Справа № 9101/44829/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2011 р. справа № 2а-175/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Головного
Управління праці та соціального
захисту населення Комунарської
районної адміністрації Запорізької
області на постанову Комунарського
районного суду міст Запоріжжя від 03
листопада 2010 року

у адміністративній справі № 2а-175/10 за
позовом ОСОБА_1 до Головного Управління
праці та соціального захисту населення
Комунарської районної адміністрації
Запорізької області про визнання дій
неправомірними та здійснення
перерахунку недоотриманої щорічної
допомоги, що виплачується до 5 травня за
2009-2010 р.р. та недоотриманої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008-2010 р.р.,
стягнення не отриманої суми допомоги
на оздоровлення,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Комунарського районного
суду міст Запоріжжя від 03 листопада 2010
року позовні вимоги за вищезазначеним
позовом задоволено частково, поновлено
строк звернення до суду, визнано
протиправними дії відповідача та
зобов'язано Головного Управління праці
та соціального захисту населення
Комунарської районної адміністрації
Запорізької області провести
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
допомогу на оздоровлення за 2008 р., 2009 р.,
2010 р. відповідно до ст.48 Закону України
«Про соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та одноразової допомоги за
2009 р. і 2010 р. відповідно до ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»з
урахуванням раніше проведених виплат.
В задоволенні інших вимог позивача
судом відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
постанову суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги та для скасування судового
рішення у цій справі.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
позивачка має статус інваліда війни 2
групи та статус особи постраждалої
внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії та
інвалідність 2 групи, по захворюванню
пов'язаному з наслідками аварії на
ЧАЕС, у зв'язку з чим перебуває на
обліку в Головному Управлінні праці та
соціального захисту населення
Комунарської районної адміністрації
Запорізької області та відповідно має
право на отримання разової щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно
ст.48 Закону України «Про соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та разової щорічної
допомоги до 5 травня відповідно до ст.13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту»

Відповідачем у справі не оспорюється
статус позивачки та її право на
отримання відповідної грошової
допомоги за законами України «Про
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту»

Предметом спору у цій справі е розмір
грошової допомоги, яка повинна була
нараховуватися та виплачуватися
позивачці у період 2008-2010 р.р. як
інваліду війни 2 групи, особі за
статусом постраждалої внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та інвалідністю 2 групи по
захворюванню, пов'язаному з наслідками
аварії на ЧАЕС.

Задовольняючи позов, суд виходив з
права позивачки на щорічну грошову
допомогу до 5 травня в порядку ст.13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», виходячи з кратності
мінімальної пенсії за віком -що складає
вісім мінімальних пенсій за віком, її
права на щорічну разову допомогу по
оздоровленню в порядку ст.48 Закону
України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
кратності мінімальної заробітної
плати -що складає розмір п'яти
мінімальних заробітних плат, а також
того, що рішенням Конституційного суду
України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008
визнано неконституційними положення
норм Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», якими у спірний період
встановлювались інші критерії
визначення розміру допомоги до 5 травня
та на оздоровлення.

Проте, всупереч статті 48 Закону України
«Про соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» позивачці
щорічна допомога на оздоровлення у
період 2008-2010 р.р. та разова щорічна
допомога до 5 травня у період 2009-2010 р.р.
виплачувалась відповідачем згідно до
Постанов Кабінету Міністрів України .

Між тим, відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 КАС України, у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення позивачці застосуванню
підлягає стаття 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»та ст.13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не Постанови Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Оскільки наявність такого права у
позивачки є визначальним для вирішення
вказаного спору, крім того, це право
гарантується Конституцією України
(частина друга статті 46 Конституції
України), колегія суддів визнає, що
право позивачки на отримання належних
їй виплат на підставі статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»у
2008-2010 р.р. та на підставі ст.13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
позивачці щорічна допомога на
оздоровлення у період 2009-2010 р.р. - було
порушено, бо до спірних правовідносин
підлягають застосуванню норми
вказаних Законів, а не Постанов КМУ,
тобто норм підзаконних нормативних
актів які суперечать нормам законів і
змінюють їх.

Колегія суддів погоджується також з
рішення суду першої інстанції в
частині визначення періоду захисту
прав позивачки з урахування строку її
звернення до адміністративного суду за
захистом своїх прав у вересні 2009 року,
та нормативного акту, який слід
застосовувати відповідачу при
нарахуванні позивачці щорічної
разової допомоги до 5 травня. Тобто,
частини 1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», якою встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
оскільки будь-яких інших
нормативно-правових актів, щоб
визначали механізм встановлення
мінімальної пенсії за віком або
встановлювали її розмір відсутні.

Згідно з пунктом першим частини першої
статті 198, статтею 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального права.

На підставі викладеного, приймаючи до
уваги те, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального права,
висновки суду доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

За таких обставин, постанова суду
першої інстанції підлягає залишенню
без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Головного
Управління праці та соціального
захисту населення Комунарської
районної адміністрації Запорізької
області -залишити без задоволення.

Постанову Комунарського районного
суду міст Запоріжжя від 03 листопада 2010
року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов