Справа № 808/3160/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 року м.
Київ К/800/54172/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Голяшкіна О.В., Гончар Л.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Запорізької митниці Міндоходів на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02 жовтня 2014 року

у справі № 808/3160/13-а

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Запоріжкокс»

до Запорізької митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Запорізькій області

про визнання
протиправним, скасування рішень та
зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

У березні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Запоріжкокс» (далі - ПАТ
«Запоріжкокс») звернулось до
Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом до
Запорізької митниці Міндоходів, ГУ
Державної казначейської служби
України у Запорізькій області про
визнання протиправними та скасування
рішень про коригування митної вартості
товарів від 25.02.2013 №112030000/2013/000147/2 та
№112030000/2013/000146/2, зобов'язання митного
органу визначити митну вартість
вугілля кам'яного для коксування за
митними деклараціями від 11.03.2013
№112030000/2013/006183 та від 11.03.2013 №112030000/2013/006179
за другорядним методом визначення
митної вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів за ціною 107 доларів
США за одну тонну вугілля кам'яного для
коксування, зобов'язання митного
органу здійснити перерахунок платежів,
що підлягали сплаті до бюджету при
митному оформленні вугілля кам'яного
для коксування за митними деклараціями
від 11.03.2013 №112030000/2013/006183 та від 11.03.2013
№112030000/2013/006179 з урахуванням того, що
митна вартість вугілля кам'яного для
коксування визначена за другорядним
методом визначення митної вартості за
ціною договору щодо ідентичних товарів
за ціною 107 доларів США за одну тонну
вугілля кам'яного для коксування, а
також стягнення з Державного бюджету
України на користь ПАТ «Запоріжкокс»
грошової суми в розмірі 970 110,25 грн.
надмірно сплаченого ПДВ за МД від 11.03.2013
№112030000/2013/006183 та від 11.03.2013
№112030000/2013/006179.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 11.11.2013,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 02.10.2014,
позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано
рішення про коригування митної
вартості товарів від 25.02.2013
№112030000/2013/000147/2 та №112030000/2013/000146/2,
прийняті Запорізькою митницею. У решті
позову відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій в частині
задоволеного позову, Запорізька
митниця оскаржила їх у цій частині у
касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти в
частині задоволеного позову з мотивів
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення - про відмову у задоволенні
позову в цій частині.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до умов
контракту від 12.03.2012 №03-12 та додатку
№12SH (специфікація) від 27.12.2012,
укладеного ПАТ «Запоріжкокс» з
компанією «ANNABELLE LIMITED» (Об'єднані
Арабські Емірати), у лютому 2013 року було
поставлено партію обумовленого
додатком №12SH товару - вугілля кам'яне
для коксування марки «Г», в кількості 20
000 т, виробником якого є ТОВ «ЦЗФ
«Шолоховське» (Російська Федерація).
Загальна вартість товару становить 2 140
000 доларів США.

З метою митного оформлення товару ПАТ
«Запоріжкокс» 14.02.2013 до Запорізької
митниці подало вантажні митні
декларації №112030000/2013/003922 та
№112030000/2013/003923 і відповідний пакет
документів, що підтверджує митну
вартість заявленого до ввезення товару
за основним методом.

Запорізькою митницею 14.02.2013
запропоновано позивачу надати
додаткові документи, які підтверджують
заявлену митну вартість товару і
обраний метод її визначення, з тих
підстав, що подані документи не містять
всіх даних відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості, а саме: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
виписку з бухгалтерської документації;
4) каталоги, специфікації, виробника
товару; 5) висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

22.02.2013 ПАТ «Запоріжкокс» були надані в
електронному вигляді, а 25.02.2013 повторно
направлені копії наступних документів:
копія договору постачання вугілля від
31.12.2010 №Р10/10-ТД, укладеного між ТОВ ЦЗФ
«Шолоховське» та ТОВ ТБ «Шолоховське»,
специфікація від 29.12.2012 № 27; копія
контракту від 29.03.2012 №10-12, укладеного
між ТОВ ТБ «Шолоховське» та «ANNABELLE LIMITED»
(Об'єднані Арабські Емірати) зі
специфікацією від 27.12.2012 №32; копії
листів «ANNABELLE LIMITED» від 19.02.2013 №168 - про
те, що ця компанія не є комісіонером,
брокером та не надає посередницьких
послуг на ринку кам'яного вугілля; від
19.02.2013 №167 про відсутність каталогів і
прейскурантів на ТОВ ЦЗФ
«Шолоховське»; виписки з
бухгалтерської документації ПАТ
«Запоріжкокс» за період з 01.01.2013 по
31.01.2013; копія висновку про вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» від 21.02.2013
№725; копії висновків про якісні
характеристики товару, підготовлені ДП
«Український державний
науково-дослідний вуглехімічний
інститут (УХІН)» від 20.02.2013 №№07/303 - 07/309;
копія листа інформаційного агентства
«Металл-Кур'єр» №10/01 від 18.02.2013; копії
митних декларацій, оформлених ПАТ
«ДОНЕЦЬККОКС» та ПАТ «ЄВРАЗ
Дніпродзержинський коксохімічний
завод» в режимі «ІМ40» на вугілля
кам'яне для коксування марки «Г»
(виробник ТОВ «ЦЗФ «Шолоховське»);
копія товарної накладної від 31.01.2013 №1;
сторінки з журналу «Металл Експерт» №5
від 04.02.2013 та №7 від 18.02.2013; копії
рахунків про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором
(угодою/контрактом): №6/А-ЗК від 19.01.2013,
№7/А-ЗК від 22.01.2013, №8/А-ЗК від 24.01.2013,
№9/А-ЗК від 24.01.2013, №10/А-ЗК від 27.01.2013,
№11/А-ЗК від 27.01.2013; копії посвідчень
якості №14 від 19.01.2013, №16 від 22.01.2013, №19
від 24.01.2013, №20 від 24.01.2013, №21 від 27.01.2013,
№23 від 28.01.2013, №24 від 29.01.2013; копія
прайс-листа виробника ТОВ «ЦЗФ
«Шолоховське» №1/23 від 10.01.2013 та копія
розрахунку собівартості №1/19 від 10.01.2013;
копії супровідних листів ПАТ
«Запоріжкокс» про надані документи від
22.02.2013 №36-173, №36-174.

25.02.2013 ПАТ «Запоріжкокс»у електронному
вигляді копії вищезазначених
документів були відправлені на митний
пункт «Запоріжсталь», що
підтверджується ідентифікаторами
повідомлення №-20130225Т095458. Також
25.02.2013 декларантом позивача було
отримано підтвердження про отримання
митним органом вказаних повідомлень.

На підставі матеріалів справи судами
попередніх інстанцій також
установлено, що 25.02.2013 митним органом
були прийняті рішення про коригування
митної вартості №№112030000/2013/00147/2 та
112030000/2013/00146/2, в яких вказано, зокрема,
про неможливість застосування методу
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо ідентичних,
подібних, товарів, у зв'язку з
відсутністю інформації щодо вартості
ідентичних та подібних (аналогічних)
товарів та картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №№112030000/2013/00147, 112030000/2013/00149,
які містять посилання на рішення
№№112030000/2013/00147/2 та 112030000/2013/00146/2. Вказані
рішення про коригування митної
вартості товарів не були відправлені
уповноваженій особі позивача засобами
електронного зв'язку.

Також судом першої інстанції
установлено, що в оспорюваних рішеннях
№№112030000/2013/00147/2 та 112030000/2013/00146/2 вказано,
що «декларант відмовився в наданні
додаткових документів, згідно з
частиною третьою статті 53 Митного
кодексу України». Проте, відповідно до
ідентифікаторів повідомлення про
відправлення додаткових документів
уповноваженою особою та до
ідентифікаторів повідомлення про
отримання митним органом вказаних
повідомлень, додаткові документи
позивачем булі відправлені та отримані
відповідачем.

Крім того, судом першої інстанції
установлено, що в оскаржуваних
рішеннях вказано про неможливість
застосування методу визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо ідентичних товарів, подібних
(аналогічних) у зв'язку з відсутністю
інформації щодо вартості ідентичних та
подібних (аналогічних) товарів. У той же
час, декларантом позивача митному
органу були надані копії митних
декларацій, за якими ввезено на
ідентичні товари, виробником яких є ТОВ
«ЦЗФ «Шолоховська»: № 700130000/2013/000358 від
11.01.2013, № 700130000/2013/000916 від 22.01.2013, №
700130000/2013/001180 від 26.01.2013, № 110010000/2013/001087
від 18.02.2013, в яких зазначено ціну у
розмірі 107 доларів США за 1 тону вугілля
кам'яного для коксування, ввезеного на
тих самих умовах поставки, що оформлені
позивачем. Проте відповідач використав
митні декларації від 21.01.2013:
№110010000/2013/431, №110010000/2013/441, №110010000/2013/429,
№110010000/2013/432, №110010000/2013/434, № 110010000/2013/433
як джерело для прийняття рішень про
коригування митної вартості.

Встановлено, що у рішеннях
№№112030000/2013/00147/2 та 112030000/2013/00146/2 митним
органом була визначена митна вартість
товару у розмірі 0,154 $/шт. для товару №1
та застосовано резервний метод.
Вказані рішення були направлені
позивачу 26.02.2013.

Митний орган, відмовляючи в митному
оформленні товару за заявленим
методом, зазначив про наявність
розбіжностей, які містяться в поданих
до митного оформлення документах, а
саме на те, що: комерційні інвойси
містять посилання на сертифікати
якості, але в них не зазначена дата; в
рахунках-фактурах не були зазначені
відомості про транспортування (вид та
кількість), що не давало змоги
співставити кількість переміщеного
товару через кордон з тим, за який
проводилась плата по рахунку; договір
між постачальником товару ТД
«Шолоховське» та компанією «ANNABELLE LIMITED»
не завірений належним чином; товарна
накладна №1 від ТОВ «ПТУ Шолоховське»
завірена печаткою ТД «Шолоховське»;
інформація додатково наданих
комерційних інвойсів 465 СSН, 461 СSН, 454 СSН,
449 СSН не співпадає з інформацією
комерційних інвойсів 465 СSН, 461 СSН, 454 СSН,
449 СSН, поданих 14.02.2013. По митним
документам контролю доставки вантажів
товар постачався за рахунком фактурою
№ 0001172 від 27.12.2012, разом з тим до митного
контролю були надані рахунки-фактури
№№ 6/А-ЗК, 7/А-ЗК, 8/А-ЗК, 9/А-ЗК, 11/А-ЗК без
зазначення транспортних даних та виду
пакування за ціною 97 доларів США за
тону. Рахунки не засвідчені
відповідним чином. Згідно зі
специфікацією №32 до контракту № 10-12, ТД
«Шолоховський» постачає товар до
кордону України, де передає
відповідальність за нього компанії
«ANNABELLE LIMITED». За специфікацією № 12SН до
контракту №03-12 на тих же умовах
компанія «ANNABELLE LIMITED» продає товар
позивачеві вже за 107 доларів США за
тонну. Документи, які обґрунтовують
збільшення ціни, не надані. Експертні
висновки носять консультативний
характер, не обґрунтовують ціну та не
засвідчені відповідним чином. Копії
митних декларацій, що оформлені іншими
підприємствами та надавалися
позивачем під час проведення митних
формальностей не засвідчені належним
чином.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач здійснив митне оформлення
товару за митною вартістю, яка була
визначена митним органом за резервним
методом шляхом подання МД від 11.03.2013
№112030000/2013/006183 та №112030000/2013/006179. Позивач
сплатив ПДВ на 970 110,25 грн. більше, що
підтверджується платіжними
дорученнями.

Також судом першої інстанції під час
розгляду цієї справи установлено, що в
оскаржуваних рішеннях про коригування
митної вартості митним органом
зазначено про проведення процедури
консультацій між відповідачем та
декларантом. Проте, це суперечить
інформації супровідних листів
позивача про надання документів від
22.02.2013 № 36-173 та № 36-174, які містять
вимоги проведення письмових
консультацій. Відповідач не надав суду
доказів на підтвердження факту
проведення письмових консультацій з
позивачем.

