Справа № 826/15122/14
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Юнайтед
форест» до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів,
визнання протиправною та скасування
картки відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення та
стягнення надміру сплаченої суми
митних платежів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Юнайтед форест»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів № 100270001/2014/300135/1
від 06 серпня 2014 року; визнання
протиправною та скасування картки
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 100270001/2014/00448
від 06 серпня 2014 року; стягнення з
Державного бюджету України на корись
позивача надмірно сплаченої суми
митних платежів у розмірі 2 521,13 грн., що
складається із податку на додану
вартість на р/р 7244 в
«Укрексімбанк» м. Києва, МФО 322313.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
жовтня 2014 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
про коригування митної вартості
товарів № 100270001/2014/300135/1 від 06 серпня 2014
року. Визнано протиправною та
скасовано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 100270001/2014/00448. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням в
частині задоволення позовних вимог,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та просить скасувати постанову
суду першої інстанції в цій частині та
ухвалити нову, якою у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Зважаючи на те, що у справі відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю, та з урахуванням можливості
вирішення справи на основі наявних у
ній доказів, колегія суддів вирішила
справу розглянути у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 06 серпня 2014 року ТОВ
«Юнайтед форест» подало до Київської
міжрегіональної митниці декларацію
митної вартості № 100270001/2014/214518 з метою
здійснення митного оформлення товару -
крафт-папір некрейдований,
виготовлений повністю з вибіленої
сульфатної целюлози, каландрований,
для виробництва пакетів, упаковки, у
рулонах, марки Advantage Smooth White, масою 80
г/кв.м.: форматом 450 мм - 11 рулонів (8 589
кг), форматом 360 мм - 5 рулонів (3 742 кг);
масою 90 г/кв.м., форматом 640 мм - 19 рулонів
(8 215 кг); масою 70 г/кв.м., форма том 610 мм - 3
рулони (1 238 кг). Виробник: Mondi SCP a.s.
Торгівельна марка: Advantage Smooth White; країна
виробництва: SK.

У декларації митної вартості №
100270001/2014/214518 від 06 серпня 2014 року
позивач визначив митну вартість товару
за ціною договору (перший метод) на
рівні: 0,89 EUR за 1 кг.

Указаний товар ввезено позивачем на
підставі контракту № EUF2010 від 20 жовтня
2010 року, укладеного між компанією
«Europcell GmbH» (продавець) та ТОВ «Юнайтед
форест» (покупець).

На підтвердження заявленої митної
вартості позивач надав: укладений
контракт, копії додаткових угод до
контракту, копію інвойсу № 2014-250641 від 31
липня 2014 року, копію сертифікату
походження, копію експертної
декларації країни відправлення, копію
CMR № 064537, копію експертного висновку
асоціації «Укрпапір» № 607 від 04 серпня
2014 року.

У зв'язку з наявністю розбіжностей та
відсутністю всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості (відомості
не підтверджено документально),
Київською міжрегіональною митницею
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів № 100270001/2014/300135/1
від 06 серпня 2014 року, згідно з яким
проведено коригування митної вартості
імпортованих товарів за резервним
методом (№ 2ґ), а саме: митна вартість
товару визначена відповідачем на рівні
0,93 EUR.

Прийняте рішення мотивоване наступним:
у пункті 6.1 контракту № EUF2010 від 20
жовтня 2010 року та пункті 1 додаткової
угоди № 3 від 27 червня 2012 року
зазначено: «цена товара включает в себя
стоимость упаковки, маркировки, тары»,
у пункті 1 додатку № 141 від 16 червня 2014
року до контракту № EUF2010 від 20 жовтня 2010
року зазначено: «цена товара включает
стоимость упаковки и тары», таким
чином, до вартості партії не включено
маркування, що суперечить умовам
контракту; у пункті 4 додатку № 141 від 16
червня 2014 року до контракту № EUF2010 від 20
жовтня 2010 року зазначено: «условия
оплаты: 100 % оплата в течении 45 дней с
даты доставки груза в Киев (Украина)»,
що суперечить умовам, зазначеним у
інвойсі № 2014-250641 від 31 липня 2014 року
«Terms of payment: 30 days after delivery»; надані
прайс-листи являються комерційною
пропозицією, оскільки вони адресовані
безпосередньо покупцю та містять
обмежений перелік продукції; наданий
експертний висновок № 607 від 04 серпня
2014 року щодо рівня цін суперечить
інформації, що наявна в органах доходів
і зборів та надана листом асоціації
українських підприємств
целюлозно-паперової галузі «УкрПапір»
щодо вартості окремих видів
картонно-паперової продукції, що
ввозиться на митну територію України,
станом на 24 червня 2014 року (які є
актуальними у липні 2014 року за
контрактами/специфікаціями,
укладеними у червні 2014 року); надана
копія митної декларації країни
відправлення не містить відомостей
щодо умов поставки; в органі доходів і
зборів наявна інформація (у тому числі
щодо числових значень складових митної
вартості), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
додатково надані документи не містять
всіх відомостей, що підтверджують
задекларовану декларантом митну
вартість товарів та містять
розбіжності.

