Справа № 804/16847/14
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 листопада 2014 р. Справа № 804/16847/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" до Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції; державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Чирви М.В. за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів: Управління
Пенсійного фонду України у Жовтневому
районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області про
визнання протиправною та скасування
постанови, зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "ПриватБанк" (далі-ПАТ
КБ «ПриватБанк», позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із позовом до
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції;
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Чирви М.В. за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів: Управління
Пенсійного фонду України у Жовтневому
районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області, у якому
просить:

визнати протиправною та скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження №44802980 від 22.09.2014р.,
винесеної державним виконавцем
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Чирвою М.В.
на підставі рішення
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду по справі
№2а/0470/4673/12 за позовом Управління
Пенсійного фонду України у Жовтневому
районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області до
Приватного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
стягнення штрафу у розмірі 41 174, 02 грн.;

зобов'язати державного виконавця
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Чирву М.В.
винести постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження із
примусового виконання рішення
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду по справі
№2а/0470/4673/12 за позовом Управління
Пенсійного фонду України у Жовтневому
районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області до
Приватного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
стягнення штрафу у розмірі 41 174, 02 грн.

Позовні вимоги мотивовані
протиправністю дій виконавчого органу.
Позивач вважає, що винесена державним
виконавцем постанова про відкриття
виконавчого провадження є такою, що
винесена з порушенням норм чинного
законодавства, є протиправною та
підлягає скасуванню. Так, позивач
зазначає, що оскаржувана постанова
винесена на підставі виконавчого
листа, який оформлено із порушеннями
вимог, передбачених ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема, у резолютивній частині
рішення у виконавчому документі
зазначено неповне найменування
юридичної особи-відповідача. Крім того,
заявлені до стягнення суми у
виконавчому листі та судовому рішення
є різними.

Відповідачі 1, 2 заперечень на
адміністративний позов до суду не
надали.

Позиція Управління Пенсійного фонду
України у Жовтневому районі м.Кривого
Рогу Дніпропетровської області
відображена у запереченнях на позов та
полягає у безпідставності заявлених
позивачем вимог. Третя особа зазначає,
що оскаржувана постанова про відкриття
виконавчого провадження винесена
державним виконавцем правомірно, а
доводи позивача є необгрунтованими,
оскільки виконавчий лист від 04.09.2014р. по
справі №2а/0470/4673/12 відповідає вимогам,
встановленим законодавством. Також, на
думку третьої особи, пенсійним органом
правомірно заявлено до стягнення суму
36 463, 58 грн., оскільки на момент
звернення до виконавчого органу
заборгованість ПАТ КБ «ПриватБанк»
складає саме цю суму, тому дії
відповідачів 1, 2 під час відкриття
виконавчого провадження №44802980 є
правомірними.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

У провадженні Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
перебувала адміністративна справа
№2а/0470/4673/12 за позовом Управління
Пенсійного фонду України у Жовтневому
районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про стягнення штрафу.

10.07.2012р. Дніпропетровським окружним
адміністративним судом винесено
постанову, якою позовні вимоги
Управління Пенсійного фонду України у
Жовтневому районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області -задоволено.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, позивач оскаржив постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10.07.2012р. в
апеляційному порядку.

17.06.2014р. Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд виніс ухвалу,
якою залишив апеляційну скаргу ПАТ КБ
«ПриватБанк» без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
10.07.2012р. - без змін.

Таким чином, постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10.07.2012р. по
адміністративній справі №2а/0470/4673/12 за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Жовтневому районі м.Кривого
Рогу Дніпропетровської області до ПАТ
КБ «ПриватБанк» про стягнення штрафу
набрала законної сили - 17.06.2014р.

04.09.2014р. Дніпропетровський окружний
адміністративний суд видав виконавчий
лист по справі №2а/0470/4673/12.

22.09.2014р. державним виконавцем
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Чирвою М.В.
була винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження (ВП №44802980) по
виконанню виконавчого листа
№2а/0470/4673/12, виданого 04.09.2014р.
Дніпропетровським окружним
адміністративним судом про стягнення
з ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в
сумі 36 463, 58 грн.

30.09.2014р. ПАТ КБ «ПриватБанк» було
отримано зазначену постанову.

Не погодившись із зазначеною
постановою про відкриття виконавчого
провадження, позивач звернувся до суду
із даним позовом.

За змістом ч.2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно ч.4 ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно з ч.1 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб i підлягає
виконанню на всій території України.

Положення статей 257, 258 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачають, що примусове виконання
судових рішень в адміністративних
справах здійснюється в порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження" .За кожним
судовим рішенням, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
за заявою осіб, на користь яких воно
ухвалено, чи прокурора, який здійснював
у цій справі представництво інтересів
громадянина або держави в суді,
видається один виконавчий лист.
Виконавчий лист видається судом першої
інстанції.

Статтею 259 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
виконавчий лист має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України "Про
виконавче провадження".

Спеціальним законом, який визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, є Закон України "Про виконавче
провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, зокрема, виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті (п.1 ч.2 ст. 17
Закону України "Про виконавче
провадження").

Вимоги до виконавчого документу
викладено у статті 18 Закону України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.18 Закону України "Про
виконавче провадження", у виконавчому
документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким, видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника, тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.

Згідно із ч.1, 2 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, державний виконавець здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (далі - виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно ч.2 ст.17 Закону України "Про
виконавче провадження", відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи, зокрема,
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу.

Пунктом 1 ч.1 ст.19 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.17 Закону України
"Про виконавче провадження", відповідно
до цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи, зокрема,
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу.

Згідно ст.25 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа, виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець, одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження, може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова. Копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого
видано виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа
до органу державної виконавчої служби
не за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів;

8) наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві, є будь-які фактичні дані,
на підставі яких, суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Суд критично оцінює твердження позивач
стосовно того, що виконавчий лист
№2а/0470/4673/12, виданий Дніпропетровським
окружним адміністративним судом від
04.09.2014р. оформлено із порушенням вимог
Закону України «Про виконавче
провадження».

З матеріалів справи вбачається, що у
резолютивній частині постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10.07.2012р. по
адміністративній справі №2а/0470/4673/12
вказаної у виконавчому документі
зазначено: «Стягнути з Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» (49000,
м.Дніпропетровськ, вул. Набержна
Перемоги, 50) на корить Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області (50096, м.
Кривий Ріг Дніпропетровської області,
вул. Ватутіна, 37в; р/р №4874
Дзержинське відділення №7806 Ощадного
банку України МФО 306072, ЗКПО 24450506) штраф
у розмірі 41174 грн. 02коп.».

Позивач стверджує, що у заяві про
відкриття виконавчого провадження
стягувач зазначає інші дані, що не
відповідають змісту судового рішення
та виконавчого листа, зокрема:
«Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області, 50096,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, вул. Ватутіна, буд. 37в; р/р 293,
філія Дніпропетровське ОУ «Ощадбанк»
МФО 305482, ЗКПО 24450506». Крім того, позивач
наголошує, що дану заяву подано
невідомою особою - в.о. начальника
ОСОБА_3, повноваження якої не
підтверджені, а заявлена сума - 36 463, 58
грн. не відповідає сумі зазначеній у
судовому рішенні та виконавчому листі -
41 174, 02 грн.

Так, повноваження особи, яка звернулась
до виконавчого органу із заявою про
відкриття виконавчого провадження, а
саме - в.о. начальника ОСОБА_3,
підтверджуються

наказом від 01.08.2012 №79-0, згідно якого
ОСОБА_3 працює на посаді першого
заступника начальника управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області, а також
наказом Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області від
12.09.2014 № 161-щв, згідно якого - виконання
обов'язків начальника управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області на період з
15.09.2014р. по 13.10.2014р. ОСОБА_4 поклав на
першого заступника управління ОСОБА_3.

Щодо тверджень позивача стосовно
розбіжностей у сумах, визначених у
виконавчому листі та оскаржуваній
постанові, слід зазначити, що у даному
випадку сума для стягнення визначена в
оскаржуваній постанові накладена на
позивача лише в межах суми боргу, яка
вказана у виконавчому документі,
виданого на виконання постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду, що в свою чергу
не порушує прав позивача та не може
бути законною підставою для відмови у
відкритті виконавчого провадження.

Крім того, слід зазначити, що наведені
позивачем обставини не впливають на
правильність вчинених державним
виконавцем дій.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що державним виконавцем Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції проведені
виконавчі дії в межах своїх
повноважень. Вимоги Закону України "Про
виконавче провадження" та Інструкції
про проведення виконавчих дій,
державним виконавцем не порушені.

З огляду на викладене, позов Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" до Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції; державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Чирви М.В. за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів: Управління
Пенсійного фонду України у Жовтневому
районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області про
визнання протиправною та скасування
постанови, зобов'язання вчинити певні
дії - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Копію постанови направити сторонам по
справі.

Постанова суду набирає законної
сили та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки, передбачені статтями 186 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А.
Барановський