Приймаючи рішення у частині
задоволеного позову, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що ПАТ «Запоріжкокс» надало всі
необхідні документи, які
підтверджували заявлену ним митну
вартість товару, а також вантажно-митні
декларації щодо вартості ідентичного
товару, якою завершено митне
оформлення ввезення ідентичного
товару на тих же умовах.

З поданих при митному оформлені
документів та прийнятих митницею
рішень судом першої інстанції
установлено додержання позивачем умов,
зазначених в частині першій статті 58
Митного кодексу України, які
дозволяють застосувати метод за ціною
договору та відсутність підстав,
передбачених частиною другою статті 58
Митного кодексу України, які б свідчили
про неможливість застосування митним
органом основного методу визначення
митної вартості за ціною договору, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті. Також відсутні законні
підстави для застосування іншого
методу визначення митної вартості.У
той же час, висновки відповідача про
наявність розбіжностей у наданих до
митного оформлення документах не
відповідає дійсності.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується зі вказаним висновком
судів попередніх інстанцій з огляду на
таке.

Відповідно до положень статті 53
Митного кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК
України).

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ПАТ «Запоріжкокс» для
митного оформлення ввезеного товару
подав передбачені частиною другою
статті 53 МК України документи. Крім
того, на вимогу відповідача надав
додаткові документи, які
підтверджували заявлену до ввезення
митну вартість товару.

Частинами другою і третьою статті 54 МК
України передбачено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 55 МК України рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити, зокрема: обґрунтування причин,
через які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; наявну в
митного органу інформацію (у тому числі
щодо числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана органом
доходів і зборів; обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої органом доходів
і зборів, та фактів, які вплинули на
таке коригування.

У той же час, положеннями статті 57 МК
України передбачено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження
витребовувати додаткові документи для
перевірки правильності зазначеної
митної вартості товару в разі
наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належать процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

У справі, яка розглядається, судами
попередніх інстанцій установлено, що
оспорювані рішення про коригування
митної вартості товару Запорізька
митниця прийняла без проведення
необхідних консультацій з декларантом
позивача. При цьому не застосувала
жодного іншого методу, крім шостого
(резервного).

Так, зазначення відповідачем у
рішеннях про відмову позивача надати
додаткові документи за умови
встановлення судами попередніх
інстанцій надання цих документів до
прийняття рішень, зокрема, митних
декларацій щодо ввезення ідентичних
товарів на тих же умовах, свідчить про
відсутність реального здійснення
консультацій між митним органом і
декларантом позивача.

Зазначене свідчить, що Запорізька
митниця не дотрималась передбаченого
викладеними положеннями Митного
кодексу України порядку визначення
митної вартості товару.

Аналогічна позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
23.04.2013 №21-85а13.

Відповідно до частини першої статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Викладені в касаційній скарзі доводи
Запорізької митниці установлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 59 МК
України у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статті
58 цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами, що продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

Частиною сьомою цієї статті
установлено, що у разі якщо для цілей
застосування цього методу виявляється
більш як одна вартість договору щодо
ідентичних товарів, для визначення
митної вартості оцінюваних товарів
використовується найменша така
вартість.

Ураховуючи встановлені обставини
справи щодо відсутності здійснення
консультацій митним органом з
декларантом позивача та
необґрунтованості відмови у
застосуванні методу визначення митної
вартості товару за ціною договору щодо
ідентичних товарів, подібних
(аналогічних) у зв'язку з відсутністю
інформації щодо вартості ідентичних та
подібних (аналогічних) товарів, суд
касаційної інстанції погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій
щодо протиправності оспорюваних
рішень про коригування митної вартості
товару.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування чи зміни
рішень судів попередніх інстанцій в
оскаржуваній частині.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 КАС України,
суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Запорізької митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02 жовтня 2014 року в цій справі в
частині задоволеного позову залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.