Справа № 826/16539/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2014 року 11:18
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі: головуючого судді
Кармазіна О.А. при секретарі судового
засідання Бабич Г.Ю.,
за участю представників:
від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від
від відповідача: Рябошапка С.О.
(довіреність від 10.10.2014)
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_3доДержавної
податкової інспекції у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м.
Києвіпровизнання незаконною відмови
та зобов'язання вчинити певні дії,-
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернувся ОСОБА_3 з позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві (далі також - ДПІ), в якому
1) визнати відмову ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві у
наданні довідки про нерезидентство
2) зобов'язати ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві надати
позивачу довідку на підтвердження
статусу громадянина України -
податкового нерезидента.
В обґрунтування позову зазначається,
що 03.10.2014 р. позивачем до ДПІ було
направлено заяву про надання довідки
на підтвердження його статусу
громадянина України - податкового
нерезидента у відповідності пп. 14.1.122,
14.1.213. ПК України.
Надалі, як зазначає позивач, йому було
направлено відповідь про відмову у
наданні довідки, оскільки позивач
перебуває на обліку як фізична особа -
підприємець у Кременчуцькій ОДПІ.
Позивач, виходячи з положень норм ПК
України та посилаючись на те, що згідно
з консульською довідкою від 30.09.2014 р.
він проживає в Німеччині, у м.
Дюссельдорф, та здійснює господарську
діяльність, вважає таку відмову
протиправною та просить задовольнити
позов, вважаючи, що має більш тісні
особисті і економічні зв'язки із
Німеччиною, а відтак позивача можна
вважати нерезидентом у розумінні п/п.
14.1.122 ПК України.
Відповідач проти позову заперечив,
зазначивши про відсутність у ДПІ
підстав для видачі довідки.
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 02.12.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані позивачем та
відповідачами документи, заслухавши
пояснення представника сторін,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
виходить з наступного.
ОСОБА_3 є громадянином України та як
фізична особа - підприємець
зареєстрований у статусі суб'єкта
господарювання виконавчим комітетом
Комсомольської міської ради
Полтавської області 17.05.2010 р., код
НОМЕР_1. Позивач з 17.05.2010 року перебуває
на податковому обліку в Кременчуцькій
ОДПІ ГУ Міндоходів (Комсомольське
відділення). Згідно відомостей, наданих
ОДПІ, позивач перебуває на спрощеній
системі оподаткування з 01.01.2012 р.,
являється платником 3 групи та сплачує
5% від доходу, згідно заяви № 888 від
При цьому, із службової записки
Комсомольського відділення
Кременчуцької ОДПІ вбачається, що
позивач із заявою про надання довідки
для підтвердження статусу податкового
резидента України до відділення не
03.10.2014 р. позивачем сформована заява до
«податкової інспекції Голосіївського
району», в якій позивач зазначив, що є
громадянином України, мешкає та
постійно займається бізнес-справами у
Федеративній Республіці Німеччина. У
заяві зазначена адреса позивача:
Між тим, фактично позивач
зареєстрований в Україні за адресою
АДРЕСА_2, що вбачається із довіреності
До заяви також надана консульська
довідка (копія), відомості про
реєстрацію місця проживання (прописка)
у Німеччині (копія; без перекладу);
виписка із Торгового реєстру (копія;
Позивач просив надати довідку про його
податкове нерезиденство з огляду на
положення п/п. 14.1.122, п/п. 14.1.213 ПК України.
08.10.2014 р. у відповідь з боку ДПІ на
адресу позивача сформована відповідь
за № 940/А/26-50-17-03-12, в якій зазначено, що
оскільки позивач перебуває на обліку
як фізична особа-підприємець з 17.05.2010 р.
у Кременчуцькій ОДПІ ГУ Міндоходів
Полтавської області, ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві не має підстав для видачі
Вирішуючи у взаємозв'язку з наведеним
спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до п/п. 14.1.122. ПК України
а) іноземні компанії, організації,
утворені відповідно до законодавства
інших держав, їх зареєстровані
(акредитовані або легалізовані)
відповідно до законодавства України
філії, представництва та інші
відокремлені підрозділи з
місцезнаходженням на території
б) дипломатичні представництва,
консульські установи та інші офіційні
представництва інших держав і
міжнародних організацій в Україні;
в) фізичні особи, які не є резидентами
Відповідно до п/п. 14.1.213. резиденти - це:
а) юридичні особи та їх відокремлені
особи, які утворені та провадять свою
діяльність відповідно до
законодавства України з
місцезнаходженням як на її території,
б) дипломатичні представництва,
консульські установи та інші офіційні
представництва України за кордоном,
які мають дипломатичні привілеї та
в) фізична особа - резидент - фізична
особа, яка має місце проживання в
У разі якщо фізична особа має місце
проживання також в іноземній державі,
вона вважається резидентом, якщо така
особа має місце постійного проживання
в Україні; якщо особа має місце
постійного проживання також в
іноземній державі, вона вважається
резидентом, якщо має більш тісні
особисті чи економічні зв'язки (центр
життєвих інтересів) в Україні. У разі
якщо державу, в якій фізична особа має
центр життєвих інтересів, не можна
визначити, або якщо фізична особа не
має місця постійного проживання у
жодній з держав, вона вважається
резидентом, якщо перебуває в Україні не
менше 183 днів (включаючи день приїзду та
від'їзду) протягом періоду або періодів
Достатньою (але не виключною) умовою
визначення місця знаходження центру
життєвих інтересів фізичної особи є
місце постійного проживання членів її
сім'ї або її реєстрації як суб'єкта
підприємницької діяльності.
