Справа № 9101/16849/2011
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2011 р. справа № 2а-382/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Вільшанському районі Кіровоградської
області на постанову Вільшанського
районного суду Кіровоградської
області від 07 травня 2010 року

у адміністративній справі № 2а-382/2010 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Вільшанському районі Кіровоградської
області про поновлення пропущеного
строку та зобов'язання вчинити певні
дії, -

Постановою Вільшанського районного
суду Кіровоградської області від 07
травня 2010 року року позов задоволено
частково, визнано протиправними дії
відповідача та зобов'язано провести
перерахунок пенсії позивачу з
підвищенням її на 30 % мінімальної
пенсії за віком, як це передбачено ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», виходячи з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»та провести
відповідні виплати за період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року включно та за період
з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року включно.

З зазначеною постановою суду не
погодився відповідач, який посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції.

Апеляційна скарга мотивована
неправильним застосуванням судом
положень Законів України про Держаний
бюджет на відповідний рік, не
урахуванням компетенції органів
Пенсійного фонду України, не
урегульованості на законодавчому
рівні механізму виплати підвищення до
пенсії дітям війни та відсутності
фінансування даного виду видатків в
тому обсязі, який запрошується
позивачем.

Дослідивши доводи апеляційної скарги
за матеріалами справи та перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
діючи у відповідності до вимог статті
195 КАС України, визнала за можливе вийти
за межі доводів апеляційної скарги у
зв'язку з встановленням під час
апеляційного перегляду справи
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
постановлення помилкового рішення у
справі.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції вірно виходив з
того, що позивачка має статус «дитини
війни», що відповідно надає їй право на
отримання пільг та державної
соціальної підтримки, встановлених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни»№ 2195-IV від 18.11.2004 р., який
набрав чинності з 01.01.2006 року.

При перегляді справи в апеляційному
порядку колегією суддів встановлено,
що предметом спору по цій справі є дії
територіального органу ПФУ щодо
нарахування та виплати позивачці
підвищення до пенсії у розмірах менших
ніж це визначено ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»№
2195-IV від 18.11.2004 р. (далі -Закон № 2195-IV від
18.11.2004 р.).

Тобто, відповідачем у справі не
оспорюється статус позивачки як
«дитини війни»та її право на отримання
підвищення до пенсії, що передбачене у
статті 6 Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р.
Спірним є розмір виплати позивачці
підвищення до пенсії, встановленого
статтею 6 вказаного Закону

Вирішуючи позов у цій справі, суд
першої інстанції правильно застосував
до спірних правовідносин норми
матеріального права, яким було
врегульовано питання соціального
захисту дітей війни у період 2006-2009 р.р.

Так, суд першої інстанції вірно
встановивши фактичні обставини справи
та правильно проаналізувавши
законодавство, діюче у період 2006-2009 р.р.
та з урахуванням рішень
Конституційного Суду України від 09.07.2007
року № 6 і від 22.05.2008 р. № 10 щодо визнання
неконституційним положень Законів
України Про Держаний бюджет України на
2007-2008 рік, які стосуються доплат до
пенсії, відповідно до Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
вимог позивачки у період з 01 січня 2006
року до 09 липня 2007 року та з 01 січня 2008
року до 22 травня 2008 року, і колегія
суддів апеляційної інстанції з такими
висновками погоджується, оскільки у
зазначені періоди дію норми, яка
визначала право позивачки на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком -
було зупинено, а діяли нормативні акти,
які приймалися пізніше в часі та
по-іншому регулювали ці
правовідносини, і мали пріоритет над
нормами статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідно до наведеного, суд першої
інстанції, дійсно не мав підстав для
застосування не діючої у період з 01
січня 2006 року до 09 липня 2007 року та з 01
січня 2008 року до 22 травня 2008 року - норми
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», що відповідно
свідчить про відсутність підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції в цій частині саме з підстав,
наведених в апеляційній скарзі
позивачки.

Не приймають колегією суддів доводи
апеляційної скарги відповідача щодо
наявності підстав для

застосування до спірних правовідносин
у період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року та починаючи з 22 травня 2008 року -
положень Законів про Державний бюджет
України на відповідний рік та положень
постанови Кабінету Міністрів України
№ 530 від 28.05.2008 року, оскільки це
суперечить загальному принципу дії
закону у часі, і є безпідставним, бо
розмір підвищення до пенсії «дітям
війни»у період з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та починаючи з 22 травня
2008 року чітко визначений Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни», який має вищу юридичну силу, ніж
нормативні акти уряду.

Усі доводи відповідача, що наведені в
апеляційній скарзі стосовно
відсутності підстав для нарахування і
виплати позивачці з 09 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та починаючи з 22 травня
2008 року підвищення до пенсії в розмірі
30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, колегія суддів вважає
безпідставними та такими, що
суперечать загальному принципу дії
нормативного акту у часі і
пріоритетності тієї норми, яка стала
діяти пізніше.

