Справа № 9101/29116/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2011 р.справа № 2а-99/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання:
Хімушкіній О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Васильківського районного суду
Дніпропетровської області від 18 лютого
2011 року

у адміністративній справі № 2а-99/11 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у
Васильківському районі
Дніпропетровської області про
протиправність бездіяльності та
зобов'язання нарахування і виплати
компенсації втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків виплати
пенсії, -

Встановила :

Постановою Васильківського районного
суду Дніпропетровської області від 18
лютого 2011 року відмовлено у задоволені
позову ОСОБА_1 щодо визнання
протиправною бездіяльності Управління
Пенсійного фонду України у
Васильківському районі
Дніпропетровської області, пов'язаної
з відмовою у нарахуванні й виплати
компенсації втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
на суми виплаченої заборгованості по
пенсії за період з 22.05.2008 року по 31.08.2010
року

Зазначена постанова оскаржена
позивачем з підстав порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що на думку
апелянта є підставою для скасування
судового рішення та прийняття нового
рішення у справі про задоволення його
вимог у повному обсязі

Позивач у справі належним чином
повідомлявся про дату, час та місце
розгляду його апеляційної скарни,
проте в судове засідання він не прибув,
заяв про відкладення розгляду справи
не надсилав, що відповідно до ч.4 ст.196
КАСУ надає колегії суддів можливості
провести розгляд справи без участі
апелянта.

Заслухавши пояснення представника
відповідача по справі, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги позивача,
дослідивши доводи зазначеної
апеляційної скарги та матеріали
справи, а також перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги та для скасування рішення суду
першої інстанції. Вказаний висновок
апеляційної інстанції ґрунтується на
нижченаведеному.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 має статус особи, постраждалого
внаслідок Чорнобильської катастрофи
1-ї категорії та інвалідність 3-ї групи
по захворюванню, пов'язаному з
наслідками аварії на ЧАЕС, у зв'язку з
чим перебуваючи на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Васильківському районі
Дніпропетровської області отримує
призначену йому за ст.ст.50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»державну та додаткову
пенсію по інвалідності 3-ї групи.

Предметом розгляду у цій справі є
вимоги позивача про зобов'язання
територіального пенсійного органу
діяти відповідно до вимог Законів
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»№ 1058-IV
від 09.07.2003 року (далі -Закон № 1058-IV) та
«Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати»№ 2050-III від 19.10.2000
року (далі -Закон № 2050-III) щодо виплати
грошової компенсації втрати доходів у
зв'язку з порушенням строків виплати
пенсії у розмірі, визначеному ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 22 травня 2008
року по 31 серпня 2010 року, сума якої була
донарахована відповідачем на підставі
судового рішення.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
квітня 2009 року (а.с.27-28), залишеної без
змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17.06.2010 року, дії Управління
Пенсійного фонду України у
Васильківському районі
Дніпропетровської області по
нарахуванню та виплати позивачу
державної та додаткової пенсії, як
особі, що віднесена до 1 категорії
постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи з
інвалідністю 3-ї групи по захворюванню,
пов'язаному з наслідками аварії на ЧАЕС
на пільгових умовах, визнано
протиправними, відповідача зобов'язано
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 заборгованості по державній і
додатковій пенсії як інваліду 3 групи
зі статусом особи постраждалого
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії з 22 травня 2008 року.

Відповідно до вказаного рішення суду
першої інстанції 19 серпня 2010 року
позивачу була перерахована сума пенсії
за період з 22 травня 2008 року по 31 серпня
2010 року та виплачена в межах одного
робочого дня, тобто без затримки.
Зазначені обставини позивачем не
оспорються та фактично підтверджені
ним як в позовній заяві по цій справі,
так і в апеляційній скарзі.

Позивачем також не оспорюється розмір
отриманої ним суми заборгованості по
державній та додатковій пенсії,
донарахованої відповідачем на
підставі рішення суду, спір у цій
справі ініційованно позивачем у
зв'язку з тим, що на його думку,
відповідач при донарахуванні пенсії за
рішенням суду, водночас зобов'язаний
був відповідно до вимог Законів № 1058-IV
та № 2050-III від 19.10.2000 року самостійно
нарахувати на суму заборгованості по
пенсії грошову компенсацію втрати
доходів у зв'язку з порушенням строків
виплати пенсії у розмірі, визначеному
ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»за період з 22 травня 2008 року
по 31 серпня 2010 року.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні
заявлених ним позовних вимог до
Управління Пенсійного фонду України у
Васильківському районі
Дніпропетровської області, суд першої
інстанції виходив з правомірності
відмови відповідача сплатити позивачу
компенсацію, визначену Законом України
«Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати»та відсутності
підстав для зобов'язання відповідача
сплатити відповідну компенсацію.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
не можливості застосування до спірних
у цій справі правовідносин законів №
1058-IV та № 2050-III і зазначає, що виниклий
по даній справі спір слід розглядати в
першу чергу, виходячи з правомірності
або неправомірності дій чи
бездіяльності органу владних
повноважень, на звернення для
оскарження яких з набуттям чинності
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів»від 07.07.2010 р. № 2453- IV,
тобто з 30.07.2010 року, Кодексом
адміністративного судочинства
передбачено шість місяців.

Враховуючи дату звернення позивача до
суду та зміст його позову за яким,
ОСОБА_1 вважає обов'язок відповідача
нарахувати йому компенсацію втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати під час перерахунку
заборгованості по пенсії за рішенням
суду, колегія суддів визнає правильним
вирішення судом першої інстанції
виниклого спору по суті, тобто без
залишення позову без розгляду за
пропуском строку звернення до
адміністративного суду.

Стосовно права позивача на отримання
компенсації втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати, колегія суддів зазначає про
наступне

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Суд вирішує справи на
підставі Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Відповідач у справі - суб'єкт владних
повноважень, якому чинним
законодавством України надані владні
управлінські функції щодо призначення
та сплати пенсії.

Згідно ч.2 ст.46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», нараховані суми пенсії,
не отримані з вини органу, що призначає
і виплачує пенсію, виплачується за
минулий час без обмеження будь-яким
строком з нарахуванням компенсації
втрати частини доходів, а відповідно до
ст.1 Закону № 2050-III підприємства,
установи і організації всіх форм
власності та господарювання
здійснюють компенсацію громадянам
втратити частини доходів у випадку
порушення виплати встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

Відповідно до ст. 2 Закону № 2050-III,
компенсації громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати провадиться у разі затримки
на один і більше календарних місяців
виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом. При
цьому, під доходами у цьому Законі
розуміються грошові доходи громадян,
які вони одержують на території
України і які не мають разового
характеру: пенсії; соціальні виплати;
стипендії; заробітна плата (грошове
забезпечення) та інші.

Згідно ст. 3 Закону № 2050-III, сума
компенсації обчислюється шляхом
множення суми нарахованого, але не
виплаченого громадянину доходу за
відповідний місяць на індекс інфляції
в період невиплати доходу.

Аналіз наведених норм законів свідчить
про те, що без обмеження будь-яким
строком мають виплачуватися лише
нараховані суми пенсії, не отримані з
вини органу, що призначає і виплачує
пенсію, й до виплати пенсіонеру
підлягають лише нараховані, але не
виплачені доходи, які вони одержують на
території України і які не мають
разового характеру.

Отже, оскільки сума перерахованої
відповідачем та сплаченої позивачу
разовим платежем на виконання судового
рішення пенсії носить разовий
характер, колегія суддів підтримує
позицію суду першої інстанції, що
вимагаєма позивачем у цій справі
грошова сума не підпадає під
визначення доходів, передбачених
Законом України «Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати» .

Тобто, відсутність факту нарахування
позивачу пенсії у визначеному ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»розмірі саме на той період
часу, за який позивач вимагає
компенсацію (з 22 травня 2008 року по 31
серпня 2010 року), унеможливлює
застосування положень Закону № 2050-III.

З огляду на вказане, колегія суддів
дійшла висновку, що обставини справи
судом першої інстанції встановлені
повно і правильно, прийняте у справі
рішення є обґрунтованим та відповідає
чинному законодавству, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому на підставі ст. 200
КАС України апеляційна скарга повинна
бути залишена без задоволення, а
постанова без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Васильківського районного
суду Дніпропетровської області від 18
лютого 2011 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені статтею
212 КАС України

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов