Справа № 826/12286/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач: Міщук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В.,
Гром Л.М. Коток А.О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інкомнет»
до Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкових
повідомлень-рішень , -

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Інкомнет» (далі
Товариство або позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва із позовом до Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві далі ДПІ або
відповідач), у якому просило скасувати
податкові повідомлення-рішення №
та № від 08.08.2014 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 жовтня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови ДПІ посилається на вирок
Шевченківського районного суду м.
Києва у справі №761/22932/13-к від 24.09.2013
року, відповідно до якого контрагент
позивача здійснював діяльність
спрямовану на надання податкової
вигоди третім особам.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання позивач та відповідач в
судове засідання не з'явились,
фіксування звукозаписувального засобу
при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам
позивача з ТОВ «Старксервіс» за період
01.04.2013 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено Акт
№813/26-54-22-04/37423041 від 25.07.2014 року (далі Акт
перевірки), яким встановлено порушення:

- пункту 138.1. статті138, підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток за
перевіряємий період на загальну суму 25
500 грн.;

- пункту 198.6. статті 198, пункту 200.1. та
пункту 200.2. статті 200 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість за
перевіряємий період на загальну суму 26
842 грн.

На підставі Акту перевірки ДПІ
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 08.08.2014 року :

- № відповідно до якого
позивачу визначено грошове
зобов'язання за платежем «податок на
прибуток приватних підприємств» на
загальну суму 31 875 грн., у тому числі за
основним платежем в сумі 25 500 грн., та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 6 375 грн.

- № відповідно до якого
позивачу визначено грошове
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» на загальну суму 33 553
грн., у тому числі за основним платежем
в сумі 26 842 грн., та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) в
сумі 6 711 грн.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
господарські операції між позивачем та
ТОВ «Старксервіс» підтверджуються
належним чином оформленими первинними
документами, а висновки ДПІ сформовані
на підставі вироку суду, є помилковими
та такими, що спростовуються належними
та допустимими доказами, що наявні в
матеріалах справи.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та ТОВ «Старксервіс» були
укладені договори про надання
рекламних послуг № 05/04-2013 від 05.04.2013
року, № 05/06-2013 від 05.06.2013 року, № 05/07-2013
від 05.07.2013 року, № 02/10-2013 від 02.10.2013 року
та № 05/11-2013 від 05.11.2013 року, за умовами
яких контрагент як Розповсюджувач за
дорученням позивача як Рекламодавця,
проводить рекламні компанії в
інтересах Рекламодавця (його клієнтів)
пов'язані з виготовленням та
розповсюдження рекламної продукції, а
Рекламодавець приймає та сплачує такі
послуги Розповсюджувача в порядку та
на умовах, передбачених договором.

Всі умови проведення кожної рекламної
компанії, а саме: тип реклами, період та
вартість проведення рекламної
кампанії, а також особливі умови
проведення рекламної компанії
визначаються сторонами кожного разу в
індивідуальному порядку шляхом
електронної переписки та в разі
необхідності на вимогу якоїсь із
сторін прописуються в Додатку №1 до
договору, який є невід'ємною частиною
договору.

На підтвердження виконання договорів
позивачем надано податкові накладні №
663 від 30.04.2013 року, № 190 від 25.06.2013 року, №
236 від 30.07.2013 року , № 182 від 28.10.2013 року, №
281 від 28.11.2013 року та акти надання послуг
№ 1155 від 30.04.2013 року, № 1770 від 25.06.2013
року, № 2184 від 30.07.2013 року, № 3180 від
28.10.2013 року, 3647 від 28.11.2013 року.

Вказані документи скріплені печатками
та підписані від імені директора ТОВ
«Старксервіс» ОСОБА_5 (Розповсюджувач)
та - ТОВ «Інкомнет» ОСОБА_6
(Рекламодавець).

Оплати рекламних послуг
підтверджується платіжними
дорученнями № 658 від 29.07.2013 року, № 660
від 30.07.2013 року , № 711 від 14.11.2013 року , №
712 від 14.11.2013 року , № 183 від 27.12.2013 року,
які наявні в матеріалах справи.

Додатково на підтвердження реальності
господарських операцій з ТОВ
«Старксервіс», позивачем подані до
суду зразки рекламної продукції, яка
була придбана у контрагента позивача
відповідно до укладених договорів про
надання рекламних послуг.

Отже, позивачем надано суду достатні
докази на підтвердження фактичного
здійснення господарських операцій з
придбання послуг у ТОВ «Старксервіс».

Всупереч наведеного, відповідач дійшов
висновку, що документи по
взаємовідносинам позивача з
контрагентом не підтверджують факт
здійснення господарських операцій та
відсутні підстави для включення
позивачем до складу податкового
кредиту вартість послуг оформлених як
придбані у ТОВ «Старксервіс».

На підтвердження такого висновку,
відповідач посилається на вирок
Шевченківського районного суду м.
Києва у справі №761/22932/13-к від 24.09.2013 року
згідно якого громадянина ОСОБА_7
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого частиною 2 статті 205 КК
України. При цьому, відповідач
зазначив, що згідно вказаного вироку
ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8,
який був директором ТОВ «Старксервіс»
з 01.09.2012 року по 31.10.2012 року, за
винагороду зареєстрував ТОВ
«Старксервіс» з метою прикриття
незаконної діяльності невстановлених
слідством осіб.

Проте, колегія суддів не приймає до
уваги такі посилання відповідача
зважаючи на те, що ОСОБА_8 був
директором ТОВ «Старксервіс» з 01.09.2012
року по 31.10.2012 року - у період, коли
позивач фактично не вів
фінансово-господарську діяльність та
звітував до податкової інспекції з
нульовими показниками, що
підтверджується Актом № 1066/26-55-22-08/38292311
від 03.04.2014 року про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Старксервіс».

При цьому, судом першої інстанції
встановлено, що у період з 01.11.2012 року по
28.02.2014 року директором ТОВ
«Старксервіс» був ОСОБА_5, який жодним
чином не причетний до обставин,
встановлених вироком Шевченківського
районного суду м. Києва від 24.09.2013 року
по справі № 761/22932/13-к.

Наведені обставини також
підтверджуються ухвалою Київського
ААС від 27.05.2014 року по справі №826/5015/14 за
позовом ТОВ «Старксервіс» до ДПІ у
Печерському р-ні ГУ Міндоходів про
визнання протиправними дій, які
відповідно до частини 1 статті 72 КАС
України при розгляді справи не
доказуються.

Крім того, на час укладання та
виконання правочинів, контрагент
позивача був зареєстрований юридичною
особою та був платником податку на
додану вартість.

Отже, господарські операції позивача з
його контрагентом є реальними,
законними і документально
підтвердженими.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
нормами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
відмовити у задоволенні апеляційної
скарги.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 жовтня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.