Справа № 359/8373/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Журавський
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на прийняту в порядку
скороченого провадження постанову
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 10 вересня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у м. Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2) звернувся до Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
з позовом до Управління Пенсійного
фонду України у м. Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області (далі - Відповідач, Управління)
про: визнання протиправними дій
Відповідача щодо відмови у призначенні
пенсії Позивачу; зобов'язання
Управління призначити пенсію за віком
на пільгових умовах з урахуванням
стажу роботи за період з 25.11.1981 року по
01.06.2001 року та з 01.06.2001 року по 01.04.2003 року
та підтвердити загальний стаж роботи
ОСОБА_2 на посаді тракториста у сфері
виробництва сільськогосподарської
продукції з 25.11.1981 року по 26.03.2010 року;
зобов'язання Відповідача призначити
пенсію за віком на пільгових умовах з
моменту звернення, тобто з 18.11.2013 року.

Постановою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10.09.2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що у Позивача
відсутнє право на призначення пенсії
за віком на пільгових умовах.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю. При цьому
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.

Представник Апелянта в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав, просив скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позовні вимоги задовольнити
повністю.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи в судове засідання не
з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, повно та всебічно
дослідивши обставини справи,
заслухавши повноваженого представника
Позивача, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції - скасувати,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 звертався до Управління із
заявою про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах відповідно до п.
«в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Рішенням Відповідача від 27.11.2013 року №
4448 Позивачу відмовлено у призначенні
вищезазначеної пенсії, оскільки стаж
роботи ОСОБА_2 на посаді
тракториста-машиніста в сільському
господарстві становить лише 8 років 2
місяці 5 днів.

Виходячи з аналізу приписів ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», суд першої інстанції
дійшов висновку про правомірність
відмови Відповідача у призначенні
Позивачу пенсії за віком на пільгових
умовах, оскільки у ОСОБА_2 таке право
відсутнє.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна повністю погодитися
з огляду на наступне.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
(далі - Закон) на пільгових умовах мають
право на пенсію за віком, незалежно від
місця останньої роботи:
трактористи-машиністи, безпосередньо
зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі.

Отже, Позивач має право на призначення
пенсії за віком після досягнення 55
років у разі виконання трьох умов:
робота на посаді тракториста-машиніста
у виробництві сільськогосподарської
продукції; загальний стаж не менше 25
років; стаж не менше 20 років на посаді
тракториста-машиніста.

Згідно ст. 62 Закону основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Положеннями п. 1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок),
визначено, що основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Таким чином, виходячи з аналізу
вищезазначених норм, трудова книжка є
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, а інші документи можуть
вимагатися органами Пенсійного фонду
лише у разі відсутності трудової
книжки або відповідних записів у ній.

Зі змісту трудової книжки Позивача
вбачається, що останній працював
трактористом-машиністом на
сільськогосподарських підприємствах у
періоди: з 14.08.1981 року по 12.11.1981 року, з
25.11.1981 року по 01.04.1999 року; на посаді
тракториста у періоди: 14.09.1977 року по
10.05.1979 року, з 01.04.1999 року 01.06.2001 року, з
01.06.2001 року по 01.04.2003 року, з 19.09.2003 року
по 26.03.2010 року.

Положеннями «Загальносоюзний
класифікатор. Професії робочих, посади
службовців і тарифні розряди. 1 86 016»,
затвердженого постановою Державного
комітету СРСР по стандартам від 27.08.1986
року № 016, закріплено, зокрема, наступні
види професій: тракторист (код 19203|7),
тракторист-машиніст
сільськогосподарського виробництва
(код 19205|6), тракторист на трелюванні і
вивезенні лісу (код 19207|5).

