Справа № 809/3711/14
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2014-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"28" листопада 2014 р.
справа № 809/3711/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання
Драгомирецького І.М.

представника позивача: Управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийському районі
Івано-Франківської області - не
з'явився,

представника відповідача: публічного
акціонерного товариства "Коломийський
завод комплектних розподільчих
пристроїв" - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Коломиї та Коломийському районі
Івано-Франківської області до
публічного акціонерного товариства
"Коломийський завод комплектних
розподільчих пристроїв" про стягнення
розстроченої заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій в
загальному розмірі 118 621,91 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківським окружним
адміністративним судом 14.11.2014 року
відкрито провадження у справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Коломиї та Коломийському
районі Івано-Франківської області
(надалі по тексту також - позивач) до
публічного акціонерного товариства
"Коломийський завод комплектних
розподільчих пристроїв" (надалі по
тексту також - відповідач) про
стягнення розстроченої заборгованості
по відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій в
загальному розмірі 118 621,91 гривень.

Позов мотивовано тим, що відповідач в
порушення вимог пункту 1 статті 2 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування",
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, пункту 8 Порядку
проведення органами Пенсійного фонду
України розстрочення сум
заборгованості зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, нарахованого до 1 січня 2004
року, з відшкодування фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, із сплати фінансових санкцій та
пені, що виникла до 1 січня 2011 року до
Пенсійного фонду України, допустив
заборгованість по розстрочених сумах
із відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій по списку №2,
призначених на пільгових умовах
відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", яка станом на момент
розгляду справи становить 118 621,91
гривень.

Представник позивача у судове
засідання призначене на 28.11.2014 року не
з'явився. Від позивача на адресу суду
26.11.2014 року надійшло клопотання про
розгляд справи без участі представника
Управління Пенсійного фонду України в
м. Коломиї та Коломийської районі
Івано-Франківської області. Позовні
вимоги підтримав повністю (а.с. 34).

Представник відповідача у судове
засідання призначене на 28.11.2014 року не
з'явився. Поштове повідомлення-виклик
21.11.2014 року відділенням поштового
зв'язку повернуто на адресу суду із
відміткою "за зазначеною адресою не
проживає" (а.с. 28). Однак, відповідно
даних Спеціального витягу із Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
13.11.2014 року місцезнаходження
відповідача значиться: вул. І. Мазепи,
321, м. Коломия, Івано-Франківська
область, 78200 (а.с. 21-22), тобто адреса, за
якою відправлено повістку про виклик
до суду та ухвалу про відкриття
провадження (а.с. 24, 26).

Згідно із частиною 4 статті 33 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
поштової адреси судовий виклик або
судове повідомлення надсилаються
юридичним особам за адресою їх
місцезнаходження, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

За змістом частини 11 статті 35
коментованого Кодексу, у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яке не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином. Таким чином, суд приходить до
висновку, що відповідач повідомлений
належним чином про розгляд справи.

Відповідно до приписів частини 4 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Судом, за умови належного повідомлення
відповідача про розгляд справи у
відповідності до вимог частини 3 статті
33, частини 3 і 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, продовжено розгляд справи за
відсутності відповідача на підставі
частини 4 статті 128 коментованого
Кодексу.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
і оцінивши зібрані по справі докази, в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального права, які
врегульовують спірні правовідносини,
суд виходить з таких підстав та
мотивів.

Встановлено, що публічне акціонерне
товариство "Коломийський завод
комплектних розподільчих пристроїв"
зареєстровано як суб'єкт
підприємницької діяльності - юридична
особа (ідентифікаційний код 05755602), що
підтверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
13.11.2014 року (а.с. 21-22).

Відповідач взятий Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийської районі
Івано-Франківської області на облік як
платник внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Суд, у відповідності до вимог частини 1
статті 161 Кодексу адміністративного
судочинства України, вирішуючи яку
правову норму слід застосувати до
спірних правовідносин, зазначає, що при
вирішенні даної справи керується
нормами Законів України "Про пенсійне
забезпечення", "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування", "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", інших Законів
та підзаконних нормативно-правових
актів в редакції, чинній на момент
врегулювання спірних правовідносин.

На час виникнення відносин між
позивачем і відповідачем виключно
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначалися: принципи та
структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
перелік платників страхових внесків,
їх права та обов'язки; порядок
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків; стягнення
заборгованості за цими внесками, а
також умови відшкодування витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій.

Статтею 5 вказаного Закону його дію
поширено на регулювання відносин, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Порядок справляння та використання
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування по пенсіях, призначених
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення", визначається
Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування".

За змістом пункту 1 статті 1 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників.

Щодо об'єкту оподаткування і ставки
збору за пільговими пенсіями,
призначених відповідно до пунктів
"б"-"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", суд зазначає
наступне.

Згідно вимог абзацу четвертого пункту 1
статті 2 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" об'єктом оподаткування
для платників збору, визначених
пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, є
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

З приводу обов'язку сплати
розстроченої заборгованості по
пільгових пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", необхідно відмітити.

Згідно пункту 7 розділу VIII Прикінцевих
та перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", заборгованість
із сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, нарахованого до 1
січня 2004 року, не погашена станом на 1
січня 2011 року, з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, із сплати
фінансових санкцій та пені, що виникла
до 1 січня 2011 року, підлягає
розстроченню не більш як на 60
календарних місяців починаючи з 1 січня
2011 року.

Пунктами 4, 5 Порядку проведення
органами Пенсійного фонду України
розстрочення сум заборгованості зі
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, нарахованого до 1
січня 2004 року, з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, із сплати
фінансових санкцій та пені, що виникла
до 1 січня 2011 року (надалі по
тексту також - Порядок), Управління
Пенсійного фонду України у районі,
місті або районі у місті (надалі по
тексту також - орган Пенсійного фонду)
визначає суму заборгованості, яка
підлягає розстроченню, згідно з
картками особових рахунків платників
та направляє їм повідомлення про
розстрочення сум заборгованості за
формою згідно з додатком 1 до цього
Порядку.

За заявою платника, яка надається
(надсилається) органу Пенсійного фонду
за місцем взяття його на облік за
формою згідно з додатком 2 до цього
Порядку, орган Пенсійного фонду
здійснює звірення сум заборгованості
із платниками, результати якого
оформлюються відповідним актом, та
протягом 10 робочих днів з дня
підписання акта звірення вручає
(надсилає) платнику рішення про
розстрочення за формою згідно з
додатком 3 до цього Порядку.

Розстрочення надається окремо з
кожного виду платежу.

23.02.2011 року публічним акціонерним
товариством "Коломийський завод
комплектних розподільчих пристроїв"
подано позивачу заяву про розстрочення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, що виникла
до 01 січня 2011 року (а.с. 9).

На підставі даної заяви, позивачем
23.02.2011 року рішенням про розстрочення
№8 відповідачу розстрочено
заборгованість із сплати пільгових
пенсій на загальну суму 131
802,13 гривень на період з 20 квітня 2011 року
по 31 грудня 2015 року (а.с. 10).

Даним рішенням розстрочено
заборгованість зі сплати фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, що виникли до 01.01.2011
року в загальній сумі
131 802,13 гривень, в тому числі за списком
№1 - 9 093,00 гривень і за списком №2 -
122 709,13 гривень.

У відповідності до пункту 7 Порядку,
сплата розстрочених сум здійснюється
рівними частками щокварталу не пізніше
20 числа місяця, що настає після
зазначеного періоду, незалежно від
факту виплати заробітної плати за цей
період.

Як слідує із рішення №8 від 23.02.2011 року
розстрочений платіж в квартал для
відповідача визначена в сумі 6 590,11
гривень, а кількість періодів
становить - 20 (зворотній бік а.с. 10).

Проте, публічне акціонерне товариство
"Коломийський завод комплектних
розподільчих пристроїв" згідно картки
сплати розстрочених сум боргу, не
здійснило оплату повної суми
розстроченої заборгованості в
розмірах та терміни, визначені
рішенням про розстрочення. Відповідач
в рахунок погашення розстрочених сум
заборгованості вніс лише кошти в сумі 13
180,22 гривень (а.с. 18, 35).

Із поданої довідки-розрахунку
заборгованості судом встановлено, що
внесені відповідачем вказані вище
кошти зараховані позивачем в рахунок
погашення заборгованості за списком №1
- 9 093,00 гривень та за списком №2 - 4 087,22
гривень (а.с. 35).

Пунктом 8 Порядку, серед іншого
визначено, що керівник органу
Пенсійного фонду приймає рішення про
скасування рішення про розстрочення,
якщо страхувальник не сплачує чергову
частку розстроченої заборгованості
протягом трьох базових звітних
періодів.

Оскільки, відповідач не дотримувався
умов сплати розстрочених сум та не
виконав зобов'язання на суму 19 770,33
гривень, що перевищує сплату за три
базових періоди, позивачем 16.10.2014 року
прийнято рішення про скасування
рішення про розстрочення з сум
заборгованості відповідача від 23.02.2011
року №8 (а.с. 11).

31.10.2014 року позивачем надіслано
відповідачу повідомлення №14449/04.1 від
16.10.2014 року, із змісту якого слідує, що
за товариством, із урахуванням
часткових сплат, рахується
заборгованість по розстроченій
заборгованості в загальній сумі 118 621,91
гривень (а.с. 12).

За змістом пункту 8 Порядку з дня
скасування рішення про розстрочення
страхувальник зобов'язаний сплатити
невнесену суму розстроченої
заборгованості.

Несплачені суми розстроченої
заборгованості переносяться із картки
розстрочених сум до картки особового
рахунку страхувальника по
відповідному платежу днем скасування
рішення про розстрочення.

Суд, виходячи із системного аналізу
вказаних вище приписів Законів
зазначає, що пенсії, призначені за
пунктами "б"-"з" відповідно до статті 13
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", підлягають обов'язковому
відшкодуванню.

З метою реалізації положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 року за №21-1
затверджено Інструкцію про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України (надалі по тексту також -
Інструкція), яка встановлює обов'язок
підприємств здійснювати відшкодування
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Згідно вимог пункту 6.8. Інструкції
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в розмірі 100
відсотків фактичних витрат на виплату
і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладені норми, суд
зазначає, що відповідач в свою чергу
зобов'язаний щомісячно здійснити
відшкодування таких витрат в розмірах,
визначених позивачем.

Однак, відповідачем у передбачені
Інструкцією строки, тому числі строки
визначені рішенням позивача №8 від
23.08.2011 року, не проведено відшкодування
сум понесених позивачем фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Наявність заборгованості у публічного
акціонерного товариства "Коломийський
завод комплектних розподільчих
пристроїв" перед Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийському районі
Івано-Франківської області по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, підтверджується
довідкою-розрахунком сум
заборгованості, витягом картки із
особового рахунку по відшкодуванню
витрат за період з 01.01.2011 року по 20.10.2014
року та особовим рахунком сплати
розстрочених сум боргу зі збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування (а.с. 35, 15-17, 18).

Належних та допустимих доказів, які б
свідчили про погашення розстроченої
заборгованості, що є предметом
стягнення або спростування її
наявності, відповідач суду не надав.

З'ясовані вище судом обставини дають
можливість дійти висновку про те, що
несплата товариства з додатковою
відповідальністю "Коломийський ДОЗ"
розстроченої заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій в
загальній сумі 332 341,46 гривень вчинена
всупереч частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пункту 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, Порядку
проведення органами Пенсійного фонду
України розстрочення сум
заборгованості зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, нарахованого до 1 січня 2004
року, з відшкодування фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, із сплати фінансових санкцій та
пені, що виникла до 1 січня 2011 року, а
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до пункту 2.1, 2.2 і 2.4
Положення про головні управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України за № 11-2 від 27.06.2002
року (із змінами та доповненнями),
основними завданнями Управління, серед
іншого, є забезпечення у відповідному
регіоні надходжень від сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, ведення обліку цих
надходжень, інших коштів відповідно до
законодавства.

Управління відповідно до покладених на
нього завдань, серед іншого,
організовує роботу підвідомчих
управлінь Фонду в районах, містах,
районах у містах, а також у містах та
районах щодо: забезпечення збору та
ведення обліку надходжень від сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (надалі по тексту також -
страхові внески), інших коштів, що
надходять до бюджету Фонду відповідно
до законодавства; стягнення у
передбаченому законодавством порядку
своєчасно не нарахованих та/або не
сплачених сум страхових внесків та
інших платежів.

Управління має право стягувати
несплачені суми єдиного внеску,
страхових внесків та інших платежів з
їх платників.

Змістовний аналіз положень
коментованих нормативно-правових
актів про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, дає підстави
вважати, що Пенсійний Фонд України та
його структурні підрозділи на місцях,
вправі скеровувати підприємствам,
вимоги-розрахунки (повідомлення) про
відшкодування понесених витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до пунктів
"б"-"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення". У випадку
невиконання підприємствами
законодавства та вимог про
відшкодування понесених витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій, у
наведеному вище порядку, такі
структурні підрозділи наділені правом
звертатися до суду із позовом про їх
примусове стягнення.

Суд переконаний, що таке право
Пенсійного Фонду України та його
структурних підрозділів на місцях
випливає з покладених на них завдань
щодо державного контролю за
додержанням вимог законодавства про
пенсійне забезпечення і є невід'ємною
частиною передбаченого законом права
забезпечувати збирання та
акумулювання страхових внесків із
підприємств, на яких законом
покладений обов'язок їх сплачувати.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного
акціонерного товариства "Коломийський
завод комплектних розподільчих
пристроїв" (ідентифікаційний код 05755602,
вул. І. Мазепи, 321, м. Коломия,
Івано-Франківська область, 78200) на
користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Коломиї та
Коломийському районі
Івано-Франківської області
(ідентифікаційний код 37904176)
розстрочену заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій в
загальному розмірі 118 621 (сто
вісімнадцять тисяч шістсот двадцять
одна) гривня 91 (дев'яносто одна) копійка.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
/підпис/
Чуприна О.В.