Справа № 809/3222/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2014 р. м.
Київ К/800/45318/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючої судді:
Васильченко Н.В.,

судді:
Калашнікової О.В., Цуркана М.І.,

при секретарі судового засідання:
Романишин О.Р.,

за участі представника позивача:
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 липня 2014
року у справі № 809/3222/13-а за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
до державного кадастрового
реєстратора відділу Держземагенства у
м. Яремчі Івано-Франківської області
про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися в суд з
позовом до державного кадастрового
реєстратора відділу Держземагенства у
м. Яремчі Івано-Франківської області, в
якому просили зобов'язати державного
кадастрового реєстратора відділу
Держземагенства у м. Яремче
Івано-Франківської області внести до
Державного земельного кадастру
відомості про земельні ділянки: ОСОБА_6
кадастровий номер :22:002:0020 площею
0,2500 га та внести обмінний файл на
земельну ділянку; ОСОБА_7 кадастровий
номер :22:002:0021 площею 0,1000 га та
внести обмінний файл на земельну
ділянку; ОСОБА_3 кадастровий номер
:22:002:0024 площею 0,2500 га та внести
обмінний файл на земельну ділянку;
ОСОБА_8 :22:002:0023 площею 0,2500 га та
внести обмінний файл на земельну
ділянку; ОСОБА_4 кадастровий номер
:22:002:0022 площею 0,2500 га та внести
обмінний файл на земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відмова відповідача внести до
Державного земельного кадастру
відомості про земельні ділянки є
неправомірною, оскільки позивачі
набули право власності на земельні
ділянки на підставі цивільно-правових
угод, які були укладені в письмовій
формі та нотаріально посвідчені. На
підставі зазначених угод позивачам
були видані державні акти, які
зареєстровані у відділі земельних
ресурсів у місті Яремне
Івано-Франківської області, отже
відповідно ст. 126 Земельного кодексу
України, в редакції чинній на момент
укладення правочинів, у позивачів
виникло право власності на земельну
ділянку.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 11
листопада 2013 року позовні вимоги
задоволені. Зобов'язано державного
кадастрового реєстратора відділу
Дерземагенства у м. Яремче
Івано-Франківської області внести до
Державного земельного кадастру
відомості про земельні ділянки які
належать ОСОБА_6 кадастровий номер
261109200:22:002:0020 площею 0,2500 га, ОСОБА_5
кадастровий номер :22:002:0021 площею
0,1000, ОСОБА_3 кадастровий номер
:22:002:0024 площею 0,2500 га, ОСОБА_8
кадастровий номер :22:002:0023 площею
0,2500 га., ОСОБА_4 кадастровий номер
:22:002:0022 площею 0,2500 га та внести
обмінні файли на земельні ділянки.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 липня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасоване, в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
апеляційного суду ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просять
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачі придбали
спірні земельні ділянки на підставі
цивільно-правових угод від 19.05.2008 р.,
18.12.2003 р., 14.08.2006 р. У вказаних договорах
вказано що земельні ділянки, які
відчужувались останнім, належали
дарувателям на підставі державних
актів від 03.09.2003 р., які видані на
підставі рішення виконавчого комітету
Поляницької сільської ради № 27 від
10.07.2003 р.

Так, на підставі договору
купівлі-продажу № 969 від 19 травня 2008
року ОСОБА_8 придбав у власність
земельну ділянку площею 0,2500 га, яка
призначена для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.
Даний договір купівлі нотаріально
посвідчений та зареєстрований в
реєстрі правочинів. Договір
купівлі-продажу був укладений із
ОСОБА_9, який володів земельною
ділянкою на підставі державного акту
серії ЯГ № 308477. Вказаний правочин
міститься в Державному реєстрі право
чинів за № 2899931. Право власності на
вказану земельну ділянку посвідчене
державним актом серії ЯЖ № 144416 на право
власності на земельну ділянку
зареєстрованого 06.07.2006 року за №10.
Зазначеній земельній ділянці
присвоєний кадастровий номер
:22:002:0023. Також на підставі
договору дарування земельної ділянки
№ НОМЕР_1 625472 від 18 грудня 2003 року
ОСОБА_3 набув право власності на
земельну ділянку 0,2500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель. Право власності на вказану
земельну ділянку посвідчене державним
актом серії ЯН № 308471, який
зареєстрований в Яремчанському
міському відділі земельних ресурсів.
Зазначеній земельній ділянці
присвоєний кадастровий номер
:22:002:0024. 18 грудня 2003 року на
підставі договору дарування земельної
ділянки № НОМЕР_2 625469. ОСОБА_6 набув
право власності на земельну ділянку
площею 0,2500 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель. Договір
дарування був здійснений ОСОБА_8, яка
володіла земельною ділянкою на
підставі державного акту серії ІФ №083737
виданого 03.09.2003 року. Право власності на
вказану земельну ділянку посвідчено
державним актом серії ЯГ № 308473, який
зареєстроване в Яремчанському
міському відділі земельних ресурсів.
Зазначеній земельній ділянці
присвоєний кадастровий номер
:22:002:0020. На підставі договору
дарування № 625467 від 18 грудня 2003 року
ОСОБА_5 набула право власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га. для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель. Право власності на вказану
земельну ділянку посвідчене державним
актом ЯГ № 308472, який зареєстрований в
Яремчанському міському відділі
земельних ресурсів. Зазначеній
земельній ділянці присвоєний
кадастровий номер :22:002:0021. На
підставі договору дарування ВЕА № 819119
від 14.08.2006 року ОСОБА_4 набув право
власності на земельну ділянку площею
0,2500 га ВЕА № 819119. Право власності на
вказану земельну ділянку посвідчене
державним актом серії ЯД № 867028 від
17.10.2006 року, який зареєстрований в
Яремчанському міському відділі
земельних ресурсів. Зазначеній
земельній ділянці присвоєний
кадастровий номер :22:002:0022.

Апеляційним судом було встановлено, що
згідно вироку Галицького районного
суду Івано-Франківської області від
20.04.2011р. колишній сільський голова села
Поляницької сільської ради
Івано-Франківської області ОСОБА_10,
діючи умисно вийшов за межі наданих
йому законом прав та повноважень та
всупереч вимогам чинного
законодавства склав та видав завідомо
неправдиві рішення в тому числі за №27
від 10.07.2003 р. про вилучення з
користування Поляницького лісництва
Ворохтянського держлісгоспу земельних
ділянок загальною площею 40,59 га
віднесення в землі запасу сільської
ради, зміни цільового призначення і
переведення з лісового фонду в землі
житлової та громадської забудови.
Проте, вказане рішення у встановленому
законом порядку не приймалось. В
подальшому протягом 2003 року ОСОБА_10
склав та видав додатки до рішень в які
вніс завідомо неправдиві відомості про
надання у приватну власність земельних
ділянок 104 громадянам.

Ухвалою колегії суддів судової палати
з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 08.04.2013 р. змінено вирок
Галицького районний суд
Івано-Франківської області в частині
засудження ОСОБА_10 а саме останнього
визнано винним у вчиненні злочинів
передбачених ст.ст. 365 ч. 1 (перевищення
влади або службових повноважень), ч. 2
ст. 357 (викрадення, привласнення,
вимагання документів, штампів, печаток,
заволодіння ними шляхом шахрайства чи
зловживання службовим становищем або
їх пошкодження ч.1 ст. 367 (службова
недбалість) Кримінального кодексу
України

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачі як власниками спірних
земельних ділянок протиправно
обмежені відповідачем у користуванні
та розпорядженні своєю власністю.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимоги суд апеляційної
інстанції виходив з неможливості
включення відповідачем до Державного
земельного кадастру відомостей та
внесення обмінних файлів на спірні
земельні ділянки, оскільки у
Державному земельному кадастрі
відсутні відомості про спірні земельні
ділянки, а відповідна технічна
документація із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки на
місцевості згідно вимог ч.ч. 13, 16 ст. 21
Закону України "Про Державний
земельний кадастр" позивачами не
подавалася. Крім того, право власності
позивачів базується на неправомірному
рішенні, що в свою чергу встановлено
вироком суду.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір стосовно правомірності дій
державного кадастрового реєстратора
відділу Держземагенства у м. Яремчі
Івано-Франківської області стосовно не
внесення до Державного земельного
кадастру відомостей про земельні
ділянки які належать позивачам на
праві власності.

У відповідності до статті 657 Цивільного
Кодексу України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває у податковій заставі.

Згідно статті 719 Цивільного кодексу
України договір дарування нерухомої
речі укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом першої інстанції встановлено та
не спростовано судом апеляційної
інстанції, що договори купівлі-продажу
та дарування, на підставі яких
Яремчанським міським відділом
земельних ресурсів видані державні
акти на земельні ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, відповідають вимогам
Цивільного кодексу щодо форми таких
правочинів. Вказані договори не
оспорені та не визнані недійсними в
судовому порядку.

Щодо посилання на те, що право
власності позивачів базується на
неправомірному рішенні, що в свою чергу
встановлено вироком суду, слід
зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З тексту рішення Галицького районного
суду Івано-Франківської області від
20.04.2011р. вбачається, що рішення за №27
від 10.07.2003 р. про вилучення з
користування Поляницького лісництва
Ворохтянського держлісгоспу земельних
ділянок загальною площею 40,59 га
віднесення в землі запасу сільської
ради, зміни цільового призначення і
переведення з лісового фонду в землі
житлової та громадської забудови є
завідомо неправдивим.

При цьому, зазначеним вироком, рішення
виконавчого комітету Поляницької
сільської ради № 27 від 10.07.2003 року "про
вилучення з користування Поляницького
лісництва Ворохтянського держлісгоспу
земельних ділянок загальною площею 40,59
га віднесення в землі запасу сільської
ради, зміни цільового призначення і
переведення з лісового фонду в землі
житлової та громадської забудови" не
визнане неправомірним та не скасоване.

Разом із тим, постановою
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 20 лютого 2014
року по справі № 809/184/14 скасоване
рішення Поляницької сільської ради II
демократичного скликання від 9 лютого
2005 року "Про розгляд протесту першого
заступника прокурора
Івано-Франківської області", яким
скасоване рішення виконавчого
комітету Поляницької сільської ради
"Про призначення землі" № 27 від 10.07.2003
року". В процесі розгляду вказаної
справи судом була досліджена та надана
оцінка процедурі виділення земельної
ділянки, та переходу власності такої
реєстрації.

Отже, рішення виконавчого комітету
Поляницької сільської ради №27 від
10.07.2003 р. є чинним, не було визнане
неправомірним та не скасоване в
судовому порядку.

З огляду на наведене судом апеляційної
інстанції не були взяті до уваги всі
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи, що
призвело до винесення помилкового
рішення.

Стосовно неможливості включення
відповідачем до Державного земельного
кадастру відомостей та внесення
обмінних файлів на спірні земельні
ділянки з підстав відсутні у
Державному земельному кадастрі
відомостей про спірні земельні ділянки
слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 18 Закону України
"Про оренду землі" договір оренди землі
набирає чинності після його державної
реєстрації.

На підставі статті 20 Закону України
"Про оренду землі" укладений договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації. Право оренди земельної
ділянки виникає з дня державної
реєстрації цього права відповідно до
закону, що регулює державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.

Відповідно до статті 202 Земельного
кодексу України в редакції станом до
01.01.2013 року державна реєстрація
земельних ділянок здійснюється у
складі державного реєстру земель.

Державний реєстр земель складається з
двох частин: а) книги записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі із зазначенням
кадастрових номерів земельних ділянок;
б) Поземельної книги, яка містить
відомості про земельну ділянку.

Згідно з пунктом 4 розділу VII.
Прикінцеві та перехідні положення
Закону України "Про Державний
земельний кадастр" у разі якщо земельні
ділянки, обмеження (обтяження) у їх
використанні зареєстровані до
набрання чинності цим Законом у
Державному реєстрі земель, відомості
про такі земельні ділянки, обмеження
(обтяження) підлягають перенесенню до
Державного земельного кадастру в
автоматизованому порядку, без подання
заяв про це їх власниками,
користувачами та без стягнення плати
за таке перенесення.

Відомості про інші об'єкти Державного
земельного кадастру, що містяться в
документації із землеустрою та оцінки
земель, затвердженої та переданої до
Державного фонду документації із
землеустрою до 01.01.2013 року, підлягають
перенесенню до Державного земельного
кадастру на безоплатній основі
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, та його
територіальними органами відповідно
їх до повноважень.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про Державний земельний кадастр"
державний земельний кадастр - єдина
державна геоінформаційна система
відомостей про землі, розташовані в
межах державного кордону України, їх
цільове призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки
- це внесення до Державного земельного
кадастру передбачених цим Законом
відомостей про формування земельної
ділянки та присвоєння їй кадастрового
номера.

Згідно з статтею 24 Закону України "Про
Державний земельний кадастр" державна
реєстрація земельної ділянки
здійснюється при її формуванні шляхом
відкриття Поземельної книги на таку
ділянку.

Пунктами 9, 49, 61 Порядку ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051,
визначено, що до повноважень
Державного кадастрового реєстратора
територіальних органів
Держземагентства у районах, містах
республіканського (Автономної
Республіки Крим) та обласного значення
належить, зокрема, здійснення
державної реєстрації земельних
ділянок, обмежень у їх використанні,
скасування такої реєстрації;
формування поземельних книг на
земельні ділянки, внесення записів до
них, забезпечення зберігання
поземельних книг.

Поземельна книга ведеться за формою
згідно з додатком 8 під час державної
реєстрації земельної ділянки, внесення
до Державного земельного кадастру
відомостей (змін до них) про
зареєстровані земельні ділянки (в тому
числі у разі їх поділу чи об'єднання, а
також відновлення їх меж) відповідно до
пунктів 107-137 цього Порядку.

Відповідно тексту касаційної скарги на
рішення апеляційного суду
представником позивачів зазначено, що
технічна документація та обмінні файли
були передані до Івано-Франківської
регіональної філії Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах" для реєстрації. Вказана
документація та обмінні файли були
прийняті та зареєстровані, що
підтверджено штампами на технічній
документації. Зазначене знайшло своє
підтвердження у матеріалах справи.

За таких обставин, позивачами була
дотримана процедура оформлення права
власності у відповідності до вимог
Цивільного кодексу України та
Земельного кодексу України, а у
відповідача були відсутні законні
підстави для не внесення до Державного
земельного кадастру відомостей про
земельні ділянки які належать
позивачам на праві власності.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог, а суд апеляційної
інстанції помилково скасував рішення
суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, постанова суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а рішення суду першої
інстанції підлягає залишенню в силі з
урахуванням вищенаведених обставин.

Згідно ст.226 КАС України суд касаційної
інстанції має право скасувати судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, але помилково скасоване
судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
прийшла до висновків, що обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суд апеляційної інстанції при
ухваленні судового рішення порушив
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до ухвалення
необґрунтованого рішення, яке підлягає
скасуванню, а постанова суду першої
інстанції підлягає залишенню в силі,
яка відповідає нормам матеріального і
процесуального права та скасована
апеляційним судом помилково.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 липня 2014
року скасувати, постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав
передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: