Справа № 2а-302/10/1070
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-302/10/1070
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Петрика І.Й.,
Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у м. Славутичі
Київської області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2011
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України у м. Славутичі
Київської області до Первинної
профспілкової організації
Чорнобильської АЕС про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату пільгових
пенсій, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2009 року Управління Пенсійного
фонду України у м. Славутичі Київської
області звернулося до Київського
окружного адміністративного суду із
позовом до Первинної профспілкової
організації Чорнобильської АЕС в якому
просило стягнути з відповідача
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за Списком №
1 в загальному розмірі 201 911,17 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Первинна профспілкова організація
Чорнобильської АЕС (ідентифікаційний
код 25302972, місцезнаходження: 07100,
Київська область, м. Славутич, проспект
Дружби Народів, буд. 7, кв. 126)
зареєстрована як юридична особа 31.03.2000
(копія свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи серії А00 №
652799 (а.с.15).

Як платник страхових внесків,
відповідач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
м. Славутичі Київської області, а отже є
страхувальником у розумінні положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Позивачем на підставі розрахунків
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пункту «а» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (крім
працівників, безпосередньо зайнятих
повний робочий день на підземних
роботах з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників),
визначено розмір витрат, які
підлягають відшкодуванню позивачем за
період вересень 2008 року - травень 2009
року в загальному розмірі 201 911,17 грн.

До вказаних розрахунків включено осіб:
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, умовами
призначення пільгових пенсій яких є
робота за списком № 1.

На час розгляду справи, суму
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за списком № 1,
відповідачем сплачено не було, у
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
з вищевказаним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Пунктом «а» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»,
встановлено, зокрема, що на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначались
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Крім того, правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначаються
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - це консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», передбачено, що пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи, визначено,
зокрема підпунктами «б»-«з» частини
першої статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №
1788-XII.

Проте, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підпунктом 1 пункту
2 розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», передбачено, що вказаним
особам пенсії призначаються за нормами
цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
«Про пенсійне забезпечення» (статті 27
та 28). При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції, Пенсійний фонд
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, які надсилає
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій, визначає
розмір сум до відшкодування на
поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції, щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Згідно з п. 1 ст. 1 та п. 1 ст. 2 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування», для
суб'єктів підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднань, бюджетних, громадських та
інших установ та організацій, об'єднань
громадян та інших юридичних осіб, а
також фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «б»- «з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи, що положення абз. 4 п. 2
прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», є спеціальними
щодо абз. 3 п. 2 прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», колегія суддів дійшла
висновку про наявність у відповідача
обов'язку відшкодовувати органам
Пенсійного фонду України суми
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах відповідно до пункту «а» статті
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

З огляду на викладене, витрати на
виплату і доставку пільгових пенсій,
які відповідач відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
зобов'язаний відшкодовувати
Пенсійному фонду, у розумінні цього
Закону вважаються внесками на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтями 14, 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
платниками страхових внесків до
солідарної системи є страхувальники,
зокрема, роботодавці - підприємства,
установи та організації, створені
відповідно до законодавства України.

Відповідно до частини другої статті 6
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
частини шостої статті 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV,
страхувальники зобов'язані
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Статтею 25 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено
право органів Пенсійного фонду
звертатись до суду з позовами про
стягнення недоїмки.

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», умови,
норми та порядок пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
від Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» або їм
надається право на одержання пенсій на
підставах, передбачених цим Законом.

Порядок та умови надання пенсій особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного забруднення
та пільги щодо обчислення стажу роботи
(служби) в зоні відчуження регулюється
статтями 55, 56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог статті 49 названого
Закону, пенсії особам, віднесеним до
категорій № 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Згідно з пунктом 13 Прикінцевих
положень Закону України № 1058-IV, у разі,
якщо особа має право на отримання
пенсії відповідно до Закону України №
796-XII, то різниця між розміром пенсії, на
який має право особа - ліквідатор
аварії на ЧАЕС, та розміром пенсії із
солідарної системи відповідно до
Закону України № 1058-IV фінансується за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

З огляду на викладене, працівники
відповідача мають право на отримання
державної пенсії на пільгових умовах,
відповідно до списку № 1, а підставою
для надання пільгової пенсії є
безпосередня участь в роботах по
ліквідації наслідків аварії та
запобіганні забрудненню навколишнього
середовища в 30-кілометровій зоні
Чорнобильської АЕС.

Крім того, пунктом 2 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про порядок
проведення атестації робочих місць за
умовами праці», встановлено, що
відповідно до статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» пенсії за
віком на пільгових умовах за списками
№ 1 і № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, що дають право на
пільгове пенсійне забезпечення,
затверджуваними Кабінетом Міністрів
України, а також пенсії, що можуть
встановлюватися підприємствами й
організаціями за рахунок власних
коштів працівникам інших виробництв,
професій та посад залежно від умов
праці, призначаються за результатами
атестації робочих місць. Результати
атестації використовуються
підприємствами й організаціями також
для здійснення пільг і компенсацій,
передбачених чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підприємстві відповідача немає
виробництв, передбачених Списком № 1,
відповідно, на ньому не проводилась
атестація робочих місць, як на час
направлення працівників відповідача
на роботу в зону Чорнобильської АЕС,
так і на цей час.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
підстав для стягнення на користь
позивача фактичних витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій, вказаним у
позові працівникам відповідача, немає,
оскільки у відповідача немає
виробництв, передбачених списками № 1,
а вищевказаним особам була призначена
пільгова пенсія за виконання ними
робіт в зоні Чорнобильської АЕС на
підставі Постанови Ради Міністрів УРСР
від 20.11.1990 № 343.

Оскільки, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 отримують
державну пенсію на пільгових умовах як
особи, які постраждали внаслідок
аварії на ЧАЕС, то зазначені пенсії
мають фінансуватися за рахунок коштів
Державного бюджету України, а, тому у
позивача відсутні підстави для
стягнення з відповідача
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату і доставку
цим особам пільгових пенсій у сумі 201
911,17 грн. за період вересень 2008 року -
травень 2009 року за списком № 1.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 02 жовтня 2014 року в
адміністративній справі № К/800/29899/13.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Славутичі
Київської області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2011
року - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 05.12.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.