Разом з тим, підставними є доводи
апеляційної скарги відповідача щодо
порушення судом першої інстанції під
час вирішення спору норм
процесуального права, яке полягає у
безпідставному незастосуванні судом
негативних наслідків пропущення
позивачкою річного строку звернення до
суду, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Посилання відповідача на пропущення
позивачкою річного строку звернення до
адміністративного суду, який
передбачений ч.2 ст.99 КАС України (в
редакції, чинній на момент розгляду
судом першої інстанції), колегія суддів
вважає обґрунтованими з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст. 99 КАС України (в редакції,
чинній на момент розгляду судом першої
інстанції), адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

У зв'язку з тим, що підвищення до пенсії
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком не нараховувалось відповідачем,
колегія суддів вважає, що в даному
випадку слід застосовувати річний
строк звернення до суду відповідно до
ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на
момент розгляду судом першої
інстанції), оскільки іншими
нормативно-правовими актами не
визначено строк звернення до суду за не
нарахованими пенсіями. Відтак, не
застосування судом першої інстанції
передбаченого законодавством строку
позовної давності, при наполяганні на
цьому відповідача (а.с. 11) - є порушенням
як норм процесуального так і
матеріального права.

Рішенням Конституційного суду №
10-рп/2008 від 22.05.2008 року нова редакція ст.
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", відпов ідно до якої дітям
війни до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни, визнана неконституційною, тому з
22.05.2008 року почала діяти колишня
редакція статті 6 Закону.

Таким чином, з урахуванням дати
звернення позивачки до суду з
адміністративним позовом -09.03.2010 року,
колегія суддів визнає, що позивачка має
право на захист свого права в межах
річного строку звернення до суду, тобто
з 09 березня 2009 року, а відповідач
зобов'язаний нараховувати та
виплачувати позивачці з зазначеної
дати підвищення до пенсії як дитині
війни у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

На відміну від суду першої інстанції,
суд апеляційної інстанції при
визначенні періоду захисту прав
позивача, бере до уваги заявлені
позивачкою вимоги та враховує, що у
період 2009 року, та надалі визначений
статтею 6 Законом України «Про
соціальний захист дітей війни»розмір
підвищення до пенсії дітей війни не
змінювався, отже, нарахування та
виплата позивачці щомісячного
підвищення до пенсії, повинна
здійснюватися відповідачем згідно
приписів статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», тобто у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком встановленого законом на час
виплати.

Доводи відповідача про те, що фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій, передбачених Законом від
18.11.2004 № 2195-IV, здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету України,
колегія суддів не бере до уваги, як
підставу для скасування судового
рішення та для відмови у задоволені
вимог позивачці в повному обсязі, з
таких підстав.

Також, не може бути залишена в силі та
підлягає скасуванню постанова суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні вимог позивача щодо
захисту його права на підвищення до
пенсії в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»починаючи з 09.03.2009
року . Позивач має право отримувати
підвищення до пенсії, а відповідач
повинен був нараховувати та
виплачувати починаючи з 09.03.2009 року
підвищення з урахуванням вимог ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», що підтверджує
протиправність його бездіяльності.

Колегія суддів вважає, що
адміністративний суд з урахуванням
вимог позивача у даній справі,
позбавлений права визначати кінцеву
дату виплати позивачу підвищення до
пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, оскільки
відповідач у цій справі, як суб'єкт
владних повноважень, зобов'язаний
діяти на підставі закону і при внесенні
на законодавчому рівні змін до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»або при зміні обставин, що
зумовили виплату вказаного підвищення
позивачу, має право та зобов'язаний
перерахувати розмір підвищення до
пенсії, і зобов'язання його судом до
вчинення таких дій є зайвим.

За таких обставин, підвищення пенсії
позивачу, як «дитині війни», повинно
відповідачем нараховуватися у розмірі
30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, тобто відповідно до розміру,
визначеного статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», в
редакції відновленій Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. № 10-рп/2008, у період: починаючи з 09.03.2009
року та до внесення законодавцем в
редакцію ст.6 Закону відповідних змін.

П о с т а н о в и л а :

Апеляційні скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Вільшанському районі Кіровоградської
області -задовольнити частково.

Постанову Вільшанського районного
суду Кіровоградської області від 07
травня 2010 року -скасувати та прийняти
нову постанову, якою

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Вільшанському районі Кіровоградської
області щодо не нарахування та не
виплати ОСОБА_1 пенсії, підвищеної на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
починаючи з 09.03.2009 року у розмірах
менших, ніж це передбачено ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Вільшанському районі
Кіровоградської області здійснити
нарахування та забезпечити виплату
ОСОБА_1 починаючи з 09.03.2009 року
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»та вимог
ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»і законодавчо визначеного
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого на час виплати у
зазначений період, з відрахуванням
отриманих позивачем сум підвищення до
пенсії у вказаний період.

Відмовити у задоволені позовних вимог
позивачу щодо зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Вільшанському районі Кіровоградської
області здійснити перерахунок і
забезпечити виплату підвищення до
пенсії в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»за період починаючи
з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, 22.05.2008 року
по 08.03.2009 року.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені статтею
212 КАС України.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов