Справа № 9101/51404/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2011 р. справа № 2а-398/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку
письмового провадження в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення виконкому
Інгулецької районної у місті Кривого
Рогу ради на постанову Інгулецького
районного суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 18 лютого
2011 року

у адміністративній справі № 2а-398/11 за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Інгулецької районної у місті
Кривого Рогу ради про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, , -

В с т а н о в и л а :

Постановою Інгулецького районного
суду міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 18 лютого
2011 року вимоги ОСОБА_2 за
вищезазначеним позовом задоволено,
визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
виконкому Інгулецької районної у місті
ради щодо виплати ОСОБА_2 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік та
зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Інгулецької районної у місті
ради перерахувати та виплатити ОСОБА_2
щорічну допомогу на оздоровлення за 2010
рік згідно вимог статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням отриманої ним суми,
судові витрати віднесено судом на
рахунок держави.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову про відмову у задоволені
вимог позивача в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги та дл скасування постанови суду
першої інстанції.

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої
інстанції виходив з того, що вимога
позивача провести перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік підлягає задоволенню, оскільки
відповідачем відмовлено в здійсненні
такого перерахунку та тим самим
порушено права позивача на належний
соціальний захист.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки відповідно до ч.4 ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", зміни до
якої набрали чинності 20.06.1996 року, для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, віднесених
до 2 категорії, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено та відповідачем по справі
не спростовано, що ОСОБА_2 є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії, у зв'язку з чим перебуває на
обліку в територіальному органі праці
та соціального захисту населення та
користується правом на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»за змістом
якої: щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії,
виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Проте, всупереч статті 48 Закону № 796-ХІІ
щорічна допомога на оздоровлення за 2010
рік була виплачена позивачу в липні 2010
року в розмірі, що встановлений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 та складала
суму -100 грн.

Між тим, відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 КАС України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення позивачеві застосуванню
підлягає стаття 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
Постанова Кабінету Міністрів України,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення вказаного
спору, крім того, це право гарантується
Конституцією України (частина друга
статті 46 Конституції України).

З огляду на викладене, колегія суддів
визнає, що право позивача на отримання
належних йому виплат на підставі
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»було порушено та що до
спірних правовідносин підлягають
застосуванню норми Закону, а не
Постанова КМУ, оскільки норми
підзаконних нормативних актів не
можуть суперечити нормам законів, а тим
більше змінювати їх.

Згідно з пунктом першим частини першої
статті 198, статтею 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального права.

На підставі викладеного, приймаючи до
уваги те, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального права,
висновки суду доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення апеляційної
скарги та залишенню без змін постанови
суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206,
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Інгулецької районної у місті
Кривого Рогу ради -залишити без
задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду
міста Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 18 лютого 2011 року -залишити
без змін.

Ухвала апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили протягом п'яти днів з дня
її постановлення та може бути
оскаржена в порядку та строки,
передбачені ст.212 КАС України

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов