Справа № 808/5347/14
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року о/об 12 год. 21 хв.Справа
№ 808/5347/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Татаринова Д.В., при секретарі судового
засідання Білоусі А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Пологівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області в
особі Оріхівського відділення про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
868-17 від 27 червня 2014 року,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 (дов. Від 27.08.2014),)

від відповідача - Іванов С.Ф.
(дов.№1255/І/10 від 01.04.2014),

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду (далі
- суд) надійшов адміністративний позов
суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі
- позивач або ОСОБА_1.) до Пологівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області в
особі Оріхівського відділення (далі -
відповідач), в якому позивач просить
суд визнати протиправними дії
відповідача стосовно нарахування
орендної плати з фізичних осіб та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № 868-17 від 27
червня 2014 року за платежем орендна
плата з фізичних осіб на суму 1 618,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
ОСОБА_1 уклав із Оріхівською районною
державною адміністрацією договір
оренди земельної ділянки, в якому
обумовлено розмір орендної плати.
Позивач вказує, що заборгованості по
сплаті орендної плати за цим договором
у нього не має, оскільки 16 липня 2014 року
було сплачено 800,00 грн. орендної плати.
Проте 23 липня 2014 року ОСОБА_1 отримав
податкове повідомлення-рішення, яким
визначено суму грошового зобов'язання
з орендної плати з фізичних осіб у
розмірі 1618,20 грн. Позивач вважає такі
дії відповідача незаконними та такими,
що не відповідають вимогам
законодавства України, посилаючись на
норми Цивільного кодексу України,
Закону України «Про оренду землі»,
Податкового кодексу України.

Представник позивача в судовому
засіданні на задоволенні позовних
вимог наполягав, просив суд
задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив з
підстав викладених у запереченнях. В
обґрунтування заперечень посилається
на норми Податкового кодексу України,
та зазначає, що Новотроїцька сільська
рада на виконання вимог Податкового
кодексу України надала податковому
органу інформацію про перелік
орендарів по Новотроїцькій сільській
раді, серед яких зазначений і позивач
по справі. Відповідач вказує, що ним на
підставі наданої інформації, винесено
ППР № 868-17 від 27 червня 2014 року, яким
ОСОБА_1 визначено суму грошового
зобов'язання з орендної плати у сумі
1918,20 грн. Зазначає, що позивачем
сплачено вказану суму частково у
розмірі 800 грн. та має заборгованість у
сумі 795,63 грн. На підставі виклеєного
вважає, що слід відмовити в задоволенні
позовної заяви в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідача проти позовних вимог
заперечив у повному обсязі, просив суд
відмовити у задоволенні
адміністративного позову у повному
обсязі.

Відповідно до статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) сторонам
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови та оголошено про час
виготовлення постанови у повному
обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у
судовому засіданні здійснювалось
повне фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів, а саме:
комплексу «Камертон».

Вислухавши пояснення представників
сторін, вивчивши наявні матеріали та
фактичні обставини справи, перевіривши
їх наявними у справі доказами, суд
з'ясував наступне.

ОСОБА_1 22 лютого 2000 року зареєстрований
як суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа, що підтверджується
копією Свідоцтва про державну
реєстрацію (перереєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи, яка наявна в матеріалах
адміністративної справи.

Судом встановлено, що 09 грудня 2004 року
між ОСОБА_1 та Оріхівською районною
державною адміністрацією договір
оренди земельної ділянки (далі -
Договір) (а.с.5-7).

Відповідно до умов вказаного Договору
Оріхівська районна державна
адміністрація (орендодавець) передає
ОСОБА_1 (орендарю) земельну ділянку у
користування.

Відповідно до пункту 2.1 Договору,
місцем розташування земельної ділянки
є територія Новотроїцької сільської
ради Оріхівського району Запорізької
області.

Згідно пункту 2.2 площа земельної
ділянки складає 18,6 га.

У пункті 4.4 Договору зазначено, що умови
цього договору зберігають чинність на
термін його дії у випадках, коли після
набуття чинності договору,
законодавством встановлені інші
правила, ніж передбачені договором,
крім випадків, визначених статтею 23
Закону України «Про оренду землі», а
також випадків, визначених законами
України, якщо вони підвищують рівень
захисту прав орендарів, орендодавців,
третіх осіб.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що
розмір орендної плати розраховано на
один рік за загальну площу земельної
ділянки: 40 гривень за 1 га. Розмір
орендної плати за землю обчислюється з
урахуванням індексів інфляції.

Пунктом 5.5 Договору встановлено, що
умови договору оренди про розмір
орендної плати можуть переглядатися за
згодою сторін.

Листом від 29 січня 2014 року №71/01-18
Новотроїцька сільська рада
Оріхівського району Запорізької
області надіслала до Оріхівського
відділення Пологівської ОДПІ
Запорізької області відомість про
договори оренди із фізичними особами
по Новотроїцькій сільській раді
станом. Згідно вказаної відомості
розмір орендної плати ОСОБА_1 складає
744,00 грн.

Відповідач на підставі підпункту 54.3.3
пункту 54.3 статті 54 ПК України та
відповідно до пункту 286.5 статті 286 ПК
України 27 червня 2014 року прийняв
податкове повідомлення-рішення №868-14,
яким визначив позивачу суму
податкового зобов'язання за платежем
«орендна плата з фізичних осіб
Новотроїцьке» у розмірі 1618,20 грн.

ОСОБА_1 16 липня 2014 року сплатив 800,00 грн.
орендної плати, що підтверджується
копією квитанції, наявної в матеріалах
справи, та не заперечується
відповідачем.

Позивач, не погоджуючись з податковим
повідомленням рішенням №868-14 від 27
червня 2014 року, оскаржив його до суду.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши обставини
та перевіривши їх доказами, приходить
до висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 792 Цивільного
кодексу України від 16 січня 2003 року
№435-IV (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- Цивільний кодекс України) за
договором найму (оренди) земельної
ділянки наймодавець зобов'язується
передати наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у
володіння та користування за плату.

Земельна ділянка може передаватись у
найм разом з насадженнями, будівлями,
спорудами, водоймами, які знаходяться
на ній, або без них.

Відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

За визначенням, наведеним у статті 1
Закону України «Про оренду землі»
№161-XIV від 06 жовтня 1998 року (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон України
«Про оренду землі»), оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Згідно статті 2 Закону України «Про
оренду землі» відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства (стаття 13
Закону України «Про оренду землі»).

У статті 21 Закону України «Про оренду
землі» зазначено, що орендна плата за
землю - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди.

За приписами статті 30 Закону України
«Про оренду землі» зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни
умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку.

За правилами частини 1 статті 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі статтею 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК
України передбачено обов'язок
платників податків сплачувати податки
та збори у строки та в розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК
України, крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

За приписами підпункту 54.3.3 пункту 54.3
статті 54 ПК України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо згідно з
податковим та іншим законодавством
особою, відповідальною за нарахування
сум податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган.

Пунктом 54.5 статті 54 ПК України
встановлено, що якщо згідно з нормами
цієї статті сума грошового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність і повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України
передбачено, що платники плати за землю
(крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

За приписами пункту 286.5 статті 286 ПК
України нарахування фізичним особам
сум податку проводиться контролюючими
органами, які видають платникові до 1
липня поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному статтею 58 цього
Кодексу.

Стаття 287 ПК України визначає строк
сплати плати за землю, та відповідно до
пункту 287.5 цієї статті податок
фізичними особами сплачується
протягом 60 днів з дня вручення
податкового повідомлення-рішення.

Фізичними особами у сільській та
селищній місцевості земельний податок
може сплачуватися через каси сільських
(селищних) рад за квитанцією про
приймання податкових платежів. Форма
квитанції встановлюється у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Судом встановлено, що Новотроїцька
сільська рада Оріхівського району
Запорізької області на виконання
вищевказаних вимог законодавства
листом від 29 січня 2014 року №71/01-18
надіслала до Оріхівського відділення
Пологівської ОДПІ Запорізької області
відомість про договори оренди із
фізичними особами по Новотроїцькій
сільській раді, та визначила розмір
орендної плати ОСОБА_1, а саме 744,00 грн.,
які позивачем були своєчасно сплачені.

Договір оренди землі є
цивільно-правовим, а отже, йому
притаманні такі ознаки, як свобода
договору, обов'язковість його
виконання сторонами тощо. Суб'єкт
владних повноважень, який не є
учасником договору, не може
здійснювати владні управлінські
функції шляхом втручання у відносини
сторін договору, але має право
контролювати належність виконання
договору та відповідність його умов
чинному законодавству України, зокрема
стежити, щоб такі умови не суперечили
інтересам суспільства. Якщо ж договір
пов'язаний зі сплатою податків і, на
думку суб'єкта владних повноважень,
спрямований на ухилення від їх сплати,
останній, за допомогою
адміністративних заходів,
уповноважений відновити публічний
порядок.

Суд звертає увагу, що відповідач в
порушення вищезазначених норм,
самостійно збільшив суму податкових
зобов'язань ОСОБА_1, що свідчить про
протиправність таких дій, і відповідно,
податкове-повідомлення рішення №868-14
від 27 червня 2014 року також є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 1 статті 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд оцінивши докази, які є у
справі, в їх сукупності дійшов
висновку, що відповідачем не доведено
законність та обґрунтованість
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, докази позивача
не спростовані, тому з огляду на
викладене, суд вважає, що позовні
вимоги є доведеними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує
всі здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158-163, 167
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у
повному обсязі.

Визнати протиправними Пологівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області в
особі Оріхівського відділення
стосовно нарахування орендної плати з
фізичних осіб.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення № 868-17 від 27
червня 2014 року про донарахування
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1,
Україна, 70530, АДРЕСА_1) орендної плати з
фізичних осіб на суму 1 618,20 грн. (одна
тисяча шістсот вісімнадцять) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини 1 статті 254 КАС
України та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами встановленими
статтями 185-186 КАС України.

Суддя
Д.В. Татаринов