Справа № 826/17952/13-а
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції:Соколова О.А.
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м.Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укррос-транс" до Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м.Києві про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 08.08.2013
року№,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укррос-транс"
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м.Києві, в якому просив скасувати
податкове повідомлення-рішення
відповідача від 08 серпня 2013 року №
.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 лютого 2014 року адміністративний
позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
заявлених позивачем вимог.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, які з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укррос-транс»
зареєстровано як юридична особа
Дніпровською районною в місті Києві
державною адміністрацією 24.07.1998,
ідентифікаційний код юридичної особи -
30056859, що підтверджено свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи,
випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та довідкою АА
№ 1011749 з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укррос-транс»
зареєстроване як платник податку на
додану вартість з 31.08.1998
(індивідуальний податковий номер -
39), номер свідоцтва платника ПДВ -
35624211, що підтверджується даними з
реєстру платників податку на додану
вартість.

На підставі наказу від 19.07.2013 № 263 «Щодо
проведення позапланової виїзної
перевірки», направлення на перевірку
від 22.07.2013 № 1252, Державною податковою
інспекцією у Дніпровському районі ГУ
Міндоходів у місті Києві проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позивача з питань
правильності нарахування, повноти і
своєчасності сплати податку на додану
вартість за червень, липень 2012 року та
податку на прибуток за три квартали 2012
року по фінансово-господарським
взаємовідносинам з ТОВ «АльфаКласс».
За наслідками перевірки було складено
акт від 29.07.2013 № 404-26-53-22-04-21/30056859 (далі -
Акт перевірки).

У висновках Акта перевірки зазначено,
що документальною позаплановою
перевіркою встановлені порушення
пункту 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.2, 201.4,
201.6, 201.7 статті 201 Податкового кодексу
України (далі - ПК України), в результаті
чого позивачем завищено від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту (р.19) за червень 2012 року на суму
18 276,00грн. та завищено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового періоду
наступного звітного періоду (р.24) за
липень 2012 року на суму 40 647,00грн.

На підставі висновків Акта перевірки
відповідач прийняв податкове
повідомлення - рішення від 08.08.2013 №
, яким згідно з пунктом 54.3 статті 54
та пунктом 58.1 статті 58 ПК України
позивачу зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за липень 2012 року на суму 58
923,00грн.

До вказаних вище висновків про
порушення ТОВ «Укррос-транс» вимог
податкового законодавства та
необхідності збільшити податкове
навантаження відповідач дійшов на
підставі наступних установлених під
час перевірки обставин.

Під час проведення документальної
перевірки перевіряючим встановлено
наявність договірних взаємовідносин
ТОВ «Укррос-транс» з ТОВ «АльфаКласс» в
червні - липні 2012 року, а саме ТОВ
«АльфаКласс» поставляло позивачу
лабораторні прилади та обладнання на
загальну суму 353 536,43грн. у тому числі
ПДВ - 58 922,73грн. відповідно до умов
договорів від 19.06.2012 № 045-12 та від 02.07.2012
№ 046-12.

Під час перевірки відповідач
використав акти Західної МДПІ м.
Харкова Харківської області ДПС від
09.04.2013 № 654/22.5-21/33677280 та від 20.06.2013 №
1119/22.4-07/33677280 про неможливість
проведення зустрічних звірок ТОВ
«АльфаКласс» щодо документального
підтвердження господарських відносин
із постачальниками та покупцями, їх
реальності та повноти відображення в
обліку.

Відповідно до змісту вказаних актів
перевірки у TOB «АльфаКласс» відсутні
необхідні умови для досягнення
результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, основні кошти, виробничі
активи, складські приміщення,
транспортні засоби; неможливість
реального здійснення
контрагентами-постачальниками
господарських операцій з урахуванням
часу, місця знаходження майна або
обсягу матеріальних ресурсів,
економічно необхідних для виробництва
товарів, виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності. Враховуючи вищенаведене,
фахівці Західної МДПІ м. Харкова
Харківської області ДПС дійшли до
висновку, що операції купівлі-продажу
ТОВ «АльфаКласс» не спричиняють
реального настання правових наслідків,
а отже є нікчемними.

Ураховуючи викладене, відповідач за
результатами перевірки позивача
дійшов до висновку, що
фінансово-господарські
взаємовідносини ТОВ «Укррос-транс» з
ТОВ «АльфаКласс», тобто здійсненні
ними правочини, не відповідають
вимогам закону, не спричиняють
реального настання правових наслідків
та являються нікчемними. Враховуючи те,
що правочини між позивачем та ТОВ
«АльфаКласс» є нікчемними та керуючись
вимогами Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинні
бухгалтерські документи підприємства
ТОВ «Укррос-транс» не можуть бути
прийняті до уваги, а податковий кредит
з ПДВ сформований на підставі цих
відносин позивачем неправомірно.

У свою чергу, як установлено судом
першої інстанції та підтверджується
матеріалами справи, між позивачем
(Замовник) та ТОВ «АльфаКласс»
(Виконавець) укладено договір від 19.06.2012
№ 045-12, за умовами якого Виконавець
зобов'язується виробити та встановити
лабораторні меблі на базі у Замовника,
а Замовник оплатити товар за ціною, що
зазначена в специфікації, яка є
невід'ємною частиною договору на
підставі одержаного від Виконавця
рахунку-фактури. Вартість товару
згідно з договором складає 109 653,00грн., у
т.ч. ПДВ 18 275,50грн. Перехід прав
власності на товар наступає з моменту
підписання видаткової накладної,
роботи вважаються закінченими при
підписанні акту виконаних робіт.
Оплата за товар виконується шляхом
перерахування Замовником коштів на
розрахунковий рахунок у розмірі 100 %
передплати.

На виконання пункту 1.1 договору від
19.06.2012 № 045-12 сторонами була підписана
специфікація № 1 із зазначенням
найменування товарів та його
характеристиками, кількістю, ціною та
сумою.

Сторонами також був підписаний акт від
25.07.2012 № 040-12 здачі-прийняття робіт
згідно з договором від 19.06.2012 № 045-12, в
якому зазначено, що роботи з
виробництва та встановлення
лабораторних меблів виконавцем було
проведено в повному обсязі.

Також установлено, між позивачем
(Покупець) та ТОВ «АльфаКласс»
(Постачальник) укладено договір від
02.07.2012№ 046-12, за умовами якого
Постачальник зобов'язується поставити
і передати у власність Покупця:
лабораторні прилади та обладнання,
згідно з доданими до договору
специфікаціями, які є невід'ємною
частиною цього договору, а Покупець
зобов'язується прийняти товар і
оплатити його на умовах договору.
Оплата здійснюється Покупцем на
підставі рахунку-фактури, який
Постачальник надає Покупцю. Оплата за
товар виконується шляхом
перерахування Покупцем коштів на
розрахунковий рахунок Постачальника у
розмірі 100 % передплати.

Постачальником виписані на адресу
позивача рахунки на оплату № 173 від
19.06.2012, № 184 від 02.07.2012, № 185 від 02.07.2012, №
186 від 02.07.2012.

Крім того, як убачається з матеріалів
справи, на виконання умов договорів
сторонами підписані видаткові
накладні № РН-000123 від 25.07.2012 на загальну
суму 108 225,00грн., у т.ч. ПДВ - 18 037,50грн., №
РН-000155 від 29.08.2012 на суму 1 428,00грн., у т.ч.
ПДВ - 238,00грн., № РН-000125 від 25.07.2012 на суму
127 223,00грн., у т.ч. ПДВ - 21 203,83грн., № РН-000124
від 25.07.2012 на суму 18 089,40грн., у т.ч. ПДВ - 3
014,90грн., № РН-000154 від 29.08.2012 на суму 4
874,40грн., у т.ч. ПДВ - 812,40грн., № РН-000126 від
25.07.2012 на суму 93 696,60грн., у т.ч. ПДВ - 15
616,10грн.

Зазначені видаткові накладні
підписані представниками обох сторін
із зазначенням реквізитів
постачальника і одержувача,
найменування товару, кількості,
одиниці виміру, вартості, прізвищ та
посад представників сторін які їх
підписали, номерів та дат довіреностей
на підставі яких був отриманий
позивачем товар.

Разом з тим, ТОВ «АльфаКласс» на
обладнання яке постачалося позивачу,
були виписані податкові накладні № 21
від 21.06.2012 на суму 109 653,00грн., у т.ч. ПДВ -18
275,50грн., № 9 від 07.07.2012 на суму 127 223,00грн.,
у т.ч. ПДВ - 21 203,83грн., № 8 від 07.07.2012 на
суму 18 089,40грн., у т.ч. ПДВ - 3 014,90грн., № 10
від 07.07.2012 на суму 98 571,00грн., у т.ч. ПДВ - 16
428,50грн., які надані позивачу згідно з
приписами пункту 201.1 статті 201 ПК
України.

Визначені у вказаних податкових
накладних суми ПДВ ТОВ «Укррос-транс»
включені до складу податкового кредиту
за звітні податкові періоди червень -
липень 2012 року.

Розрахунок між названими суб'єктами
господарювання за обладнання
проводився у безготівковій формі, що
підтверджується наявними у справі
платіжними дорученнями та реєстром
платіжних документів, засвідченим
банком на перерахування з поточного
рахунку зазначених грошових коштів
позивачем на рахунок ТОВ «АльфаКласс»
за матеріали та обладнання.

Отримання позивачем обладнання у межах
описаних вище договорів
підтверджується оприбутковуванням у
відомостях по амортизації основних
засобів бухгалтерського обліку на
рахунках 104, 106, 1121, про що свідчать
наявні в матеріалах справи зазначені
відомості за період з 01.01.2009 по 12.11.2013.

Як вбачається із наданих представником
позивача матеріалів, транспортування
лабораторних приладів і обладнання на
адресу позивача здійснювалося
власними силами постачальника ТОВ
«АльфаКласс», про що свідчать
товарно-транспортні накладні, де
автопідприємством і
вантажовідправником зазначено
підприємство ТОВ «АльфаКласс», а
вантажоодержувачем є ТОВ
«Укррос-транс».

У свою чергу матеріалами справи
підтверджується та обставина, що
позивачем у перевіреному періоді
реалізовувались послуги з ремонту та з
промивки і очистки залізничних
вагонів-цистерн з наступним
пропарюванням та дегазацією на
території технологічної бази, у якій
обладнана лабораторія, обладнання для
якої купувалось у ТОВ «АльфаКласс», на
адресу третіх осіб, а саме: ТОВ «Дельта
Вілмар СНД», ТОВ «Ітек Транс», які
підтверджені первинними документами
(договорами і платіжними дорученнями)
на виконання зазначених операцій - у
зв'язку з чим позивачем отримано дохід.

Таким чином, як вірно було зазначено
судом першої інстанції, господарські
взаємовідносини між ТОВ «Укррос-транс»
та ТОВ «АльфаКласс» здійснювались в
межах звичайної господарської
діяльності позивача та відповідають
дійсному економічному змісту для
отримання доходу, підтверджуються
необхідними первинними документами.

Між тим, на момент здійснення спірних
господарських операцій ТОВ
«АльфаКласс» було зареєстроване як
юридична особа в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, про що свідчить витяг
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, в
якому зазначено, що основним видом
економічної діяльності є виробництво
інших меблів.

Крім того, на час складання податкових
накладних за червень - липень 2012 року,
на підставі яких позивач сформував
спірну суму податкового кредиту з ПДВ,
ТОВ «АльфаКласс» був зареєстрований як
платник податку на додану вартість у
встановленому законодавством порядку
(індивідуальний податковий номер -
37, номер свідоцтва платника ПДВ -
29148140).

У свою чергу, податкові накладні, на
підставі яких позивач формував
податковий кредит, та копії яких
знаходяться в матеріалах справи,
відповідають вимогам, встановленим
пунктом 201.1 статті 201 ПК України.

Відповідно до змісту актів Західної
МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС
про неможливість проведення
зустрічних перевірок ТОВ «АльфаКласс»,
суми податку на додану вартість за
виписаними податковими накладними на
адресу позивача були включені ТОВ
«АльфаКласс» до податкових зобов'язань
в податкових деклараціях з податку на
додану вартість за звітні податкові
періоди червень - липень 2012 року.

Задовольняючи даний позов суд першої
інстанції виходив з того, що ТОВ
«Укррос-транс» правомірно формувало
податковий кредит по взаємовідносинах
з ТОВ «АльфаКласс», а висновки Акта
перевірки про завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту по податку на додану вартість
за червень 2012 року та залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового періоду
наступного звітного періоду за липень
2012 року є помилковими, тому зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 58
923,00грн. є протиправним. Отже, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 08.08.2013 № є протиправним та
підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку установленим
обставинам цієї справи колегія суддів
виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, а також
права та обов'язки платників податків і
зборів, компетенція контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства,
регулюються Податковим кодексом
України, який вступив в силу з 01.01.2011.

Відповідно до пункту 73.5 статті 73 ПК
України з метою отримання податкової
інформації органи державної
податкової служби мають право
проводити зустрічні звірки даних
суб'єктів господарювання щодо платника
податків. Зустрічною звіркою
вважається співставлення даних
первинних бухгалтерських та інших
документів суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків. Зустрічні
звірки не є перевірками і проводяться в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. За результатами
зустрічних звірок складається довідка,
яка надається суб'єкту господарювання
у десятиденний термін.

Згідно з висновками актів про
неможливість проведення зустрічної
звірки контрагента позивача
податковим органом було встановлено,
що здійснені ТОВ «АльфаКласс»
правочини купівлі-продажу не
спричиняють реального настання
правових наслідків, а отже є
нікчемними.

Проте, як вбачається зі змісту
зазначених актів, зустрічні звірки
фактично не відбулись, як того
вимагають норми діючого податкового
законодавства України.

Відповідно до вимог частини першої
статті 70 Кодексу адміністративного
судочинства України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмету доказування.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що акти про
неможливість проведення зустрічних
звірок контрагента позивача не можуть
бути належним та беззаперечним доказом
відсутності реального характеру
фінансово-господарських відносин ТОВ
«Укррос-транс» з ТОВ «АльфаКласс».

Відповідно до частини четвертої статті
70 Кодексу адміністративного
судочинства України, обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши у
сукупності докази, які мають юридичне
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що реальність
здійснення господарських відносин ТОВ
«Укррос-транс» з ТОВ «АльфаКласс»
підтверджено належним чином
оформленими бухгалтерськими
документами, зокрема, податковими
накладними, а тому позивач правомірно
на їх підставі сформував податковий
кредит з ПДВ у зв'язку з наступним.

Згідно з підпунктом14.1.181 пункту14.1
статті14 ПК України, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України
установлено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК
Україниустановлено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 200.1 статті 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до частин першої, другої
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
облікові документи можуть бути
складені на паперових носіях і повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 № 1379, податкову накладну
заповнює особа, яка зареєстрована як
платник податку в податковому органі
та якій присвоєно індивідуальний
податковий номер платника податку на
додану вартість.

Податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення іншою
особою, ніж зазначена у цьому пункті.

Пунктом 6.2 вказаного Порядку
передбачено, що податкова накладна є
підставою для віднесення до
податкового кредиту витрат зі сплати
податку на додану вартість у покупця,
зареєстрованого як платник податку.

Обставина фактичної поставки товару
підтверджується окрім податкової
накладної, також первинними
документами, що свідчать про придбання
послуг з поставки товару позивачем у
комерційному відношенні в межах
власної господарської діяльності.

Як установлено в ході розгляду даної
справи, надані ТОВ «Укррос-транс»
первинні бухгалтерські документи,
зокрема, податкові накладні, укладені в
межах виконання договорів від 19.06.2012 №
045-12 та від 02.07.2012 № 046-12, відповідають
вимогам податкового та
бухгалтерського законодавства.

Відповідно до змісту інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати,
зокрема, обставини щодо руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.

Необхідно перевіряти фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Про відсутність факту здійснення
господарської операції можуть також
свідчити і результати, відображені у
даних податкового обліку будь-кого з
учасників господарської операції, які
фактично не настали внаслідок
відсутності відповідних дій будь-кого
з учасників такої операції (наприклад,
відображення отримання послуг без їх
фактичного надання або в разі їх
надання іншою особою, ніж та, що вказана
у даних податкового обліку чи
первинних документах; імітація купівлі
товару в особи, яка ніколи його не
продавала тощо).

При цьому, господарські операції мають
бути відображені в податковому обліку
відповідно до їх реального змісту, а
тому право платника ПДВ на податковий
кредит може визнаватися лише у разі,
якщо відповідні товари ним реально
придбавалися, або ж у разі реального
понесення ним витрат на таке придбання.

Як установлено під час розгляду справи,
результати спірних правовідносин ТОВ
«АльфаКласс» відображено у даних
податкового обліку цього контрагента
позивача, здійснення
фінансово-господарських операцій у
межах договорів від 19.06.2012 № 045-12 та від
02.07.2012 № 046-12 відповідає
зареєстрованому економічному змісту
діяльності як позивача, так і його
контрагента. Реальність отримання за
вказаними договорами товару також
підтверджена відповідними
дослідженими вході розгляду справи
первинними документами.

У свою чергу, реальне понесення витрат
ТОВ «Укррос-транс» на придбання
товарів у ТОВ «АльфаКласс»
підтверджено дослідженими під час
розгляду справи банківськими
документами.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України у разі, якщо
дії платника податку свідчать про його
добросовісність, а вчинені ним
господарські операції не викликають
сумніву в їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту, для підтвердження права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема податкових накладних. Разом з
тим, не є підставою для відмови у праві
на податковий кредит та бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість порушення податкової
дисципліни, вчинені контрагентом
платника податку. Також не є підставою
для визнання неправомірними операцій
платника податків подальше припинення
чи анулювання статусу платника податку
на додану вартість його контрагента.
Усі операції, вчинені контрагентом
платника податку до припинення такого
контрагента, не можуть автоматично
розглядатися як нікчемні правочини в
силу самого собою припинення юридичної
особи або анулювання її податкового
статусу. У такому разі достатньо
встановити необізнаність платника
податку, що заявляє право на податковий
кредит чи бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість про факт
припинення або недобросовісний
характер діяльності контрагента
(зокрема про несплату податків чи
неподання податкової звітності).

У разі, якщо на час здійснення
господарських операцій, за якими
податкова інспекція не визнає
обґрунтованим віднесення позивачем до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, постачальники були
включені до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також мали
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість, покупець не
може нести відповідальність за
несплату податків продавцями, ні за
можливу недостовірність відомостей
про них, наведених у зазначеному
реєстрі, за умови необізнаності щодо
неї.

Відповідно до частини першоїстатті 4
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» державна
реєстрація юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», юридична
особа припиняється в результаті
передання всього свого майна, прав та
обов'язків іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
органу державної влади, прийнятим у
випадках, передбачених законом.

Юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

Так, на момент укладення та виконання
спірних правочинів юридична
особа-контрагент позивача не була
припинена у визначеному законом
порядку та на час вчинення
господарських взаємовідносин була
наділена адміністративною
процесуальною дієздатністю.

Відповідно до змісту рішень
Європейського суду з прав людини у
справах Інтерсплав проти України (2007
рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти
Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес
Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік,
заява № 6689/03), які на підставі частини
першої статті 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» підлягають застосуванню
судами як джерела права, платника
податку не може бути позбавлено права
на бюджетне відшкодування ПДВ за
відсутності доказів того, що його було
залучено до протиправної діяльності,
пов'язаної з незаконним отриманням
бюджетного відшкодування; при цьому
платник ПДВ не повинен нести
відповідальність за зловживання,
вчинені його постачальниками, якщо
платник ПДВ не знав про такі
зловживання і не міг про них знати.

Крім того, з огляду на принцип
персональної відповідальності
платника податку право на податковий
кредит не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами. Тобто, якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи, а тому сама по собі несплата
податку (у тому числі внаслідок
ухилення від сплати) не може бути
підставою для відмови у праві платника
податку на податковий кредит за
наявності факту здійснення
господарської операції.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ
«Мукачівський лісокомбінат» до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення.

Як свідчать матеріали даної справи, на
момент здійснення господарських
операцій у Єдиному державному реєстрі
були відсутні відомості, які б ставили
під сумнів цивільну правоздатність
контрагента позивача ТОВ «АльфаКласс».

При цьому, на думку колегії суддів,
відсутність платника податків за
місцем реєстрації не може свідчити про
нереальність здійснення правочинів,
оскільки платник податку, який включив
суми сплаченого податку на додану
вартість, не може нести
відповідальність за дії третіх осіб
(контрагентів) щодо дотримання ними
порядку звітування та сплати ними
своїх зобов'язань перед бюджетом.

Відповідно до частини четвертої статті
70 КАС України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Зважаючи на викладене, відповідач не
надав суду жодних належних доказів, які
б свідчили про можливу
недобросовісність ТОВ «Укррос-транс»
під час здійснення господарських
операцій з придбання товарів у ТОВ
«АльфаКласс», а також про відсутність
правових підстав для формування
позивачем податкового кредиту з ПДВ за
результатами цих правовідносин.

Таким чином, аналізуючи обставини цієї
справи та оцінюючи зібрані у справі
докази, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
наявності всіх обов'язкових підстав
для формування позивачем податкового
кредиту за результатами господарських
відносин із ТОВ «АльфаКласс» за спірні
періоди та про відсутність у
відповідача підстав для зменшення
позивачу розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
липень 2012 року на суму 58 923,00грн.
оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що постановлене у справі
рішення суду першої інстанції
ґрунтується на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень матеріального і
процесуального закону, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи, доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків Л.П. Борисюк І.Й. Петрик

Повний текст ухвали виготовлено - 01.12.14
р.

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.