Справа № 820/13472/14
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 р.Справа №
820/13472/14Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання
Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.08.2014р. по
справі № 820/13472/14

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Теплоенергетичний центр
Роганського промвузла"

до Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство
"Теплоенергетичний центр Роганського
промвузла" (надалі по тексту позивач)
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Індустріальної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області (надалі по тексту
відповідач), в якому просив суд:

-скасувати податкове повідомлення -
рішення від 25.06.2014 року № про
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 41869,50 грн., в т.ч. за основним
платежем 27913,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 13965,50 грн.;

-скасувати податкове повідомлення -
рішення від 25.06.2014 року № про
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 1239724,50 грн., в т.ч. за
основним платежем 826483,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 413241,50
грн.;

-скасувати податкове повідомлення -
рішення від 25.06.2014 р. №000402220 про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 101 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 14.08.2014 року
адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства
"Теплоенергетичний центр Роганського
промвузла" до Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень задоволено.

Скасовано податкові
повідомлення-рішення Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 25.06.2014 року, №
від 25.06.2014 р., №000402220 від 25.06.2014 р.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від14.08.2014 року
та прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Позивач подав заперечення на
апеляційну скаргу, в яких, посилаючись
на законність та обґрунтованість
оскаржуваного судового рішення,
просить суд апеляційної залишити
апеляційну скаргу без задоволення,
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.08.2014 року
залишити без змін.

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
фахівцями Індустріальної об'єднаної
Державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області з 20 по
26 травня 2014 року на підставі наказу
Індустріальної ОДПІ від 14 травня 2014
року №765, пункту п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України проведена
позапланова виїзна перевірка
Приватного акціонерного товариства
«Теплоенергетичний центр Роганського
промвузла» з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
операцій з платниками податків ТОВ НВП
«СПЕЦЕНЕРГОСЕРВІС» (),
ТОВ «Харківський завод свічок
запалювання та електрообладнання» (), ТОВ «ССБ» (), ТОВ «Спецтрубомонтаж» () за період з 17.03.2011 р. по
31.12.2013 р.

Результати перевірки оформлені Актом
№1483/20-36-22-03-07/14085922 від 02.06.2014 року.

Згідно висновків вказаного акту
перевірки в діяльності Приватного
акціонерного товариства
«Теплоенергетичний центр Роганського
промвузла» встановлено порушення:

- п.138.2 ст. 138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України , в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму - 695264 грн.;

- п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, встановлено заниження до
сплати в бюджет суми податку на додану
вартість всього у сумі 826483,0 грн.

- п.200.1, п.200.3 ст.200 Податкового кодексу
України, завищена сума, яка
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (рядок 19) за
листопад 2012 року у сумі- 101 грн.

На підставі висновків Акту перевірки
№1483/20-36-22-03-07/14085922 від 02.06.2014 року
Індустріальною об'єднаною Державною
податковою інспекцією м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області винесено
податкові повідомлення-рішення №
про нарахування податку на прибуток та
штрафних санкцій на суму 41869,50 грн.,
№ про нарахування податку на
додану вартість та штрафні санкції на
суму 1239724,50 грн. та № про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 101
грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
протиправності оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України (далі по
тексту - Кодекс), податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

За приписами п.198.3. ст. 198 Податкового
кодексу податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

-придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

-придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.198.1. ст. 198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2. ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше;

-дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

-дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу, що передбачено п. 198.6. ст.
198 Податкового кодексу України.

Отже, підставою для нарахування
податкового кредиту є податкова
накладна, видана платником податку.

Відповідно до п.200.1. ст. 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 ПК
України).

Колегія суддів зазначає, що
визначальною умовою для формування
податкового кредиту за певними
господарськими операціями є
реальність цих господарських операцій.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
позивачем доведено реальність спірних
господарських операцій за якими був
сформований податковий кредит,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ПРАТ "Теплоенергетичний центр
Роганського промвузла" (Замовник) та
ТОВ «НВП «Спеценергосервіс»
(Виконавець) було укладено договір від
17 жовтня 2012 року №1015-12, за яким
Виконавець зобов'язується виконати
режимно-налагоджувальні випробування
котлів ПТВМ-30М - 1 шт., ДКВР 20/13 - 2 шт., які
знаходяться за адресою: м. Харків,
вулиця Роганська, 155, а замовник
зобов'язується сплатити договірну ціну
за виконані роботи, яка складає 101968,02
грн., в т.ч. ПДВ 15994,67 грн.

