курсу НБУ на
дату здійснення платежу.

Так, Страхувальниками були внесені
наступні страхові платежі: ОСОБА_3
згідно договору добровільного
страхування життя №00069-ІС від 01.04.2005
року було сплачено 6000,00 доларів США, що
еквівалентно 34691,51 грн. по курсу НБУ на
дату сплати платежів; ОСОБА_2 згідно
договору добровільного страхування
життя №00071-1С від 29.04.2005 року було
сплачено 6000,00 доларів США, що
еквівалентно 34962,09 грн. по курсу НБУ на
дату сплати платежів; ОСОБА_4 за
договором добровільного страхування
життя № 00068-ІС від 01.04.2005 року було
сплачено 6000,00 доларів США, що
еквівалентно 34691,51 грн. по курсу НБУ на
дату сплати платежів.

У зв'язку із настанням страхового
випадку - дожиття страхувальника до
закінчення строку дії договору,
передбаченого п.3.1.2 договорів,
позивачем бути виплачені вказаним
фізичним особам страхові виплати, про
що складено відповідні акти про
настання страхового випадку, а саме:
ОСОБА_2 відповідно до акту про настання
страхового випадку №1-00071-ІС від 05.05.2010
року виплачено страхове відшкодування
у сумі 52791,33 грн.; ОСОБА_3 відповідно до
акту про настання страхового випадку
№1-00069-ІС від 01.04.2010 року виплачено
страхове відшкодування у сумі 55184,15грн.;
ОСОБА_4 відповідно до акту про настання
страхового випадку №1-00068-ІС від 01.04.2010
року виплачено страхове відшкодування
у сумі 55630,96 грн. Як зазначено у даних
актах про настання страхового випадку,
згідно умов договорів страхування,
розрахунки між сторонами проводяться в
грошовій одиниці України, гривні, по
курсу НБУ на дату здійснення платежу.
Вказані обставини підтверджується
копіями прибуткових касових ордерів та
копіями реєстрів платежів
страхувальників згідно бази даних
бухгалтерського обліку (а.с. 5-72 том 2).

При здійсненні виплат страхових
відшкодувань вищезазначеним
громадянам, ПрАТ «Теком-Життя» не
утримувався та не перераховувався
податок з доходів фізичних осіб до
бюджету, що не заперечується позивачем,
у зв'язку з чим відповідачем було
зроблено висновок про порушення
позивачем п.1.15 ст.1, пп.4.2.12 п.4.2 ст.4,
пп.8.1.1, пп.8.1.2 п.8.1 ст.8, ст.16 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб».

Відповідно до ст.4 Закону України «Про
страхування» добровільне страхування -
це страхування, яке здійснюється на
основі договору між страхувальником і
страховиком. Загальні умови і порядок
здійснення добровільного страхування
визначаються правилами страхування, що
встановлюються страховиком самостійно
відповідно до вимог цього Закону.
Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства. Страхування життя - це
вид особистого страхування, який
передбачає обов'язок страховика
здійснити страхову виплату згідно з
договором страхування у разі смерті
застрахованої особи, а також, якщо це
передбачено договором страхування, у
разі дожиття застрахованої особи до
закінчення строку дії договору
страхування та (або) досягнення
застрахованою особою визначеного
договором віку. Умови договору
страхування життя можуть також
передбачати обов'язок страховика
здійснити страхову виплату у разі
нещасного випадку, що стався із
застрахованою особою, та (або) хвороби
застрахованої особи.

Згідно ст.9 Закону України «Про
страхування» страхова виплата -
грошова сума, яка виплачується
страховиком відповідно до умов
договору страхування при настанні
страхового випадку. Страхові виплати
за договором страхування життя
здійснюються в розмірі страхової суми
(її частини) та (або) у вигляді
регулярних, послідовних виплат
обумовлених у договорі страхування сум
(ануїтету).

Відповідно до п.п.1.2, 1.6, 1.15 ст.1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2005 року №889 дохід
- сума будь-яких коштів, вартість
матеріального і нематеріального майна,
інших активів, що мають вартість, у тому
числі цінних паперів або деривативів,
одержаних платником податку у
власність або нарахованих на його
користь, чи набутих незаконним шляхом у
випадках, визначених підпунктом 4.2.16
пункту 4.2 статті 4 цього Закону,
протягом відповідного звітного
податкового періоду з різних джерел як
на території України, так і за її
межами. Загальний місячний
оподатковуваний дохід дорівнює сумі
оподатковуваних доходів, виплачених
(нарахованих) протягом такого звітного
податкового місяця. Податковий агент -
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ) або
фізична особа чи представництво
нерезидента - юридичної особи, які
незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Згідно з підпунктами 8.1.1 та 8.1.2
вказаного Закону податковий агент,
який нараховує (виплачує)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, утримує податок від
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену у відповідних пунктах статті
7 цього Закону. Податок підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету під час
виплати оподатковуваного доходу
єдиним платіжним документом.

Підпунктом 4.2.5 п.4.2 ст.4 Закону №889
передбачено, що до складу загального
місячного оподатковуваного доходу
включаються сума страхових виплат,
страхових відшкодувань, викупних сум
або пенсійних виплат, що сплачуються
платнику податку за договорами
довгострокового страхування життя та
недержавного пенсійного забезпечення,
за договорами пенсійного вкладу, у
випадках та розмірах, визначених
підпунктом 9.8.2 пункту 9.8 статті 9 цього
Закону.

Підпунктом 9.8.2 п.9.8 ст.9 вказаного Закону
встановлені особливості оподаткування
доходів, отриманих за договорами
довгострокового страхування життя,
недержавного пенсійного забезпечення
та пенсійних вкладів. Згідно вказаної
норми податковий агент утримує та
сплачує (перераховує) до бюджету
податок за ставкою, визначеною у пункті
7.1 статті 7 цього Закону, від: а) 60
відсотків суми: одноразової страхової
виплати за договором довгострокового
страхування життя при досягненні
застрахованою особою певного віку,
обумовленого у такому страховому
договорі, чи при її дожитті до
закінчення строку такого договору;
виплат пенсії на визначений строк, що
проводиться з недержавного пенсійного
фонду учаснику фонду в порядку та
строки, що визначені законодавством; б)
60 відсотків сум: регулярних та
послідовних виплат (ануїтетів) за
договором довгострокового страхування
життя, пенсійних виплат за договором
пенсійного вкладу, виплат довічної
пенсії (довічні ануїтети), крім
випадків, визначених у підпункті "а"
підпункту 9.8.3 цього пункту; в) викупної
суми при достроковому розірванні
страхувальником договору
довгострокового страхування життя; г)
суми коштів, з яких не було утримано
(сплачено) податок та які виплачуються
вкладнику з його пенсійного вкладу у
зв'язку з достроковим розірванням
договору пенсійного вкладу; ґ) суми
одноразових пенсійних виплат учаснику
недержавного пенсійного фонду, за
винятком одноразових виплат,
передбачених у підпункті "в" підпункту
9.8.3 цього пункту.

Відповідно до п.1.37 ст.1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», чинного на момент
проведення страхових виплат, договір
довгострокового страхування життя -
договір страхування життя строком на 10
років і більше, який містить умову
сплати страхових внесків (платежів,
премій) протягом не менш як 5 років та
передбачає страхову виплату, якщо
застрахована особа дожила до
закінчення строку дії договору
страхування чи події, передбаченої у
договорі страхування, або досягла віку,
визначеного договором. Такий договір
не може передбачати часткових виплат
протягом перших 10 років його дії, крім
тих, що провадяться у разі настання
страхових випадків, пов'язаних із
смертю застрахованої особи або
нещасним випадком чи хворобою
застрахованої особи, що призвели до
встановлення застрахованій особі
інвалідності I групи, при цьому
страхова виплата провадиться
незалежно від терміну сплати страхових
внесків (платежів, премій).

Так, судом встановлено, що позивачем
укладено договори добровільного
страхування життя з фізичними особами
терміном на 5 років: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

Відповідно до умов вказаних договорів
були складені акти про настання
страхового випадку - дожиття
страхувальника до закінчення строку
дії договору, відповідно до яких
позивачем здійснено виплату фізичним
особам: ОСОБА_2 виплачено страхове
відшкодування у сумі 52 791, 33 грн., ОСОБА_3
- 55 184,15 грн., ОСОБА_4 - 55 630, 96 грн.

Виплати страхових відшкодувань
вказаним особам були нараховані
(виплачені) згідно договорів
добровільного страхування життя, у
зв'язку з настанням страхового випадку
- дожиття застрахованої особи до кінця
дії договору.

При здійсненні виплат страхових
відшкодувань ПрАТ СК «Теком-Життя» не
утримувало та не перераховувало
податок з доходів фізичних осіб до
бюджету.

