Справа № 2а-1672/09/1370
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року м.
Київ К/9991/77363/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І., Шипуліної
Т.М.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова Львівської області Державної
податкової служби

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2012

у справі № 2а-1672/09/1370 (81269/09/9104)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Західенергобуд»

до Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова
Львівської області

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 08.09.2009
відмовлено у задоволенні позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Західенергобуд»
(надалі - позивач, ТОВ «Західенергобуд»)
до Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова
Львівської області (надалі -
відповідач, ДПІ у Франківському районі
м. Львова Львівської області) про
визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення від 22.05.2008 №
12163/10/23-219.

Враховуючи, що сплата рентних та
ресурсних платежів законодавством
покладена на надрокористувачів -
власників спеціальних дозволів на
користування надрами, та зваживши на
встановлену в ч. 4 ст. 14 Закону України
від 12.07.2001 № 2665-ІІІ «Про нафту і газ»
заборону відчужувати права, надані
надрокористувачеві спеціальним
дозволом на користування
нафтогазоносними надрами, в тому числі
передавати їх до майна спільної
діяльності, суд першої інстанції
дійшов висновку, що суми сплачених
(нарахованих) таких платежів мають
включатись до складу валових витрат
платників податку - надрокористувачів
(в даному випадку ДП
«Західукргеологія» НАК «Надра
України»), а не позивача.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2012
скасовано рішення суду першої
інстанції та задоволено позов в
повному обсязі.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить скасувати постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2012 і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Позивач надав письмові заперечення на
касаційну скаргу, в яких обґрунтовує
законність винесення оскаржуваного
судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДП «Західукргеологія»
НАК «Надра України» є власником
спеціального дозволу на користування
надрами від 14.05.2002 № 1891 (об'єкт
надрокористування - Страшевицьке
родовище нафти та природного газу; мета
- геологічне вивчення, пошуки та
розвідка нафтогазових покладів,
геолого-економічна оцінка запасів ДКЗ
України з метою підготовки родовища до
промислової розробки).

17 листопада 2006 року між ТОВ
«Західенергобуд» (інвестор) та ДП
«Західукргеологія» НАК «Надра
України» (підприємство) було укладено
договір простого товариства № 680/06, за
яким оператором, на якого покладається
ведення бухгалтерського обліку
загального майна учасників,
організація ведення загальних справ
учасників спільної діяльності,
визначено ТОВ «Західенергобуд».

Згідно п. 1.1 цього Договору його
предметом є спільна інвестиційна і
виробнича діяльність учасників, які
зобов'язались об'єднати свої внески і
спільно діяти з приводу організації і
здійснення геологічного вивчення, в
т.ч. дослідно-промислової розробки
ділянки надр і видобування нафти і газу
з метою отримання прибутку.

Відповідно до пп. 3.4.5, 3.5.5 Договору
оператор відповідає за ведення
бухгалтерського обліку і встановленої
звітності спільної діяльності згідно
із законодавством, ведення балансу
спільної діяльності, бухгалтерського і
податкового обліку спільної
діяльності.

У 4 кварталі 2007 року позивачем було
віднесено до складу валових витрат
витрати спільної діяльності в сумі 319
236,00 грн., зокрема: рентні платежі - 293 272,00
грн., збір за геологорозвідувальні
роботи, виконані за рахунок державного
бюджету - 21 274,00 грн. та збір за
спеціальне використання природних
ресурсів - 4 669,00 грн.

Як вбачається з акта від 12.05.2008 №
1532/23-2/337504877 «Про результати виїзної
планової перевірки Спільної
діяльності ТОВ «Західенергобуд» та ДП
«Західукргеологія» НАК «Надра
України» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 20.12.2006 по
31.12.2007», перевіряючими було встановлено
порушення позивачем вимог пп. 5.2.5 п. 5.2
ст.5 Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (надалі - Закон України
«Про оподаткування прибутку
підприємств»), ст. 4 Закону України від
25.06.1991 № 1251-XII «Про систему
оподаткування», ч. 15 ст. 1 Закону України
«Про нафту і газ», ст. 153 Господарського
кодексу України, п. 2 Порядку обчислення
та внесення до Державного бюджету
України рентної плати за нафту,
природний газ і газовий конденсат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.03.2001 № 256, п. 2
Порядку справляння плати за
користування надрами для видобування
корисних копалин, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.09.1997 № 1014, ч. 2 п. 1 Порядку
справляння нормативів збору за
геологорозвідувальні роботи, виконані
за рахунок державного бюджету та його
справляння, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29.01.1999 №
115, в результаті чого занижено податок
на прибуток в сумі 79 803,75 грн.

