Справа № 754/13034/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 22.08.2014 у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду першої
інстанції з позовом, в якому просила:
визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва у зв'язку
з неправомірним перерахунком пенсії;
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва провести перерахунок пенсії по
втраті годувальника ОСОБА_2 з 01.11.2012 по
показнику середньої заробітної плати
по народному господарству за 2011, який
був застосований при зверненні з цим
видом пенсії, а саме з 21.01.2012.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 22.08.2014 позовні вимоги ОСОБА_2
про визнання протиправними дій
відповідача у зв'язку з неправильним
перерахунком пенсії та зобов'язання
відповідача провести перерахунок
пенсії по втраті годувальника з 01.11.2012
по 03.02.2014 залишено без розгляду.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 22.08.2014 позов
задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням відповідачем подана
апеляційна скарга, в якій він просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що зазначена апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 має двох неповнолітніх дітей,
батьком яких був ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

26.01.2012 позивач звернулась до
відповідача з заявою щодо призначення
пенсії по втраті годувальника на двох
неповнолітніх дітей. Станом на 31.10.2012
загальний розмір нарахованої пенсії на
2-х утриманців становив 6 061, 20 грн., де
розрахунок на одну непрацездатну особу
складався з: основний розмір пенсії - 1
568, 97 грн., підвищення членів сімей
померлих осіб, прирівняних до
військовослужбовців - 221,00 грн., доплата
до підвищення членам сімей померлих
осіб - 150, 28 грн., в таких же розмірах була
нарахована сума на двох дітей та інші
доплати.

Також, 10.01.2013 позивач звернулась з
заявою до відповідача в якій просила
перевірити правомірність здійснення
перерахунку пенсії по втраті
годувальника, оскільки розмір даної
пенсії з листопада 2012 року зменшився.

Листом управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м. Києва
від 31.01.2013 було повідомлено позивачку
про те, що в розрахунку пенсії по втраті
годувальника відбулися зміни, а саме
те, що ОСОБА_3 отримував по день смерті
пенсію по інвалідності, як інвалід
армії, прирівняний до інвалідів війни 1
групи, при розрахунку середнього
заробітку для обчислення пенсії по
втраті годувальника застосовано
показник середньої заробітної плати по
народному господарству, який
застосовується при розрахунку пенсії
по інвалідності померлого
годувальника - 928,81 грн. (за 2004 рік). Даний
розрахунок було проведено в зв'язку з
приведенням пенсійної справи у
відповідність до діючого
законодавства з врахуванням роз'яснень
Пенсійного Фонду України від 18.09.2012 №
21654/02-20.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що відмова відповідача в
перерахунку пенсії є неправомірною, а
тому позов підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва діяло на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особі, яка має одночасно
право на різні види пенсії (за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника), призначається один із
цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з абзацами 1, 2, 3 ст. 30 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» право на пенсію в
разі втрати годувальника мають
непрацездатні члени сімей загиблих,
померлих або таких, що пропали безвісти
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом, які
перебували на їх утриманні (стаття 31).
Незалежно від перебування на утриманні
годувальника пенсія призначається:
непрацездатним дітям; непрацездатним
батькам і дружині (чоловікові), якщо
вони після смерті годувальника
втратили джерело засобів до існування,
а також непрацездатним батькам і
дружині (чоловікові)
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом, які
загинули чи померли або пропали
безвісти в період проходження
служби або пізніше внаслідок
поранення, контузії, каліцтва чи
захворювання, що мали місце під час
служби. Батьки військовослужбовців,
інших осіб, які мають право на пенсію
за цим Законом, які загинули (померли) у
період проходження військової служби
(виконання службових обов'язків) чи
після звільнення зі служби, але
внаслідок поранення, контузії,
каліцтва, отриманих при виконанні
обов'язків військової служби
(службових обов'язків), захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті,
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи чи виконанням
інтернаціонального обов'язку, мають
право на призначення дострокової
пенсії за віком, після досягнення
чоловіками 55 років, жінками - 50 років,
за наявності страхового стажу не менше
25 років - для чоловіків і не менше 20
років - для жінок.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» пенсії в разі втрати
годувальника призначаються в таких
розмірах:

- «а» членам сімей військовослужбовців,
осіб, які мають право на пенсію за цим
Законом, які померли внаслідок
поранення, контузії чи каліцтва,
одержаних при захисті Батьківщини,
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи або виконанні інших
обов'язків військової служби
(службових обов'язків), або внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті, у
партизанських загонах і з'єднаннях та
підпільних організаціях і групах,
визнаних такими законодавством
України, ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи чи участю у
бойових діях у мирний час - 40 процентів
заробітку годувальника на кожного
непрацездатного члена сім'ї. В таких же
розмірах, незалежно від причини смерті
годувальника, обчислюються пенсії
членам сімей померлих інвалідів війни
та членам сімей, до складу яких входять
діти, які втратили обох батьків.

- «б» сім'ям військовослужбовців, осіб,
які мають право на пенсію за цим
Законом, які померли внаслідок
каліцтва, одержаного в результаті
нещасного випадку, не пов'язаного з
виконанням обов'язків військової
служби (службових обов'язків), або
внаслідок захворювання, пов'язаного з
проходженням служби, - 30 процентів
заробітку годувальника на кожного
непрацездатного члена сім'ї.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідач протиправно посилається на
лист Пенсійного фонду України від
18.09.2012 та лист Міністерства соціальної
політики від 20.04.2012 № 1427/0/10-12/039, якими
передбачено, що при переведенні на
пенсію у разі втрати годувальника слід
застосовувати показник середньої
заробітної плати, який враховувався би
при проведенні перерахунку
(призначенні) пенсії годувальнику в рік
подання заяви про переведення на
пенсію у разі втрати годувальника, з
огляду на наступне.

По-перше, позивачем в заяві від 26.02.2012
було зазначено, що вона просить
призначити пенсію по втраті
годувальника, а не перевести її з
пенсії по інвалідності на пенсію по
втраті годувальника, тобто вказані
положення листів Пенсійного фонду
України від 18.09.2012 та Міністерства
соціальної політики від 20.04.2012 №
1427/0/10-12/039 не поширюються на дані
правовідносини.

По-друге, враховуючи пріоритетність
законів над підзаконними актами,
колегія суддів вважає, що при
визначенні розміру пенсії позивача
застосуванню підлягають саме
положення ст. 36 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», якими чітко встановлено, що
пенсії в разі втрати годувальника
призначаються з урахуванням заробітку
годувальника.

Таким чином, відповідачем протиправно
враховано заробіток годувальника за 2004
рік, розмір якого було взято до уваги
при призначенні пенсії годувальника, а
не заробіток померлого чоловіка
позивача за 2011 рік.

Отже, колегія суддів вважає, що
управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва
неправомірно відмовило ОСОБА_2 у
проведенні перерахунку пенсії по
втраті годувальника.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва залишити
без задоволення, а постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 22.08.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В.В.,

Шурко
О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.