Класифікатором професій ДК 003:95,
затвердженого наказом Державного
комітету України по стандартизації,
метрології та сертифікації від 27.07.1995
року № 257, за кодом 8331.1 встановлено
професію «тракторист» (код ОКПДТР
(Общесоюзного классификатора
профессий, должностей и тарифных
разрядов) - 19203), за кодом 8331.2 -
«тракторист (лісозаготівельні роботи)»
(код ОКПДТР - 19203), за кодом 8331.2 -
«тракторист-машиніст
сільськогосподарського виробництва»
(код ОКПДТР - 19205).

Аналогічні назви посад зазначені у
Класифікаторі професій ДК 003:2005,
затвердженого наказом Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики від
26.12.2005 року № 375, у редакціях, чинних до
04.08.2008 року.

У редакції Класифікатора професій ДК
003:2005, чинній з 04.08.2008 року до моменту
звільнення ОСОБА_2 з посади тракториста
(26.03.2010 року) визначено посади
«тракторист» (код 8331.1), «тракторист
(лісозаготівельні роботи)» (код 8331.2),
«тракторист-машиніст
сільськогосподарського
(лісогосподарського) виробництва».

Таким чином, законодавець з 1986 року
розрізняв посади «тракториста» та
«тракториста-машиніста
сільськогосподарського (а з 04.08.2008 року
також лісогосподарського)
виробництва».

Виходячи зі змісту трудової книжки
Позивача, ОСОБА_2 займав посаду
тракториста-машиніста протягом 17 років
7 місяців 4 днів.

Однак, під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції Позивач
зазначив, що у трудовій книжці
містяться неточні записи назви
професії ОСОБА_2 у період його роботи на
в ЗАТ ПЗ «Агро-регіон» з 19.09.2003 року по
25.03.2010 року, а також у період з 14.09.1977
року по 10.05.1979 року, оскільки вказана
назва посади «тракторист», тоді як
Позивач стверджує, що працював на
посаді «тракториста-машиніста».

Оцінюючи вищезазначені доводи
Апелянта, колегія суддів вважає їх
обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 Порядку за
відсутності трудової книжки, а також у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати,
посвідчення,характеристики, письмові
трудові договори і угоди з відмітками
про їх виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Згідно приписів абзаців 1-2 п. 20 Порядку
у тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників (додаток № 5). У
довідці має бути вказано: періоди
роботи, що зараховуються до
спеціального стажу; професія або
посада; характер виконуваної роботи;
розділ, підрозділ, пункт, найменування
списків або їх номери, куди включається
цей період роботи; первинні документи
за час виконання роботи, на підставі
яких видана зазначена довідка.
Додатково в довідці наводяться такі
відомості: стосовно
трактористів-машиністів підприємств
сільського господарства (в тому числі
колгоспів) - про безпосередню
зайнятість у виробництві
сільськогосподарської продукції.

Враховуючи неточність зазначення
назви посади у трудовій книжці, ОСОБА_2
подано уточнюючу довідку ЗАТ ПЗ
«Агро-регіон» від 11.11.2014 року № 15 про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, зі змісту
якої вбачається, що Позивач у період з
19.09.2003 року по 25.03.2010 року працював на
даному підприємстві
трактористом-машиністом і був
безпосередньо зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції.

Поряд з цим, виходячи з відомостей
трудової книжки Позивача, останньому
01.07.1990 року під час роботи на радгоспі
«Рогозівський» присвоєно перший
розряд тракториста-машиніста.

З аналізу особистої картки від 19.09.2003
року та наказів ЗАТ ПЗ «Агро-регіон»
від 19.09.2003 року № 81/кр та від 24.03.2010 року
№ 372-к випливає, що ОСОБА_2 був прийнятий
на роботу трактористом 1 розряду за
напрямком «Рослинництво».

Крім того, зі змісту заперечень на
адміністративний позов та на
апеляційну скаргу вбачається, що
Відповідач не заперечує факт роботи
Позивача на посаді
тракториста-машиніста у сільському
господарстві за період після 01.04.2003
року.