У зв'язку з коригуванням митної
вартості товарів відповідач видав
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
100270001/2014/00448.

Не погоджуючись з прийнятими
відповідачем рішеннями та вважаючи їх
протиправними, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України,
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України, декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України,
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: - декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; - зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); - якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; - за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; -
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; - копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; - якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

За змістом ч. 3 ст. 53 МК України, у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: - договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; - рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); -
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); - виписку з бухгалтерської
документації; - ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; -
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; - копію
митної декларації країни відправлення;
- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо
орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: 1) виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію). За
змістом ч. 5 ст. 53 МК України,
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України, орган
доходів і зборів з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
органів доходів і зборів інших країн із
запитами щодо надання відомостей,
необхідних для підтвердження
достовірності заявленої митної
вартості; 6) застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

За змістом ч. 6 ст. 54 МК України, орган
доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України,
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте
органом доходів і зборів письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана органом
доходів і зборів; 4) обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої органом доходів
і зборів, та фактів, які вплинули на
таке коригування; 5) інформацію про: а)
право декларанта або уповноваженої ним
особи на випуск у вільний обіг товарів,
що декларуються: у разі згоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 55 МК України, у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються.

За змістом ч. 9 ст. 55 МК України, у разі
надання декларантом або уповноваженою
ним особою додаткових документів орган
доходів і зборів розглядає подані
додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 МК України, визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України,
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з п. 1.14 Правил заповнення
декларації митної вартості,
затверджених Наказом Міністерства
фінансів України № 599 від 24 травня 2012
року, метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач надав митному органу для
митного оформлення імпортованого
товару документи, згідно з переліком,
визначеним ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України, які ідентифікують оцінюваний
товар та містять об'єктивні та
достовірні дані, які підтверджують
заявлену митну вартість товару.

Водночас, оскаржуване рішення митний
орган мотивував тим, що подані
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості документи
містять розбіжності та не містять усіх
відомостей, що підтверджують
задекларовану декларантом митну
вартість товарів.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, у рішенні про коригування
митної вартості товарів митний орган
чітко не вказав, які відомості в
наданих йому документах викликають
сумніви, та в чому вони полягають.

Крім того, відповідачем не наведено
переконливих аргументів, які б
викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору.

Наявність у митного органу
обґрунтованого сумніву у правильності
визначення митної вартості є
обов'язковим, оскільки з цією
обставиною закон пов'язує можливість
витребування додаткових документів у
декларанта та надає митниці право
вчиняти наступні дії, спрямовані на
визначення дійсної митної вартості
товарів.

Таким чином, відповідачем не доведено
та не надано жодних переконливих
доказів того, що документи, подані
позивачем до митного оформлення, є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Колегія суддів під час вирішення
справи також враховує правову позицію
Верховного Суду України, викладену в
постановах від 29 травня 2012 року у
справі № 21-91а12 та від 11 вересня 2012 року
у справі № 21-262а12, в яких суд дійшов
висновку, що за умови ненаведення
митним органом доказів того, що
документи, подані декларантом для
митного оформлення товару, є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
свідчить про протиправність рішення
цього органу щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості. Тобто за відсутності
обґрунтування неможливості визначення
митної вартості товару за першим
методом, застосування митним органом
коригування митної вартості є
передчасним.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що відповідачем не
надано до суду жодних належних та
допустимих доказів того, що подані
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Юнайтед форест»
основні та додаткові документи не
дозволяли митному органу у належний
спосіб перевірити числове значення
складових митної вартості товарів та
відомості щодо їх ціни.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає неправомірними,
необґрунтованими та передчасними дії
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів щодо застосування
резервного методу визначення митної
вартості товару з урахуванням
наведених законодавчих норм та наявних
матеріалів справи, а також ненаведення
митним органом доказів того, що
документи, подані декларантом для
митного оформлення товару, є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, та
витребування цим органом переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано достатньо доказів
правомірності дій щодо прийняття
рішення про коригування митної
вартості товарів та картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
підтверджується наведеними
законодавчими нормами та наявними
матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про часткову
обґрунтованість позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юнайтед форест» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів,
визнання протиправною та скасування
картки відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення та
стягнення надміру сплаченої суми
митних платежів.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення, постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 24 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.