Справа № 809/3184/14
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2014-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"24" листопада 2014 р.
Справа № 809/3184/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Григорука О.Б.

Суддів: Боброва Ю.О.,

Кафарського В.В.,

при секретарі Мельничуку Є.С.

за участю: позивача - ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача - Левченко
В.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за
позовом:

ОСОБА_2

до відповідачів: УМВС України в
Івано-Франківській області,
Міністерства внутрішніх справ України

про визнання протиправним та
скасування наказу №40 о/с від 25.01.2014 в
частині дати видання, наказу №43 о/с від
27.01.2014 в частині дати звільнення зі
служби та зобов'язання до вчинення дій
і виплату грошової компенсації,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління МВС України в
Івано-Франківській області,
Міністерства внутрішніх справ України
про визнання протиправними та
скасування наказів №40 о/с від 25.01.2014 в
частині дати видання наказу, наказу №43
о/с від 27.01.2014 в частині дати звільнення
зі служби та зобов'язання до вчинення
дій і виплату грошової компенсації.

Звернення до суду мотивує тим, що
оскаржуваними наказами його
безпідставно звільнено з 27.01.2014,
оскільки таке звільнення відбулось у
період тимчасової непрацездатності
позивача, що є порушенням
законодавства. Станом на момент
подання адміністративного позову з
наказами про звільнення, в
установленому порядку, його не
повідомлено, трудова книжка - не видана.
Також зазначає, що відповідачами не
завершена процедура його звільнення,
оскільки вирішуючи питання про
звільнення його в запас чи відставку
останні повинні були встановити, чи
підлягає звільненню в запас чи
відставку за результатами висновку
військово-лікувальної комісії та чи
захворювання, отримане позивачем під
час ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи пов'язане з
проходженням служби в ОВС. В зв'язку з
цим просить суд зобов'язати
відповідачів завершити процедуру
звільнення та направити на медичний
огляд у ВЛК при УМВС України в
Івано-Франківській області та
виплатити грошове забезпечення з 02.06.2014
року по 03.09.2014 року та грошову
компенсацію за невикористану
відпустку за 2013 та 2014 роки.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі з
підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому
засіданні щодо задоволення позовних
вимог заперечив з мотивів викладених в
письмовому запереченні. В судовому
засіданні пояснив, що звільнення
позивача відбулося на підставі наказів
МВС України № 21 о/с від 15.01.2014 року та №40
о/с від 25.01.2014, якими було вирішено не
залишати на службі в органах
внутрішніх справ понад граничний вік
полковника ОСОБА_2 та звільнено з
органів внутрішніх справ у відставку
зі зняттям з військового обліку за п. 65
«а». Наказом №43 о/с від 27.01.2014 року
Управління МВС України в
Івано-Франківській області звільнено
ОСОБА_5 з органів внутрішніх справ за п.
«а» ст. 65 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
з 27.01.2014 року. Вважає, що оскільки
позивачем досягнуто граничного віку
перебування на службі, звільнення
ОСОБА_2 проведено у відповідності до
вимог чинного законодавства.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
пояснення позивача, представника
позивача, представника відповідачів,
дослідивши наявні письмові докази,
судом встановлено наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на
службі в органах внутрішніх справ на
різних посадах. 18.01.1992 року прийняв
присягу працівника органів внутрішніх
справ. До звільнення згідно
оскаржуваних наказів перебував на
посаді заступника начальника УМВС
України в Івано-Франківській області.

У відповідності до наказу Міністерства
внутрішніх справ України № 21 о/с від
15.01.2014 року було прийнято рішення не
продовжувати строк служби ОСОБА_2 в
органах внутрішніх справ понад
граничний вік.

25 січня 2014 року Міністерством
внутрішніх справ України прийнято
наказ № 40 о/с, яким полковника ОСОБА_2
звільнено з органів внутрішніх справ у
відставку зі зняттям з військового
обліку за п. 65 «а» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом з 27.01.2014 .

З метою виконання вищевказаних наказів
Управлінням МВС України в
Івано-Франківській області 27 січня 2014
року прийнято наказ №43 о/с «По
особовому складу», яким звільнено
полковника міліції за п. 65 «а»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом з
27.01.2014 у відставку (за віком).

Як встановлено судом, вказані накази
станом на 03.09.2014 року до відома позивача
не доведені у встановленому законом
порядку. З матеріалів справи
досліджено, що відповідачем УМВС в
Івано-Франківській області копії
вказаних наказів неодноразово
направлялись за місцем проживання
позивача, однак поштова кореспонденція
поверталась на адресу відправника з
відміткою поштового відділення про
причину невручення «за закінченням
терміну зберігання». Крім цьому, в
матеріалах справи містяться копії
тимчасових листів непрацездатності
(а.с. 61-68), які надані позивачем, та які
свідчать, що у всіх випадках
кореспонденція надсилалась на адресу
позивача під час його перебування на
стаціонарному лікуванні в медичних
закладах. Інших дій спрямованих на
ознайомлення позивача із спірними
наказами відповідачами не вчинено.

Згідно письмового пояснення
представника УМВС України в
Івано-Франківській області, в червні 2014
року ОСОБА_2 на особистому прийомі в
т.в.о. начальника УМВС України в
Івано-Франківській області повідомив
відповідача про перебування з 22 січня
2014 року по 30 травня 2014 року на лікуванні
та передав світлокопії листів
непрацездатності.