Відповідно до п.п.4.3.32. п.4.3 ст.4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включаються такі доходи (що
не підлягають відображенню в його
річній податковій декларації): сума
страхової виплати, страхового
відшкодування або викупна сума,
отримувана платником податку за
договором страхування від
страховика-резидента, іншого ніж
довгострокове страхування життя або
недержавне пенсійне забезпечення, при
виконанні таких умов: а) при
страхуванні життя або здоров'я
платника податку факт нанесення шкоди
страхувальнику має бути належним чином
підтверджений. Якщо страхувальник
помирає, сума страхової виплати
оподатковується у складі спадщини
згідно з пунктом 13.2 статті 13 цього
Закону; б) при страхуванні майна сума
страхового відшкодування не може
перевищувати вартість застрахованого
майна, розраховану за звичайними
цінами на дату укладення страхового
договору, збільшену на суму сплачених
страхових внесків (премій), та має бути
спрямована на ремонт, відновлення
застрахованої власності або її
заміщення у порядку та строки,
визначені статтею 15 цього Закону; в) при
страхуванні цивільної
відповідальності сума страхового
відшкодування не може перевищувати
розмір шкоди, фактично завданої
вигодонабувачу (бенефіціару), яка
оцінюється за звичайними цінами на
дату такої страхової виплати.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включається сума страхового
відшкодування, отримувана платником
податку за договором страхування,
іншого ніж довгострокове страхування
життя, при виконанні такої умови, як при
страхуванні життя або здоров'я
платника податку факт нанесення шкоди
страхувальнику має бути належним чином
підтверджений.

В даному випадку страхове
відшкодування виплачене за договором
страхування при настанні страхового
випадку - дожиття застрахованої особи
до кінця дії договору.

Таким чином, є підстави вважати, що
виплати страхових відшкодувань за цими
договорами повинні включатися до
загального місячного оподатковуваного
доходу та податок з доходів фізичних
осіб з цим сум повинен утримуватися та
переховуватися до бюджету.

Відповідно до п. 7.1 ст. 7 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
ставка податку становить 15 відсотків
від об'єкта оподаткування, крім
випадків, визначених у пунктах 7.2 - 7.4
цієї статті.

Відповідно до ст. 9, ст. 10 Закону України
«Про страхування» страхова виплата -
грошова сума, яка виплачується
страховиком відповідно до умов
договору страхування при настанні
страхового випадку. Страховий платіж
(страховий внесок, страхова премія) -
плата за страхування, яку
страхувальник зобов'язаний внести
страховику згідно з договором
страхування.

На підставі аналізу даних норм, суд
дійшов висновку, що сума податку з
доходів фізичних осіб від виплат
згідно договору страхування має бути
розрахована як різниця між сумою
страхового платежу та сумою
нарахованих виплат.

Досліджуючи питання щодо правильності
обчислення суми податку з доходів
фізичних осіб від виплат позивача
згідно вищезазначених договорів
страхування, суд дійшов висновку, що
відповідачем невірно обчислено суму
вказаного податку, яка підлягає до
сплати позивачем у доход державного
бюджету, а саме: з матеріалів справи
вбачається, що податковим органом
розраховано суму податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 15 відсотків від
суми нарахованого доходу у розмірі:
ОСОБА_2 - 7 918,69 грн. від суми страхового
відшкодування 52 791,33 грн., ОСОБА_3 - 8 277,62
грн. від суми страхового відшкодування
55 184,15 грн., ОСОБА_4 - 8 344,64 грн. від суми
страхового відшкодування 55 630,96 грн., що
є невірним та суперечить
вищевикладеним вимогам діючого на
момент виникнення спірних
правовідносин законодавства.

Про обґрунтованість зазначеного
висновку суду щодо невірного
обчислення відповідачем сум податку з
доходів фізичних осіб від виплат ПрАТ
СК «Теком-Життя» згідно вищезазначених
договорів страхування свідчить також
той факт, що на вимогу суду надати
розрахунок суми вказаного податку,
представник відповідача зазначив, що
перевіряючими в ході проведення
перевірки позивача взагалі не було
встановлено та не відображено у акті
перевірки суми страхових платежів, які
були внесені страхувальниками (ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4.) згідно вищезазначених
договорів страхування, а тому надати
відповідний розрахунок не уявляється
можливим.

Наведене свідчить про неправомірність
нарахування позивачу грошового
зобов'язання зі сплати податку на
доходи фізичних осіб у розмірі 24 540,96
грн. та штрафних (фінансових) санкцій з
цього податку на суму 6135,94 грн., всього -
30726,90 грн. згідно податкового
повідомлення-рішення від 10.08.2012 року №
.

Вирішуючи питання про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог, суд виходив з того, що відповідно
до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином на підставі
вищевикладеного, суд дійшов висновку,
що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від
10.08.2012 року винесено відповідачем
необґрунтовано, без урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії), а тому
підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н
О В И В:

Адміністративний позов приватного
акціонерного товариства страхової
компанії «Теком-Життя» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
від 10.08.2012 року № .

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 05 грудня 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов

Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби від 10.08.2012 року №
.