Справа № 2а-302/12
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року

Справа № 163057/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді
Гулида Р.М.,

суддів:
Кузьмича С.М., Каралюса В.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі на
постанову Маневицького районного суду
Волинської області від 07.02.2012 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі про виплату
підвищення до пенсії як дитині війни,-

В С Т А Н О
В И В:

В січні 2012 року позивач звернувся до
суду з позовом до УПФУ про виплату
підвищення до пенсії як дитині війни за
періоди з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року та з
22.05.2008 року по 30.11.2008 року, відповідно до
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням виплачених сум згідно
постанови Маневицького районного суду
Волинської області від 19.08.2009 року яка
набрала законної сили, та про
нарахування та виплату підвищення до
пенсії як дитині війни за шість місяців
до дня звернення до суду відповідно до
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 07.02.2012 року
адміністративний позов задоволено
частково. Зобов'язано УПФУ виплатити
позивачу підвищення до пенсії
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 30.09.2008 року включно, з
врахуванням виплачених сум, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов»язкове державне
пенсійне страхування». В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, УПФУ подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на
те, що судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів, у відповідності до ч.1
п.3 ст.197 КАС України, вважає за можливе
розглядати справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін з
наступних підстав.

На підставі ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 46 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховані суми пенсії, не
отримані з вини органу, що призначає і
виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком з нарахуванням компенсації
втрати частини доходів. Компенсація
втрати частини пенсії у зв'язку з
порушенням строків її виплати
пенсіонерам здійснюється згідно із
законом.

Відповідно до п.п. 6 п. 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України 30 квітня 2002
року № 80-2, у редакції постанови
правління Пенсійного фонду України від
25 лютого 2008 року № 5-5 (зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 13 березня
2008 року) управління Пенсійного фонду
України в містах та районах відповідно
до покладених на них завдань
призначають (здійснюють перерахунок) і
виплачують пенсії, допомогу на
поховання та інші виплати відповідно
до чинного законодавства. Судом
встановлено, що позивачу
нараховувалося та виплачувалося
підвищення до пенсії як дитині війни
управлінням Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області, де позивач перебуває на
обліку. Тому суд приходить до висновку
про неправомірність дій відповідача та
підставність вимог позивача, що саме на
УПФ України в Маневицькому районі
Волинської області має бути покладено
обов'язок провести виплату йому
нарахованого згідно постанови
Волинського окружного
адміністративного суду від 9 лютого 2009
року підвищення до пенсії як дитині
війни.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості виплати
підвищення пенсії позивача за спірний
період у передбаченому ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» розмірі колегія суддів не
вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції прийняв рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги його не
спростовують.

Керуючись ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1
ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі залишити без
задоволення, а постанову Маневицького
районного суду Волинської області від
07.02.2012 року у справі № 0311/302/2012 - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Р.М. Гулид

Судді
С.М. Кузьмич

В.М. Каралюс