Справа № 2-2644/10
Суддя: Попруга С. В.
Дата ухвалення: 2013-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-2644/10 Головуючий у суді у 1
інстанції - Глущенко Є.Д.Номер
провадження 22-а/788/4760/13 Суддя-доповідач -
Попруга С. В. Категорія - 101
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2013 року
м.Суми

Колегія суддів Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Попруги С. В.,

суддів - Ведмедь Н. І., Таран
С. А.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Роменської міської
ради

на рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 09 вересня 2010
року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Роменської міської
ради

про визнання дій протиправними та
стягнення разової допомоги на
оздоровлення, -

в с т а
н о в и в :

Рішенням Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 09 вересня 2010
року позов задоволено частково:
зобов'язано Управління нарахувати і
виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення позивачу за 2009, 2010 роки
відповідно ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
урахуванням здійснених виплат.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення та прийняти нове,
про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції по суті
встановлено, що ОСОБА_3 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, який
став інвалідом 2 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач нарахував та виплатив
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення у 2009 році в розмірі 120 грн.
- 05 лютого 2009 року, у 2010 році в розмірі 120
грн. - 12 травня 2010 року, а не в розмірі 5
мінімальних заробітних плат, як
передбачено законом.

Вищезгадані незаконні дії відповідача
призвели до порушення прав позивача,
які підлягають захисту в судовому
порядку.

Так, приймаючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції врахував всі факти, що
входять до предмета доказування.
Обставини, якими мотивовано рішення
підтверджуються належними й
допустимими доказами, яким суд дав
оцінку з дотриманням вимог
процесуального закону, доведені
позивачем. Висновки суду по суті спору,
відповідають встановленим фактам,
протилежного відповідач не довів.

Суд першої інстанції дійшов цих
висновків з дотриманням та правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, на які послався у
рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду по суті спору не спростовують,
оскільки не підтверджуються належними
доказами, суперечать фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Так, суб'єктами, які мають право на
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, визначені статтею 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
є учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, сім'ї, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, в даному випадку позивач.

Компенсаціями за шкоду, заподіяну
здоров'ю, є одноразова компенсація та
щорічна допомога на оздоровлення.

Вихідним критерієм нарахування цих
компенсацій є мінімальна заробітна
плата, розмір якої визначається на
момент виплати.

Постановами Кабінету Міністрів
України від 26 липня 1996 року N 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", 20 квітня 2007 року № 649 "Про
встановлення розмірів виплат деяким
категоріям громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
12 липня 2005 року N 562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" встановлено розміри
компенсацій за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в абсолютних сумах.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, ураховуючи
рішення Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про
соціальні гарантії громадян) та
рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
(справа щодо предмета та змісту закону
про Державний бюджет України), при
визначенні розміру виплат позивачеві
застосуванню підлягають положення
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням їх дії у
часі, а саме: з 20 червня 1996 року до 31
грудня 2005 року, з 9 липня до 31 грудня 2007
року, з 22 травня 2008 року.

Статтями 109 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік", 101
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік", 73 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", 71 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2009 рік", 70 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
надано право Кабінету Міністрів
України встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України у
відповідних роках таке право
використано не було, а тому вказані
норми не підлягають застосуванню під
час визначення розміру виплат,
передбачених статтею 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Інші доводи апеляційної скарги, за
встановлених обставин, не впливають на
висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
також вважає, що відсутні порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, Законом України "Про внесення
змін до розділу ХІІ "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
судоустрій та статус суддів" щодо
передачі справ, пов'язаних із
соціальними виплатами" колегія суддів,
-

у х в а л и
л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Роменської міської ради залишити без
задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 09 вересня 2010
року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і з
цього часу протягом двадцяти днів може
бути оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий -

Судді -