На підтвердження взаємовідносин ПРАТ
"Теплоенергетичний центр Роганського
промвузла" та ТОВ «НВП
«СПЕЦЕНЕРГОСЕРВІС» позивачем було
надано договір підряду з ТОВ «НВП
«СПЕЦЕНЕРГОСЕРВІС» від 17.10.2012 р. №1015-12,
акти виконаних робіт за жовтень 2012
року, листопад 2012 року, податкові
накладні, платіжні доручення, технічні
звіти ТОВ «НВП «СПЕЦЕНЕРГОСЕРВІС» про
еколого-теплотехнічні випробування
водогрійних котлів ПТВМ-30М та ДКВР-20/13,
які погоджено з територіальним
управлінням Державної інспекції з
енергозбереження по Харківській
області, паспорти котлів, ліцензію
(пусконалагоджувальні роботи) від 28.2011
р. №2-II зі строком дії з 28.02.2011р. по 08.02.2015
р., дозвіл на продовження виконання
робіт підвищеної небезпеки
№098.11.63-45.21.4., висновок Територіального
управління Державної інспекції з
енергозбереження по Харківській
області від 29.12.2011р. №20-163 про
підтвердження того, що ТОВ НВП
«Спеценергосервіс» може виконувати
налагоджувальні роботи на
паливовикористовувальному обладнанні,
яке використовує природний газ, мазут,
вугілля та інше паливо.

Також, між ПРАТ "Теплоенергетичний
центр Роганського промвузла" (в якості
Покупця) та ТОВ «ССБ» (в
якості Продавця) укладено договір
постачання від 27.03.2012 року, за яким
Продавець зобов'язується передати
товар в погоджений сторонами термін, а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити товар, згідно підписаних
специфікацій, які є невід'ємною
частиною договору.

Відповідно до п.2.1 договору, загальна
кількість, ціна, найменування,
номенклатура товару зазначаються в
специфікаціях до договору.

Відповідно до п. 3.1 поставка товару
здійснюється продавцем на умовах
погоджених сторонами у специфікаціях.

На підтвердження здійснення вказаної
господарської операції позивачем
надано договір №27 від 27.03.2012 року,
додаткову угоду від 29.03.2013р., додаткову
угоду від 01.09.2012 року, специфікацію №1
від 27.03.2012 року, в якій визначено, що
продавець продає, а покупець покупає
наступний товар: датчики тиску
п'єзоелектричні у кількості 1148 шт. на
загальну суму 4799999,24 грн., в т.ч. ПДВ -
799999,88 грн., сертифікат відповідності
товару (датчики тиску п'єзоелектричні);
видаткові накладні, податкові
накладні, платіжні доручення.

ПРАТ «ТЦРП» частково розрахувався з
ТОВ «ССБ» за отриманий товар, а саме
20.04.2012р. було сплачено 408000,00грн.
(платіжне доручення №50); 11.06.2014р. було
сплачено 381000,00 грн. (платіжне доручення
№5534). Остаточний розрахунок за
отриманий від продавця (ТОВ «ССБ»)
товар позивач зобов'язаний здійснити
до 31.12.2014р. у сумі 4010 999,24 грн., що
відповідає умовам додаткової угоди від
01.09.2012 року до договору №27 від 27.03.2012
року.

Отриманий від ТОВ «ССБ» товар (датчики
тиску п'єзоелектричні), позивач
передав на комісію ТОВ «НВП «Вітактум»
в межах договору комісії від №2012-1 від
19.03.2012р. з метою їх подальшого продажу.
Факт передачі товару на комісію
підтверджується актами
приймання-передачі № 1 від 29.03.2012р. та №
2 від 30.03.2012р. В бухгалтерському обліку
позивача товар (датчики тиску
п'єзоелектричні) обліковується на
рахунку 28 «Товари», субрахунок 283
«Товари на комісії».

Також, між позивачем (в якості
Замовника) та ТОВ «Спецтрубомонтаж»
(в якості Виконавця)
07.09.2012 р. укладено договір №118, згідно
якого виконавець зобов'язується
виконати режимно-налагоджувальні
роботи котла КВГ-6,5 в котельні за
адресою: вул. Зубарєва, 27-а, м. Харків.

На підтвердження здійснення вказаної
господарської операції позивачем
надано договір №118 від 07.09.2012 р., акт
виконаних робіт №7/12, розрахунок
загальновиробничих витрат до акту №
7/12, довідку про вартість виконаних
будівельних робіт, платіжні доручення
від 03.10.2012р. №883 та від 03.01.2013р. №1555,
податкові накладні від 03.10.2012 р. №6 та
від 03.01.2013 р. №1, технічний звіт по
проведенню еколого-теплотехнічних
випробувань котла КВГ-6,5, погоджений з
територіальним управлінням державної
інспекції по енергозбереженню в
Харківській області від 30.11.2012 р.,
ліцензію ТОВ «Спецтрубомонтаж» від
08.08.2012 р. АД №075181, видану державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України на господарську діяльність,
пов'язану із створенням об'єктів
архітектури (за переліком робіт згідно
з додатком), в т.ч. на виконання
пусконалагоджувальних робіт об'єктів
теплопостачання, котельних, висновок
територіального управління державної
інспекції з енергозбереження по
Харківській області №20-171 від 29.11.2011 р.
про те, що ТОВ «Спецтрубомонтаж» може
виконувати налагоджувальні роботи на
паливовикористовувальному обладнанні,
яке використовує природний газ, мазут,
вугілля та інше паливо.

Колегія суддів зазначає, що висновки
податкового органу про не
підтвердження позивачем реальності
господарських операцій з ТОВ «ССБ»
товарно-транспортними накладними є
необґрунтованими, оскільки позивач за
договором укладеним з вказаним
контрагентом не мав обов'язку щодо
перевезення товару, а тому і не був
зобов'язаний складати
товарно-транспортні накладні.

Отже, позивачем документально
підтверджено реальність здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ НВП «Спеценергосервіс», ТОВ
«ССБ», ТОВ «Спецтрубомонтаж».

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, висновки відповідача про
нереальність господарських операцій
за спірними договорами ґрунтуються на
висновках актів перевірок ТОВ НВП
«Спеценергосервіс», ТОВ «ССБ», ТОВ
«Спецтрубомонтаж».

Колегія суддів зазначає, що порушення,
на думку відповідача, порядку
здійснення господарської діяльності
контрагентами позивача не впливає на
результати діяльності позивача і не
може бути підставою для притягнення
позивача до відповідальності.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми
якої є нормами прямої дії, юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер. Тому, якщо
контрагент позивача не виконав свого
зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету,
настає відповідальність та відповідні
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою вважати неправомірним
формування податкового кредиту
позивачем, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо його
формування та має документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Таким чином, сама по собі несплата
податку контрагентом позивача, або
його контрагентами (у тому числі в разі
ухилення від сплати) при фактичному
здійсненні господарської операції не
впливає на податковий кредит позивача.

Такі висновки також узгоджуються із
практикою Європейського суду з прав
людини.

Згідно приписів ч. 2 ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Так, відповідно в п.57 Рішення
Європейського суду з прав людини по
справі «Булвес» АД проти Болгарії від
22.01.2009 року судом було зазначено, що
оскільки компанія-заявник у повному
обсязі та вчасно виконала обов'язки з
дотримання встановлених
Державою-членом Конвенції норм
стосовно ПДВ та не мала засобів для
забезпечення виконання податкових
зобов'язань постачальником і не знала
про невиконання останнім своїх
обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі. Відповідачем не доведено
обізнаності позивача щодо
недобросовісного декларування своїх
зобов'язань його контрагентами.

Отже, позивач не може нести наслідків
невиконання контрагентом його
зобов'язань. Такі вимоги, відповідно до
зазначеного рішення Європейського
суду з прав людини є надмірним тягарем
для платника податку, що порушує
справедливий баланс, який повинен
підтримуватись між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту прав власності.

Таким чином, позивачем правомірно
сформовано податковий кредит за
спірний період на підставі виданих ТОВ
НВП «Спеценергосервіс», ТОВ «ССБ», ТОВ
«Спецтрубомонтаж» податкових
накладних.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо безпідставного
донарахування позивачу грошового
зобов'язання з ПДВ за спірний період та
зменшення розміру від»ємного значення
з ПДВ.

Стаття 138 Податкового Кодексу України
містить у собі склад витрат та порядок
їх визнання, так, відповідно п.138.1
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті;
інших витрат, визначених згідно з
пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті,
пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу; крім витрат, визначених у
пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139
цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 138.1.1 пункту 138.1
статті 138 Податкового кодексу України
витрати операційної діяльності
включають: собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Згідно з підпунктом 138.2 статті 138
Податкового Кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно із приписами абзаці 1 підпункту
139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України до витрат не
включаються витрати, які не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Як вбачається з матеріалів справи,
реальність здійснення спірних
господарських операцій між позивачем
та ТОВ НВП «Спеценергосервіс», ТОВ
«ССБ», ТОВ «Спецтрубомонтаж»
підтверджено документально, а тому
витрати понесені позивачем в рахунок
оплати товару та робіт правомірно
віднесені останнім до витрат спірного
періоду.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо безпідставного
донарахування позивачу грошового
зобов'язання з податку на прибуток за
спірний період.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.08.2014р. по
справі № 820/13472/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко
Я.М.Судді(підпис) (підпис) Шевцова Н.В.
Мінаєва О.М. Повний текст ухвали
виготовлений 10.11.2014 р.