Справа № 442/4662/13-а 2-а442/238/2013
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
Справа № 876/12886/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 11 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Дрогобицької міської ради Львівської
області про визнання дій
неправомірними,

В С Т А Н О В И В :

08.07.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання дій відповідача
неправомірними, стягнення суми
недоплаченої щорічної разової
допомоги, як інваліду війни 2 групи, в
розмірі 5042 грн., зобов'язання
виплачувати щорічно до 5 травня разову
грошову допомогу у розмірі,
передбаченому Законом, восьми
мінімальних пенсій за віком.

Постановою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 11 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, його оскаржив в
апеляційному порядку позивач, вважає,
що суд прийняв постанову з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просив скасувати
постанову та прийняти нову про
задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
згідно ст. 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" він має право на
разову грошову допомогу інваліду війни
ІІ групи в розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, про день, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, у зв'язку із чим,
колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1
ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає
справу за їх відсутності без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що дії відповідача по виплаті
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2011 рік у розмірах
встановлених постановою Кабінету
Міністрів України «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2013
році» від 13.03.2013 р. № 149 є правомірними.

З вказаним висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є
ветераном війни, інвалідом ІІ групи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, виданим УМВС України у
Львівській області від 19 серпня 2011 року
(а.с. 4).

Відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" від 22.10.1993 року №
355-ХІІ (в редакції чинній на момент
виникнення спірних відносин) щорічно
до 5 травня інвалідам війни ІІ групи
виплачується разова грошова допомога у
розмірі восьми мінімальних пенсій за
віком.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет на 2013
рік» встановлено, що у 2013 році норми і
положення статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з існуючих ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2013 рік,
який визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Відповідно до пунктів 2, 3, 6 статті 116
Конституції України, Кабінет Міністрів
України вживає заходів щодо
забезпечення прав і свобод людини і
громадянина; забезпечує проведення
фінансової, цінової, інвестиційної та
податкової політики; політики у сферах
праці й зайнятості населення,
соціального захисту, освіти, науки і
культури, охорони природи, екологічної
безпеки і природокористування;
розробляє проект закону про Державний
бюджет України і забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
Державного бюджету України, подає
Верховній Раді України звіт про його
виконання.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 у справі № 1-11/2012
встановлено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

У свою чергу, згідно із вказаним
рішенням Конституційного Суду України
в аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 95,
частини другої статті 124, частини
першої статті 129 Конституції України,
пункту 5 частини першої статті 4
Бюджетного кодексу України та пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті 19,
частини першої статті 117 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Щорічна разова грошова допомога до 5
травня інвалідам війни відповідачем
виплачувалася у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України (постанова №149 від 13.03.2013 р.) в
межах бюджетних призначень,
встановлених Законом України "Про
державний бюджет України на 2013 рік".

Підпунктом 1 пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України від 13.03.2013
року № 149 встановлено, що інвалідам
війни та колишнім малолітнім (яким на
момент ув'язнення не виповнилося 14
років) в'язням концентраційних таборів,
гетто та інших місць примусового
тримання, визнаним інвалідами від
загального захворювання, трудового
каліцтва та з інших причин: інвалідам II
групи, виплата разової грошової
допомоги, передбаченої Законами
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
«Про жертви нацистських
переслідувань» проводиться до 5 травня
у розмірі 2110 гривень.

У ст. 171 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" вказано, щорічну
виплату разової грошової допомоги до 5
травня в розмірах, передбачених
статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють
органи праці та соціального захисту
населення через відділення зв'язку або
через установи банків (шляхом
перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем
отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання
чи одержання грошового утримання.

З урахуванням системного аналізу
наведених положень законодавства,
зважаючи на положення рішення
Конституційного Суду України від 25.01.2012
року № 3-рп/2012 у справі № 1-11/2012, яке є
обов'язковим до виконання на території
України, у тому числі і відповідачем як
суб'єктом владних повноважень при
здійсненні владних управлінських
функцій, колегія суддів приходить до
висновку щодо правомірності виплати
позивачеві у 2013 році щорічної грошової
допомоги до 5-го травня у розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 13.03.2013 року № 149
«Деякі питання виплати у 2013 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», у зв'язку з
чим вказує на обгрунтованість позиції
суду першої інстанції щодо відсутності
підстав для задоволення позову.

До початку розгляду справи судом
апеляційної інстанції, в суд подано
Свідоцтво Серії НОМЕР_2 про смерть
ОСОБА_1, згідно якого останній помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС України суд
закриває провадження у справі у разі
смерті або оголошення в установленому
законом порядку померлою особи, яка
була стороною у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва, або ліквідації
підприємства, установи, організації,
які були стороною у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 КАС України якщо
судом першої інстанції ухвалено
законне та обґрунтоване судове
рішення, а обставини, які стали
підставою для закриття провадження у
справі, виникли після його ухвалення,
суд апеляційної інстанції визнає таке
рішення нечинним і закриває
провадження у справі.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а тому постанову слід визнати нечинною,
а провадження у справі підлягає
закриттю у зв'язку зі смертю ОСОБА_1.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 196, п. 5 ч. 1 ст. 198,
ст. 203, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, постанову Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 11 жовтня 2013 року по справі
№ 442/4662/13-а - визнати нечинною, а
провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повиний текст виготовлено та підписано
02 грудня 2014 року.