Якщо неможливо визначити
резидентський статус фізичної особи,
використовуючи попередні положення
цього підпункту, фізична особа
вважається резидентом, якщо вона є
громадянином України.
Якщо всупереч закону фізична особа -
громадянин України має також
громадянство іншої країни, то з метою
оподаткування цим податком така особа
вважається громадянином України, який
не має права на залік податків,
сплачених за кордоном, передбаченого
цим Кодексом або нормами міжнародних
Якщо фізична особа є особою без
громадянства і на неї не поширюються
положення абзаців першого - четвертого
цього підпункту, то її статус
визначається згідно з нормами
Достатньою підставою для визначення
особи резидентом є самостійне
визначення нею основного місця
проживання на території України у
порядку, встановленому цим Кодексом,
або її реєстрація як самозайнятої
Між тим, відповідно до п/п. 14.1.226. ПК
України самозайнята особа, це платник
податку, який є фізичною особою -
підприємцем або провадить незалежну
професійну діяльність за умови, що така
особа не є працівником в межах такої
підприємницької чи незалежної
професійної діяльності.
Від визначення вказаного статусу
залежить порядок застосування
положень п.103.4. ПК України, відповідно
до якого підставою для звільнення
(зменшення) від оподаткування доходів
із джерелом їх походження з України є
подання нерезидентом з урахуванням
особливостей, передбачених пунктами
103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому
агенту), яка виплачує йому доходи,
довідки (або її нотаріально
засвідченої копії), яка підтверджує, що
нерезидент є резидентом країни, з якою
укладено міжнародний договір України
(далі - довідка), а також інших
документів, якщо це передбачено
міжнародним договором України.
Відповідно до п. 103.5. ПК України довідка
видається компетентним (уповноваженим)
органом відповідної країни, визначеним
міжнародним договором України, за
формою, затвердженою згідно із
законодавством відповідної країни, і
повинна бути належним чином
легалізована, перекладена відповідно
до законодавства України.
Пунктом 103.6. ПК України передбачено, що
у разі потреби така довідка може бути
затребувана у нерезидента особою, яка
виплачує йому доходи, або контролюючим
органом під час розгляду питання про
повернення сум надміру сплачених
грошових зобов'язань на іншу дату, що
передує даті виплати доходів.
У разі потреби особа, яка виплачує
доходи нерезидентові, може звернутися
до контролюючого органу за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
щодо здійснення центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, запиту до
компетентного органу країни, з якою
укладено міжнародний договір України,
про підтвердження зазначеної у довідці
З наведеного вбачається, що довідка про
належність особи до резидента певної
країни, видається у тій країні,
резидентом якої є певна особа.
Видача в Україні довідки про те, що
певна особа не є резидентом України,
тобто про те, що особа є резидентом
іншої країни, не передбачена, що
підтверджується додатково і змістом
наказу Державної податкової
адміністрації України від 12 квітня 2002
року № 173 «Про підтвердження статусу
податкового резидента України».
З наведеного вбачається
безпідставність заявлених вимог
позивача та, відповідно, відсутність
підстав для задоволення позову,
оскільки відсутні визначені Законами
України норми, які покладають на
податкові органи обов'язок видачі
При цьому суд додатково звертає увагу,
що позивач зареєстрований в України як
суб'єкт підприємницької діяльності
(фізична особа - підприємець) 17.05.2010 р.,
має зареєстроване місце проживання в
Україні, у той же час зареєстрований у
Німеччині з 11.09.2014 р., а відтак,
враховуючи статус позивача як
підприємця в Україні, він з точки зору
податкового законодавства є
Окремо слід зазначити, що позивачем до
позову надано окремі документи,
складені іноземною мовою, без надання
їх перекладу українською мовою, що
однак, не відповідає вимогам ч. 3 ст. 15
Закону України «Про засади державної
мовної політики», відповідно до якої
сторони, які беруть участь у справі,
подають до суду, зокрема, докази,
викладені державною мовою. Наведене,
унеможливлює здійснення оцінки
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
В даному випадку, враховуючи наведене у
сукупності суд приходить до висновку
про відсутність з боку ДПІ порушень
вимог податкового законодавства у
зв'язку із розглядом заяви позивача та
не вбачається у зв'язку з викладеним
підстав для задоволення позову.
Керуючись вимогами статей 69-71, 128, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва,-
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов залишити без
задоволення у повному обсязі.
Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Суддя
О.А. Кармазін