Справа № 03/81/17-2А
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/33517/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби

на постанову Господарського суду
Волинської області від 10.09.2009

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03.04.2012

у справі № 03/81/17-2А (71593/09/9104)

за позовом Державного
комунального підприємства
«Луцьктепло»

до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області

про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень-
рішень

ВСТАНОВИВ:

Державне комунальне підприємство
«Луцьктепло» (далі по тексту - позивач,
ДП «Луцьктепло») звернулось до суду з
позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області (далі по тексту -
відповідач, Луцька ОДПІ) про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень-рішень від 22.08.2003 №/0,
від 20.10.2003 №/1, від 17.11.2003 №/2
та від 22.12.2003 №/3, якими позивачу
донараховано податкове зобов'язання з
податку на додану вартість на суму
326551,50 грн., в тому числі основний платіж
- 35873,00 грн. та штрафні санкції - 290678,50
грн.

Постановою Господарського суду
Волинської області від 10.09.2009, яка
залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03.04.2012, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за наслідками
перевірки позивача відповідачем
встановлено порушення пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7
Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про
податок на додану вартість» (далі по
тексту - Закон №168/97-ВР).

За наслідками перевірки та процедури
адміністративного оскарження прийняті
спірні податкові повідомлення-рішення.

Так, на думку податкового органу,
позивач зайво включив до складу
податкового кредиту з податку на
додану в лютому 2002 року вартість
придбаної електроенергії без оплати в
сумі 55000,00 грн. по податковій накладній
ВАТ «Волиньобленерго» від 28.02.2002; в
січні 2003 року в сумі 28885,00 грн. по
податковій накладній ВАТ «ЛПЗ» від
30.01.2002 за спожитий газ. Згідно з актом
звірки від 01.01.2002 з ДПТМ
«Луцьктеплокомуненерго», позивач не
включив до бази оподаткування вартість
наданих послуг в сумі 1101232,00 грн. Дані
податкових декларацій позивача не
відповідають даним книги обліку
товарів (робіт, послуг). За касовим
способом визначається база
оподаткування операцій з надання
товарів (послуг) для ЖЕКів та бюджетних
установ, що отримують ці товари
(послуги), у разі, якщо вони
зареєстровані як платники податку. При
зміні способу визначення бази
оподаткування суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту,
нараховані до початку застосування
касового способу або після закінчення
строку його застосування, не
підлягають перерахунку у зв'язку зі
зміною такого способу. Крім того, гроші
від населення за поставлену теплову
енергію отримано ДПК «Луцьктепло», яке
не сплачувало податків, з тих підстав,
що отриманні кошти є нібито ДКП
«Луцьктеплокомуненерго».

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону
№168/97-ВР датою виникнення податкових
зобов'язань з продажу товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають продажу, а у разі продажу
товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування
в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації
готівкових коштів у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження
товарів, а для робіт (послуг) - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт виконання робіт (послуг) платником
податку.

Відповідно до п. 11.11 ст. 11 Закону №168/97-ВР
тимчасово, до набрання чинності
Податковим кодексом України, платники
податку, які продають теплову енергію,
газ природний (крім скрапленого),
включаючи вартість його
транспортування, чи надають послуги,
вартість яких включається до складу
квартирної плати чи плати за утримання
житла, фізичним особам, бюджетним
установам, не зареєстрованим
платниками цього податку, а також
житлово-експлуатаційним конторам,
квартирно-експлуатаційним частинам,
товариствам співвласників житла, іншим
подібним платникам податку, які
здійснюють збір коштів від зазначених
покупців з метою подальшого їх
перерахування продавцям таких товарів
(послуг) у компенсацію їх вартості (далі
- ЖЕКи), визначають базу оподаткування
операцій з продажу таких товарів
(послуг) за касовим способом. За касовим
способом визначається також база
оподаткування операцій з надання
зазначених товарів (послуг) для ЖЕКів
та бюджетних установ, що отримують ці
товари (послуги), у разі якщо вони
зареєстровані як платники податку; при
зміні способу визначення бази
оподаткування, суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту
(включаючи суми бюджетного або
експортного відшкодування), нараховані
до початку застосування касового
способу або після закінчення строку
його застосування, не підлягають
перерахунку у зв'язку зі зміною такого
способу; терміни, що використовуються у
цьому пункті, мають таке значення:
послуги, вартість яких включається до
складу квартирної плати чи плати за
утримання житла - послуги з технічного
обслуговування ліфтів та
диспетчерських систем, систем
протипожежної автоматики та
димовидалення, побутових електроплит,
обслуговування димовентиляційних
каналів, внутрішньобудинкових систем
водотеплопостачання, водовідведення
та зливової каналізації, вивезення та
утилізації твердого побутового та
грубого сміття, прибирання будинкової
та прибудинкової території, а також
інші послуги, які надаються ЖЕКами
зазначеним у цьому пункті покупцям за
їх рахунок; касовий спосіб визначення
бази оподаткування операцій з продажу
товарів (послуг) - спосіб податкового
обліку, за яким датою виникнення
податкових зобов'язань платника
податку з продажу товарів (робіт,
послуг) є дата отримання коштів на
рахунок або у касу такого платника
податку або отримання ним інших видів
компенсації їх вартості, а датою
виникнення права на податковий кредит
є дата відрахування коштів з рахунку
або каси платника податку в оплату
вартості придбаних товарів (робіт,
послуг) чи дата надання інших видів
компенсації їх вартості (включаючи
дату виписки рахунку (чека) при
розрахунках картками платіжних систем
або банківськими чи персональними
чеками).

Однак, в акті документальної перевірки
відсутні посилання на первинні
документи податкового обліку
(податкові накладні, первинні
документи, регістри обліку) ДКП
«Луцьктепло», відповідно до яких
визначено збільшення чистої суми
податкових зобов'язань по податку на
додану вартість у сумі 581357,00 грн. та
зменшення чистої суми податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість на суму 545384,00 грн. Будь-яких
конкретних фактів виявлених порушень
та їх обґрунтування, які призвели до
завищення позивачем податкового
кредиту з цього податку, на суму 35873,00
грн. в акті перевірки не зазначено, що
суперечить, зокрема, вимогам Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок щодо дотримання податкового
та валютного законодавства суб'єктами
підприємницької діяльності-юридичними
особами, їх філіями, відділеннями та
іншими відокремленими підрозділами,
затвердженого наказом ДПА України від
16.09.2002 №429 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 29.12.2002 за
№1023/7311.

Крім того, відповідно до пп. 17.1.3 п. 17.1 ст.
17 Закону України від 21.12.2000 №2181-III «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (далі по
тексту - Закон №2181-III) у разі, коли
контролюючий орган самостійно
донараховує суму податкового
зобов'язання платника податків за
підставами, викладеними у пп. «б» пп. 4.2.2
п. 4.2 ст. 4 цього Закону, такий платник
податків зобов'язаний сплатити штраф у
розмірі десяти відсотків від суми
недоплати (заниження суми податкового
зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого
податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на
який припадає така недоплата, та
закінчуючи податковим періодом, на
який припадає отримання таким
платником податків податкового
повідомлення від контролюючого органу,
але не більше п'ятдесяти відсотків
такої суми та не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості
податкових періодів, що минули.

Відповідачем, як вбачається з
розрахунку фінансових санкцій та пені,
фінансова санкція нараховувалася по
кожному зафіксованому факту заниження
податку на додану вартість, однак сам
податок розраховувався з врахуванням
завищення позивачем зобов'язань, у
зв'язку з чим відповідачем
оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями донараховано
позивачу 35873,00 грн. податку та 290678,50 грн.
фінансової санкції, що суперечить
вимогам пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 зазначеного
Закону.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби відхилити.

Постанову Господарського суду
Волинської області від 10.09.2009 та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03.04.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров