Справа № 802/235/13-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/235/13-а

Головуючий у 1-й інстанції: Бошкова Ю.М.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

01 грудня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 19 лютого
2013 року у справі за адміністративним
позовом Бершадської міжрайонної
державної податкової інспекції до
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 про
стягнення податкового боргу ,

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
Бершадська міжрайонна державна
податкова інспекція Вінницької
області Державної податкової служби
(далі - Бершадська МДПІ) до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 (ФОП ОСОБА_2.)
про стягнення податкового боргу.

Відповідно до постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від 19
лютого 2013 року адміністративний позов
задоволено повністю, а саме: стягнуто з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (24400,
АДРЕСА_1) податковий борг в сумі 19595
(дев'ятнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто
п'ять) грн. 22 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні адміністративного
позову відмовити .

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились , однак надали
заяви про розгляд даної справи без їх
участі.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні -не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 19
лютого 2013 року- скасувати, виходячи з
наступного.

Як встановлено з матеріалів справи,
звертаючись до суду першої інстанції
та на аргументацію позовних вимог,
позивач вказав на те, що за
відповідачем рахується податковий
борг в сумі 19 595,22 грн., який в
добровільному порядку відповідачем не
сплачений, у зв'язку з чим позивач
вимушений звернутись до суду.

Задовольняючи адміністративний суд
першої інстанції виходив з того, що
факт наявності заборгованості
відповідача по сплаті єдиного податку
в загальній сумі 19595,22 грн.
підтверджується матеріалами справи,
доказів її погашення станом на день
розгляду справи не надано, а отже, суд
дійшов до висновку про обґрунтованість
позовних вимог.

Судова колегія апеляційної інстанції
не погоджується з висновком суду
першої інстанції та надаючи правову
оцінку публічно - правовому спору,
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як встановлено з матеріалів справи, на
підставі висновків акту перевірки
були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 23.12.2011 №,
яким відповідачу збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб за основним
платежем - 12300,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 2403,00 грн. та
№, яким відповідачу збільшено
суму грошового зобов'язання по єдиному
податку на підприємницьку діяльність з
фізичних осіб на 5322,75 грн.

За результатами розгляду скарг
податковим органом винесено рішення,
яким залишено без змін податкове
повідомлення-рішення від 23.12.2011 №
та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 23.12.2011 №
в частині визначення суми штрафу і
призначено новий розмір штрафних
санкцій у сумі 2401,00 грн., а в іншій
частині дане податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін.

За таких обставин, позивачем 20.02.2012 було
прийнято податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб за основним платежем -
12300,00 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 2401,00 грн., крім того, згідно
наявних в матеріалах справи письмових
доказів встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 інколи, коли було багато
замовлень, просили допомоги ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, ОСОБА_7, яким за надану допомогу
виплачували кошти в розмірі 1000,00 грн.
кожному, отриманих від позивача. Таким
чином, в даному випадку допомога у
виконані робіт, передбачених трудовим
договором між позивачем та ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 надавалась останнім ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, ОСОБА_7 неодноразово, виходячи
із розміру її оплати по відношенню до
розміру заробітної плати, яку
отримували ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від
позивача. Отже, відповідачем
використовувалась праця найманих осіб
без належного оформлення трудових
відносин та виплати доходів у вигляді
заробітної плати без сплати податків
до бюджету, яку останні отримували
безпосередньо від ОСОБА_2, через ОСОБА_3
та ОСОБА_4

Колегія суддів вважає помилковими
такі висновки, оскільки між тим, згідно
ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю
України, трудовим договором є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про
працю України передбачено, що при
укладенні трудового договору з
фізичною особою додержання письмової
форми є обов'язковим.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 цього Кодексу
трудовий договір вважається укладеним
навіть тоді, коли наказу чи
розпорядження про прийняття на роботу
не було видано, але працівника фактично
допущено до роботи. Відповідно до п. 7
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.1992 № 9 фактичний допуск
до роботи вважається укладенням
трудового договору незалежно від того,
чи було прийняття на роботу належним
чином оформлене, якщо робота
проводилась за розпорядженням чи з
відома власника або уповноваженого ним
органу. Таким чином трудовий договір
вважатиметься укладеним, якщо
працівника допущено до роботи з
дозволу власника.

Матеріали справи не містять доказів
того, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
виконувалась робота з дозволу, або за
розпорядженням позивача, крім того,
згідно з поясненнями свідків ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 позивачу не було відомо, що
частина робіт виконувалась
зазначеними особами.

Так, приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
послався на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
22.06.2012 року, якою позов задоволено у
повному обсязі - визнано протиправними
та скасовано податкові повідомлення -
рішення № від 20.02.2012 року та
№ від 23.12.2011 року. Однак,
постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду 12.09.2012 року
прийнято нове рішення, яким апеляційну
скаргу Бершадської МДПІ задоволено
повністю, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
22.06.2012 року скасовано.

Натомість, суд апеляційної інстанції
зазначає, що відповідно до ухвали
Вищого адміністративного суду від 03
липня 2014 року касаційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
задоволено, а постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 12.09.2012 скасовано та залишено в силі
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 22.06.2012.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи те, що рішення
на підставі якого Бершадська
міжрайонна державна податкова
інспекція звернулась в суд скасовані,
то всі підстави для стягнення з ФОП
ОСОБА_2 податкового боргу відсутні.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргуФізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити
повністю .

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року у справі за адміністративним
позовом Бершадської міжрайонної
державної податкової інспекції до
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 про
стягнення податкового боргу скасувати
.

В задоволенні адміністративного
позову Бершадської міжрайонної
державної податкової інспекції до
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Головуючий
Полотнянко Ю.П.

Судді
Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.