Справа № 265/2386/14-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 р.Справа №
265/2386/14-аКолегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання
Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя від 12.08.2014р. по справі №
265/2386/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету
Маріупольської міської ради

про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
виконавчого комітету Маріупольської
міської ради про визнання дій
неправомірними та про зобов'язання
надати відповіді на його запити. В
обґрунтування позовних вимог вказував
на те, що він інвалід 1 групи ВВВ зробив
до відповідача два запити на отримання
публічної інформації на спеціальних
бланках. В першому запиті він просив
надати відповідь на питання: в якої з
двох кімнат 12,9 кв.м. чи 14,2 кв.м. він може
проживати з дружиною та буде
забезпечений жилою площею більш 9 кв. м.
на одну особу. В другому запиті він
просив надати відповідь на питання:чи
вказано медичний висновок № 2763/3 в
попередньому списку, якщо ні, то чому;
чи була зроблена пропозиція щодо
надання його сім'ї жилої площі з
урахуванням медичного висновку, якщо
ні, то чому.

На його інформаційні запити йому була
надана відписка від 01.04.2014 року не по
суті заданих питань, він не отримав
конкретних відповідей на задані
питання, чим порушено його право на
отримання публічної інформації. Просив
суд визнати дії відповідача щодо
ненадання йому інформації на його
запити про надання йому публічної
інформації від 28.03.2014 року
неправомірними, зобов'язати
відповідача надати відповіді на його
запити про надання публічної
інформації від 28.03.2014 року.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 12 серпня 2014 року
у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подали
апеляційну скаргу , вважають, що її
винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просять скасувати постанову суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позову, прийняти нову ,
якою задовольнити позов в повному
обсязі.

Апеляційна скарга розглядається
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
постанову суду першої інстанції,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції , що 28.03.2014 року ОСОБА_1
звернувся до виконавчого комітету
Маріупольської міської ради двома
запитами на отримання публічної
інформації на спеціальних бланках. В
першому запиті він просив надати
відповідь на питання: в якої з двох
кімнат 12,9 кв.м. чи 14,2 кв.м. він може
проживати з дружиною та буде
забезпечений жилою площею більш 9 кв. м.
на одну особу?. В другому запиті він
просив надати відповідь на питання:чи
вказано медичний висновок № 2763/3 в
попередньому списку, якщо ні, то чому;
чи була зроблена пропозиція щодо
надання його сім'ї жилої площі з
урахуванням медичного висновку, якщо
ні, то чому?.

01.04.2014 року виконавчим комітету
Маріупольської міської ради ОСОБА_1
була надана відповідь на його запити
на підставі чого та як йому була надана
квартира АДРЕСА_1 на сім'ю з трьох
чоловік.

Крім того, з рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя по справі № 268/8015/13-а за
позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Маріупольської міської ради про
визнання дій неправомірними, та з
ухвали Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23.01.2013 року
по справі № 0538/3518/2012, яким вищевказане
рішення залишено в силі, вбачається, що
судами першої та другої інстанції
встановлено, що виконавчий комітет
Маріупольської міської ради подав до
Донецької обласної державної
адміністрації поіменні списки
громадян для отримання іпотечного
житла, разом з обліковими справами,
зокрема по сім'ї ОСОБА_1 передавалася не
тільки облікова квартирна справа, але і
медичний висновок, що свідчить про те,
що позивачу були відомі з даних рішень
суду обставини, про які він надав запит
до відповідача про отримання публічної
інформації.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог , суд першої інстанції виходив з
того, що дії виконавчого комітету
Маріупольської міської ради щодо
розгляду запиту ОСОБА_1 від 28.03.2014 року
є правомірними та обґрунтованими,
підстав для визнання дій
неправомірними не встановлено.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
інформацію" дія цього Закону
поширюється на інформаційні відносини,
які виникають у всіх сферах життя і
діяльності суспільства і держави при
одержанні, використанні, поширенні та
зберіганні інформації.

Відповідно до до ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про інформацію», кожен має право на
інформацію, ш передбачає можливість
вільного одержання, використання,
поширення, зберігання та захист
інформації, необхідної для реалізації
своїх прав, свобод і законних
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Приписи ст. 5 Закону України «Про доступ
до публічної інформації»визначають, що
доступ до інформації забезпечується
шляхом: 1) систематичного та
оперативного оприлюднення інформації
в офіційних друкованих виданнях; на
офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет;
на інформаційних стендах; будь-яким
іншим способом; 2) надання інформації за
запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону України «Про доступ до
публічної інформації»закріплено, що
суб'єктами відносин у сфері доступу до
публічної інформації є: 1) запитувачі
інформації - фізичні, юридичні особи,
об'єднання громадян без статусу
юридичної особи, крім суб'єктів владних
повноважень; 2) розпорядники інформації
- суб'єкти, визначені у статті 13 цього
Закону; 3) структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про доступ до публічної
інформації»запит на інформацію - це
прохання особи до розпорядника
інформації надати публічну інформацію,
що знаходиться у його володінні. При
цьому запитувач має право звернутися
до розпорядника інформації із запитом
на інформацію незалежно від того,
стосується ця інформація його особисто
чи ні, без пояснення причини подання
запиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про доступ до
публічної інформації» розпорядник
інформації, який не володіє
запитуваною інформацією, але якому за
статусом або характером діяльності
відомо або має бути відомо, хто нею
володіє, зобов'язаний направити цей
запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач у запиті просив надати
інформацію в якої з двох кімнат 12,9 кв.м.
чи 14,2 кв.м. він може проживати з
дружиною та буде забезпечений жилою
площею більш 9 кв. м. на одну особу.

Виходячи із вищенаведених норм діючого
законодавства, така інформація не є
публічною, оскільки вона носить
інформаційно-правовий характер.

Порядок користування житлом, про що
просить надати інформацію позивач,
визначений законодавством України, та
дана інформація не була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків.

На підставі наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції , що відсутні правові
підстави для задоволення позову ОСОБА_1
в частині визнання дій, які пов'язані з
ненаданням інформації на його запит
від 28.03.2014 року, про зобов'язання надати
відповідь на його запит від 28.03.2014 року:
в якої з двох кімнат 12,9 кв.м. чи 14,2 кв.м.
він може проживати з дружиною та буде
забезпечений жилою площею більш 9 кв. м.
на одну особу, відповідно до Закону
України «Про допуск до публічної
інформації» .

Також , колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволені позову ОСОБА_1 в
частині задоволення його позовних
вимог про визнання дій, які пов'язані з
ненаданням інформації на його запит
від 28.03.2014 року, про зобов'язання надати
відповідь на його запит від 28.03.2014
року:чи вказано медичний висновок №
2763/3 в попередньому списку, якщо ні, то
чому; чи була зроблена пропозиція щодо
надання його сім'ї жилої площі з
урахуванням медичного висновку, якщо
ні, то чому, відповідно до Закону
України «Про допуск до публічної
інформації», оскільки за даною
інформацією ОСОБА_1 він неоднократно
був ознайомлений в процесі розгляду
його адміністративного позову до
виконавчого комітету Маріупольської
міської ради про визнання дій
неправомірними, в задоволенні якого
йому було відмовлено рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя, яке було залишено без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23.01.2013 року
по справі № 0538/3518/2012.

З наведених судових рішень вбачається,
що судами встановлено, що виконавчий
комітет Маріупольської міської ради
подав до Донецької обласної державної
адміністрації поіменні списки
громадян для отримання іпотечного
житла, разом з обліковими справами,
зокрема по сім'ї ОСОБА_1 передавалася
не тільки облікова квартирна справа,
але і медичний висновок, що свідчить
про обізнаність позивачем обставин,
які він просив відповідача повідомити
у своєму запиті .

Доводи апеляційної скарги є
помилковими та не впливають на
правомірність висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
відзначає, що суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від
12.08.2014р. по справі № 265/2386/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Тацій Л.В.
Бегунц А.О. Повний текст ухвали
виготовлений 01.12.2014 р.