Справа № 2а-845/11/1521
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м.
Київ К/800/31397/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка
С.А.СуддівМороз Л.Л. Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку
попередній розгляд адміністративної
справи за позовом ОСОБА_4 до
Таїровської селищної ради
Овідіопольського району Одеської
області (далі - Таїровська селищна
рада), треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про скасування рішення за
касаційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_4
на ухвалу Овідіопольського районного
суду Одеської області від 18 грудня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 30 квітня 2013
року

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 в
Овідіопольському районному суді
Одеської області пред'явив позов до
Таїровської селищної ради, треті особи:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування
рішення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
зазначив, що з 1986 року до 2011 року він
перебував у зареєстрованому шлюбі із
ОСОБА_5 25 квітня 2003 року ними за спільні
кошти була придбана земельна ділянка
площею 0,15 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд по
АДРЕСА_1, на якій був збудований
житловий будинок.

Вказаною земельною ділянкою подружжя
спільно користувалося до липня 2007 року,
тобто до моменту фактичного припинення
шлюбних відносин.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 разом з
дочкою залишилася проживати у будинку,
який був ними збудований на вказаній
земельній ділянці, а він з новою
дружиною переїхав проживати до м.
Одеси.

У звязку із припиненням шлюбу він
вирішив розділити спільне майно, у тому
числі й вказану земельну ділянку.

Згодом йому стало відомо з розповіді
дружини про те, що рішенням Таїровської
сільської ради від 23 березня 2004 року №
318-ІV надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо передачі у власність
цієї земельної ділянки ОСОБА_6, а
рішенням ради від 16 вересня 2004 року №
446-ІV затверджено проект землеустрою та
земельна ділянка передана у власність
ОСОБА_6 Остання продала цю земельну
ділянку ОСОБА_7

Вважає, що внаслідок прийняття таких
рішень орган місцевого самоврядування
незаконно розпорядився земельною
ділянкою, яка вже перебувала у
власності громадян, та безпідставно
позбавив його та колишню дружину права
власності на об'єкт нерухомого майна,
набутого у встановленому порядку.

Про прийняття оспорюваних рішень
відповідач його не повідомив. Протягом
тривалого часу будь-якої інформації
щодо розпорядження Радою земельною
ділянкою він не мав.

У звязку із цим вважав, що строк на
звернення до суду з адміністративним
позовом ним не пропущений. Просив суд
визнати нечинними та скасувати рішення
Таїровської сільської ради від 23
березня 2004 року № 318-ІV та рішення та від
16 вересня 2004 року № 466-ІV.

Ухвалою Овідопільського районного
суду Одеської області від 18 грудня 2012
року, залишеною без зміни ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 30 квітня 2013
року, позовні вимоги ОСОБА_4 залишені
без розгляду.

Посилаючись на порушення судами норм
процесуального права ОСОБА_4 та ОСОБА_5
у своїй касаційній скарзі просять
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та направити
справу на для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційні скарги
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, залишаючи позов
ОСОБА_4 без розгляду виходив із того, що
позивачем пропущено строк звернення до
суду за захистом порушених прав, свобод
та інтересів, що є підставою для
залишення його позову без розгляду.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду є правильним, оскільки
він відповідає вимогам чинного
процесуального законодавства з огляду
на таке.

За приписами статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем у цій справі позов
пред'явлено 18 листопада 2011 року.

Предметом спору у цій справі є
протиправність рішень Таїровської
сільської ради від 23 березня 2004 року №
318-ІV та від 16 вересня 2004 року № 466-ІV.

Отже, з часу прийняття органом
місцевого самоврядування оскаржуваних
рішень збігло понад 7 років, а тому, є
правильним висновок судів першої та
апеляційної інстанцій про те, що
позивач пропустив строк звернення до
суду за захистом порушеного прав,
свобод та інтересів, визначений у
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

При цьому питання про поновлення цього
строку він не порушував і на наявність
будь-яких поважних причин пропуску
строку не вказував.

Безпідставним є посилання ОСОБА_4 на те,
що строк звернення до суду він не
пропустив з огляду на те, що його
попередньою дружиною - ОСОБА_5 у
період спільного проживання, зокрема 16
жовтня 2006 року, в Овідопольському
районному суді Одеської області був
пред'явлений аналогічний позов щодо
правомірності цих же актів органу
місцевого самоврядування. Тобто,
ОСОБА_5 діяла на захист права власності
подружжя на земельну ділянку і ОСОБА_4
повинен був дізнатися про прийняті
Таїровської селищною радою
оспорюваних рішень ще у 2006 році.

З урахуванням цих обставин суд першої
інстанції обґрунтовано залишив без
розгляду позов ОСОБА_4, а суд
апеляційної інстанції правильно
залишив його рішення в законній силі.

Судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги правильність
висновку судів першої та апеляційної
інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4
залишити без задоволення, а
оскаржувані ухвалу Овідопільського
районного суду Одеської області від 18
грудня 2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 30 квітня 2013 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_4 до
Таїровської селищної ради
Овідіопольського району Одеської
області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про скасування рішення - без
зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.