12.06.2014 року Управлінням МВС в
Івано-Франківській області було
прийнято наказ №315 о/с, яким внесено
зміни до наказу УМВС від 27.01.2014 року №43
о/с та змінено дату звільнення позивача
з 27.01.2014 на 02.06.2014. Як встановлено в
судовому засіданні, 02 червня 2014 року
позивач продовжував перебувати на
лікуванні про що свідчить листок
непрацездатності №407082 (а.с. 9). Вказаний
факт відповідачем не встановлювався та
не перевірявся. Станом на 03.09.2014 з
наказом №315 о/с від 12.06.2014 року позивача
також ознайомлено не було.

Щодо правомірності оскаржуваного
позивачем наказу Міністерства
внутрішніх справ України № 40 о/с від
25.01.2014, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 7 Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ особи старшого
начальницького складу полковники
міліції та полковники внутрішньої
служби перебувають на службі в органах
внутрішніх справ до 50 років.

Міністерство внутрішніх справ
України у відповідності до наказу № 21
о/с від 15.01.2014 прийняло рішення не
продовжувати строк служби ОСОБА_2 в
органах внутрішніх справ понад
граничний вік. Судом встановлено, що
Міністерство внутрішніх справ України
діяло в межах повноважень визначених
законодавством. Вказаний наказ не
оскаржувався, станом на момент видання
наказу №40 о/с від 25.01.2014 був чинним та
став підставою, для прийняття
останнього. Також слід зазначити, що на
момент прийняття зазначеного наказу
позивач досяг граничного віку
перебування на службі.

Відповідно до п.8 Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу можуть бути залишені на службі
при необхідності на строк до 5 років
виключно за рішенням відповідного
начальника (для полковників -
начальників, яким надано право
призначати їх на посади).

Особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу, залишені на
службі в органах внутрішніх справ
понад граничний вік перебування на
службі, можуть бути звільнені в запас
Збройних Сил або у відставку до
закінчення строку, на який вони були
залишені на службі.

Рішення про залишення на службі при
необхідності на строк до 5 років
відповідачами не приймалось.

Згідно позовних вимог, позивач просить
скасувати наказ №40 о/с від 25.01.2014 в
частині дати його видання. Скасування
наказу в частині дати його видання є
неможливим, так як дата видання наказу
є складовою, яка фіксує момент
прийняття рішення суб'єкта владних
повноважень, та не є тотожною даті
звільнення. За таких обставин, судом не
встановлено підстав для скасування
наказу №40 о/с від 25.01.2014, оскільки наказ
прийнятий в межах повноважень та у
спосіб встановлений законодавством
України, а позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про
скасування наказу №43 о/с «По особовому
складу» від 27 січня 2014 року судом
встановлено, що вказаний наказ
прийнятий УМВС України в
Івано-Франківській області на
виконання наказу МВС України №40 о/с від
25.01.2014 року з метою звершення процедури
звільнення позивача.

Слід зазначити, що відповідачем -
УМВС України в Івано-Франківській
області при прийнятті оскаржуваного
наказу не враховано, що станом на дату
звільнення, яка визначена спірним
наказом позивач перебував на
лікуванні, що підтверджується копіями
листів непрацездатності, які містяться
в матеріалах справи (а.с. 61-68). Також
судом встановлено, що відповідач - УМВС
України в Івано-Франківській області,
встановивши факт перебування позивача
на лікуванні, 12.06.2014 року видано наказ
№315 о/с, яким внесено зміни до наказу
№43о/с від 27.01.2014 року в частині
звільнення та викладено у наступній
редакції: «полковника міліції ОСОБА_2
(С-433257), з посади заступника начальника
УМВС України в Івано-Франківській
області, датою звільнення вважати 02
червня 2014 року, з виплатою компенсації
за 19 діб невикористаної відпустки за 2014
рік. Вислуга років на день звільнення
становить - у календарному обчисленні 29
років 09 місяців 09 днів. Підстава: копії
лікарняних листів …». Вказаний наказ
не оскаржений, не скасований та є
діючим.

Таким чином, відповідачем самостійно
встановлено факт перебування позивача
на лікуванні, що унеможливлювало його
звільнення з 27.01.2014. При цьому,
відповідачем не враховано, що 02 червня
2014 року позивач продовжував перебувати
на лікуванні, що підтверджується
копіями листів непрацездатності (а.с.
9-14), і звільнення його з 02.06.2014 року
також суперечить вимогам статті 40
Кодексу законів про працю.

Слід зазначити, що оскільки при
процедурі звільнення позивача з боку
УМВС України в Івано-Франківській
області прийнято протиправне рішення,
спірний наказ підлягає скасуванню в
частині звільнення позивача, а
управлінню МВС України в
Івано-Франківській області, слід
завершити процедуру звільнення
позивача, шляхом видання відповідного
наказу, з дотриманням вимог ст. 40
Кодексу законів про працю України та
встановлених гарантій при проходженні
публічної служби позивачем.

Вимоги щодо направлення позивача на
ВЛК та виплати грошової компенсації до
задоволення не підлягають, оскільки
рішення щодо вказаних питань повинні
бути прийняті відповідачем при
завершенні процедури звільнення та
прийнятті відповідного наказу.

Як наслідок, позовні вимоги підлягають
до задоволення в частині скасування
наказу УМВС України в
Івано-Франківській області №43о/с від
27.01.2014 року в частині звільнення ОСОБА_2,
а в задоволенні решти позовних вимог та
до іншого відповідача слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та
скасувати наказ УМВС України в
Івано-Франківській області від 27.01.2014
№43 о/с в частині звільнення полковника
міліції ОСОБА_2 з посади заступника
начальника УМВС України в
Івано-Франківській області за п. "а" ст.
65 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку скаргу
не було подано.

Головуючий суддя:
Григорук О.Б.

Судді:
Бобров Ю.О.

Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі
05.12.2014.