Справа № 9101/33479/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2011 р. справа № 2а-122/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого
судді: Сафронової
С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Томаківської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області на
постанову Томаківського районного
суду Дніпропетровської області від 11
січня 2011 року

у адміністративній справі № 2а-122/11 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Томаківської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області про визнання дій протиправними
та стягнення недоплаченої щорічної
соціальної допомоги на оздоровлення, -

В с т а н о в и л а :

Постановою Томаківського районного
суду Дніпропетровської області від 11
січня 2011 року позов ОСОБА_1 задоволено,
визнано протиправними дії відповідача
щодо нарахування та виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік , а також зобов’язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи із суми
мінімальної заробітної плати з
урахуванням суми фактично проведених
виплат, у розмірі 4 340 гривень

З зазначеною постановою суду першої
інстанції не погодився відповідач,
який оскаржив постанову районного суду
до апеляційної інстанції з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права

Дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення,
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права,колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої
інстанції виходив з того, що вимога
позивача провести перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік підлягає задоволенню, оскільки
відповідачем відмовлено в здійсненні
такого перерахунку.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
оскільки під час перегляду судового
рішення за апеляційною скаргою
відповідача встановлено, що між
сторонами немає розбіжностей щодо
статусу позивача, як учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії, його
перебування на обліку в Управління
праці та соціального захисту населення
Томаківської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області та наявності у нього прав і
пільг, встановлених Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Підставою для звернення позивача в суд
03.12.2010 року з адміністративним позовом
до Управління праці та соціального
захисту населення Томаківської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області на стала
виплата йому відповідачем у 2010 р.
щорічної допомоги на оздоровлення в
сумі по 100 грн., що не відповідає
розміру, встановленому абз.5 ч.4 ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»для учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії.

Абзацом п'ятим частини четвертої
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»(у відповідній редакції, з
урахуванням рішення Конституційного
Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008
року, далі по тексту - Закон № 796-ХІІ)
передбачено, що для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в розмірі п’яти мінімальних
заробітних плат.

Проте, всупереч статті 48 Закону № 796-ХІІ
позивачу щорічна допомога на
оздоровлення виплачувалась відповідно
до Постанови Кабінету Міністрів
України .

Між тим, відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов’язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 КАС України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов’язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення позивачеві застосуванню
підлягає стаття 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
Постанова Кабінету Міністрів України,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення вказаного
спору, крім того, це право гарантується
Конституцією України (частина друга
статті 46 Конституції України).

З огляду на викладене, колегія суддів
визнає, що право позивача на отримання
належних йому виплат на підставі
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»було порушено та що до
спірних правовідносин підлягають
застосуванню норми Закону, а не
Постанова КМУ, оскільки норми
підзаконних нормативних актів не
можуть суперечити нормам законів, а тим
більше змінювати їх.

Проте, суд першої інстанції невірно
визначив розмір недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік, в
той час як цей обов’язок входить до
компетенції Управління праці та
соціального захисту населення
Томаківської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області. При цьому суд не врахував, те,
що з огляду на положення ст. 21,105,162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності відповідача,
зобов’язання його вчинити певні дії.
Адміністративний суд повинен
визнавати дії суб’єктів владних
повноважень незаконними і
зобов’язувати відповідачів провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону.

Отже, поновивши права позивача на
отримання належної суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік
способом, який не відповідає вимогам
процесуального закону, суд першої
інстанції тим самим допустив помилку,
яка призвела до неправильного
вирішення даного спору.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої суду
першої інстанції, в частині
зобов’язання відповідача нарахувати
та виплатити на користь позивача
недоплачену щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік в розмірі 4340,00
грн. необхідно змінити

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст., ст.205, 206 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Томаківської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області на постанову Томаківського
районного суду Дніпропетровської
області від 11 січня 2011 року у справі №
2а-122/11 –задовольнити частково.

Постанову Томаківського районного
суду Дніпропетровської області від 11
січня 2011 року у справі № 2а-122/11 –в
частині зобов’язання нарахування та
виплати недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік
змінити, виключивши суму в розмірі 4 340,00
грн.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені статтею
212 КАС України.

Головуючий:
С
.В. Сафронова

Суддя:

В.Ю. Поплавський

Суддя:

Д.В. Чепурнов