На обґрунтування такого висновку
податковий орган посилався на те, що
платником зазначених зборів та
платежів є лише власник спеціального
дозволу на користування надрами, а
відтак, такі витрати не підлягають
включенню до валових витрат інших осіб.

Переглянувши судове рішення суду
апеляційної інстанції у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається з умов зазначеного вище
Договору, Спеціальний дозвіл на
користування надрами не передавався до
спільного майна відповідно до Договору
простого товариства (про спільну
діяльність), тому доводи відповідача
про порушення сторонами договору вимог
ч. 3 ст. 14 Закону України «Про нафту і
газ» є безпідставними.

Відповідно до вимог Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» 20 грудня 2006 року спільна
діяльність була взята на податковий
облік в ДПІ у Франківському районі м.
Львова, як окремий платник податку.

У ст. 49 Закону України «Про нафту і газ»
передбачено можливість використання
нафтогазоносних надр в рамках спільної
діяльності. Якщо діяльність, пов'язана
з користуванням нафтогазоносними
надрами, здійснюється на умовах
договору про спільну інвестиційну
діяльність, відповідний спеціальний
дозвіл на користування
нафтогазоносними надрами зобов'язаний
мати один з учасників цього договору.

Оператор в своїй діяльності керувався
нормами пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», яким передбачено, що
облік результатів спільної діяльності
ведеться платником податку,
уповноваженим на це іншими сторонами
згідно з умовами договору, окремо від
обліку господарських результатів
такого платника податку.

Норми Договору № 680/06 простого
товариства містять аналогічні
положення про ведення оператором ТОВ
«Західенергобуд» обліку результатів
спільної діяльності окремо від обліку
господарських результатів ТОВ
«Західенергобуд».

Крім того, нормами наказу ДПА України
від 30.09.2004 № 571, яким затверджено форму
звіту про результати спільної
діяльності на території України без
створення юридичної особи, порядок
його складання та порядок ведення
податкового обліку результатів
спільної діяльності, передбачено, що
саме оператор здійснює податковий
облік і виступає у податкових
правовідносинах платником податків та
зборів.

Колегія суддів апеляційної інстанції
встановила, що у процесі здійснення
спільної діяльності за Договором № 680/06
простого товариства позивач, як
оператор вказаної спільної діяльності,
вів облік результатів спільної
діяльності окремо від обліку
господарських результатів своєї
діяльності, в тому числі, відображав
доходи і витрати в обліку спільної
діяльності, подавав звітність за
результатами спільної діяльності, як
окремого платника податку, сплачував
податки, збори (обов'язкові платежі) з
банківського рахунку, що був відкритий
спеціально для спільної діяльності.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно пп. 5.2.5 п. 5.2 ст. 5 цього Закону до
складу валових витрат платника
включаються суми внесених
(нарахованих) податків, зборів
(обов'язкових платежів), установлених
Законом України «Про систему
оподаткування» (крім тих, що прямо не
визначено у переліку податків, зборів
(обов'язкових платежів), визначених
зазначеним законом), включаючи
акцизний збір та рентні платежі.

За таких умов, нарахування рентної
плати і збору за геологорозвідувальні
роботи та їх сплата в межах спільної
діяльності проводились позивачем
відповідно до вимог чинного
законодавства та умов договору про
спільну діяльність, що підтверджує
правильність збільшення
позивачем-оператором валових витрат
окремого платника податків - спільної
діяльності згідно Договору № 680/06.

Відтак, наведене підтверджує
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при винесенні постанови від 13.11.2012 та
скасуванні рішення суду першої
інстанції, що доводами касаційної
скарги не спростовується.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13.11.2012 у
справі № 2а-1672/09/1370 (81269/09/9104) залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис)
Т.М. Шипуліна