Справа № 802/3230/14-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3230/14-а

Головуючий у 1-й інстанції: Вергелес А.В.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

20 листопада 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

за участю секретаря судового
засідання: Швець А.І.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2;

представника позивача: ОСОБА_3;

представника відповідача: Персюка
Богдана Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Відділ державної
виконавчої служби Вінницького району
про визнання дій незаконними та
скасування рішення ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького
окружного адміністративного суду із
позовом до відділу Державної
виконавчої служби Вінницького
районного управління юстиції про
визнання незаконними дій та скасування
постанови.

Вінницький окружний адміністративний
суд ухвалою від 16 жовтня 2014 року
залишив вказаний позов без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, у якій просив скасувати ухвалу
суду першої інстанції, а справу
направити до Вінницького окружного
адміністративного суду для
продовження її розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт послався на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, порушення
норм процесуального права, що, на його
думку, призвело до неправильного
вирішення спору.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали доводи
апеляційної скарги та проси суд її
задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти доводів апеляційної скарги та
просив суду залишити її без
задоволення, а ухвалу суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
доводи апеляційної скарги наявними у
матеріалах справи письмовими доказами,
надавши їм оцінку, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення а ухвалу
суду першої інстанції- без змін
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду справи, що 13 травня 2014 року
головним державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції Персюком Б.В. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №43289296, як оскаржив
позивач.

14 травня 2014 року вищевказану постанову
направлено на адресу ОСОБА_2

ОСОБА_2 16 травня 2014 року подав скаргу на
дії (бездіяльність) державного
виконавця, зареєстровану 19 травня 2014
року. Відповідь на скаргу позивача
відділом Державної виконавчої служби
Вінницького районного управління
юстиції направлено ОСОБА_2 04 серпня 2014
року.

ОСОБА_2 звернувся з позовом до
Вінницького районного суду Вінницької
області, ухвалою якого від 15 серпня 2014
року було повернуто позовну заяву на
підставі пункту 6 ч. 3 ст. 108 КАС України,
у зв'язку із непідсудністю. Ухвалу про
повернення позовної заяви Вінницьким
районним судом Вінницької області була
отримана позивачем 26 вересня 2014 року.

До Вінницького окружного
адміністративного суду позивач
звернувся 01 вересня 2014 року.

Залишаючи вказаний позов без розгляду
суд першої інстанції виходив із того,
що позивачем не наведено поважності
причин пропуску строку звернення до
суду із позовом.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Апелянт у своїй скарзі посилається на
ту обставину, що він звертався з
адміністративним позовом до
Вінницького районного суду Вінницької
області та скористався досудовим
порядком вирішення спору, а тому на
його думку причини пропуску строку
звернення до суду є поважними, що не
враховано судом першої інстанції.

Однак, зазначені доводи апелянта є
помилковими і до уваги судом не
беруться.

Так, частиною 1 статті 82 Закону України
"Про виконавче провадження" дійсно
передбачено, що рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби можуть бути
оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Водночас в силу вимог ч. 2 ст. 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
боржник має право оскаржувати рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби виключно в
судовому порядку.

Отже, чинним законодавством не
передбачено право боржника у
виконавчому провадженні оскаржити
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби у досудовому порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Судом першої інстанції правильного
зазначено, що позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що поважними
причинами визнаються лише такі
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій та підтверджені
належними доказами.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
позивач не навів жодної поважної
причини пропуску строку звернення, які
є об'єктивно непереборними
обставинами, і які пов'язані з дійсними
істотними труднощами у реалізації
права звернення до суду в межах строку,
визначеного ст. 181 КАС України.

Законодавство обмежує звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів. Це, насамперед, обумовлено
специфікою спорів, які розглядаються в
порядку адміністративного
судочинства, а запровадження таких
строків обумовлене досягненням
юридичної визначеності у
публічно-правових відносинах. Ці
строки обмежують час, протягом якого
такі правовідносини можуть вважатися
спірними.

Суд зазначає, що практика
Європейського суду з прав людини також
свідчить про те, що право на звернення
до суду не є абсолютним і може бути
обмеженим, в тому числі і встановленням
строків на звернення до суду за
захистом порушених прав (справа
"Стаббігс та інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України,
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Беручи до уваги вищевикладене, та
відсутність підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними,
колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції щодо
залишення без розгляду позовної заяви
ОСОБА_2.

З врахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що доводи
апеляційної скарги не знайшли свого
підтвердження під час її розгляду, а
відтак, відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 16
жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
01 грудня 2014 року .

Головуючий
Кузьмишин Віталій
Миколайович

Судді
Боровицький Олександр
Андрійович

Сушко Олег Олександрович