Отже, виходячи з комплексного аналізу
наявних у матеріалах справи доказів,
колегія суддів погоджується з доводами
Апелянта про неточність зазначення у
трудовій книжці назви професії,
оскільки з поданих останнім доказів
вбачається, що Позивач виконував
роботи на сільськогосподарському
підприємстві саме за професією
«тракториста-машиніста», а відтак
період роботи з 19.09.2003 року по 25.03.2010
року (6 років 6 місяців і 6 днів) повинен
бути врахований до пільгового стажу
ОСОБА_2

Поряд з іншим, необхідно зазначити, що
Позивачу після закінчення у серпні 1977
році середнього професійно-технічного
училища було присвоєно кваліфікацію
тракториста-машиніста третього класу
та слюсаря другого розряду.

Як випливає з аналізу трудової книжки
ОСОБА_2 14.09.1977 останній після закінчення
СПТУ був зарахований на постійну
роботу трактористом.

Беручи до уваги дані обставини, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне звернути увагу на наступне.

Листом Міністерства соціального
захисту населення України від 03.11.1993
року № 02-80орг роз'яснено, що єдине
найменування професії механізаторів
сільського господарства
"тракторист-машиніст" було введено в 1961
році і охоплює такі професії:
бульдозеристи,
бульдозеристи-скреперисти,
грейдеристи, комбайнери, машиністи
дощувальних машин, машиністи
льноконоплезбиральних машин,машиністи
скреперів, скреперисти, машиністи
чайнозбиральних машин,машиністи
екскаваторів, механіки-водії
бавовнозбиральних
машин,механіки-водії самохідних
широкозахватних сінокосилок,
механіки-комбайнери, трактористи,
трактористи-бульдозеристи.

Отже, факт роботи Позивача на
сільськогосподарському підприємстві
за професійною освітою
«тракторист-машиніст», незважаючи на
зазначення у трудовій книжці назви
професії «тракторист», є підставою для
зарахування стажу з 14.09.1977 року по 10.05.1979
року (в кількості 1 рік 7 місяців 26 днів)
для призначення ОСОБА_2 пенсії на
пільгових умовах.

Крім того, необхідно зазначити, що
неточність зазначення працівниками
відділу кадрів назви професії особи не
може бути підставою для позбавлення її
права на призначення пенсії на
пільгових умовах, якщо факт
відповідності умовам, визначеним п. «в»
ч. 1 ст. 13 Закону встановлено судом та
підтверджено належними доказами

За таких обставин, Позивач пропрацював
на посаді, робота на якій дає право на
призначення пенсії на пільгових
умовах, більше 20 років, а тому відмова
Відповідача у призначенні ОСОБА_2
пенсії відповідно до п. «в» ст. 13 Закону
є неправомірною.

Поряд з іншим колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи Відповідача
про пропуск Позивачем строку звернення
до адміністративного суду, оскільки в
матеріалах справи наявна лише друга
сторінка відповіді Управління на заяву
ОСОБА_2 про призначення пенсії на
пільгових умовах, а тому докази
виконання Відповідачем обов'язку щодо
вчасного надсилання відповіді на
звернення особи відповідно до Закону
України «Про звернення громадян»
відсутні.

Отже, доводи Управління щодо пропуску
Позивачем строку позовної давності
судом до уваги не беруться.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив судове рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції має
право скасувати її та прийняти нову
постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні питання про
правомірність дій та рішень
Відповідача допущено порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим вважає за
необхідне апеляційну скаргу Позивача
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 211,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10 вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Борисполі та Бориспільському районі
Київської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - скасувати та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у м. Борисполі
та Бориспільському районі Київської
області щодо відмови у призначенні
ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових
умовах відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області призначити ОСОБА_2 пенсію за
віком на пільгових умовах відповідно
до п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» з 18.11.2013 року.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити повністю.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає у відповідності до ч. 10 ст.
183-2 КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.