Справа № 2а-2656/10/0370
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2010-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2010 рокуСправа № 2а-2656/10/0370

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі Ковальчуку С.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Луцької об’єднаної державної
податкової інспекції про скасування
рішень від 20 травня 2010 року № НОМЕР_1 та
№ НОМЕР_2,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулася до Луцької об’єднаної
державної податкової інспекції (далі -
Луцька ОДПІ) з адміністративним
позовом про скасування рішень від 20
травня 2010 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 2618,00 грн. та 150,00 грн.
відповідно.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що 11 травня 2010 року
працівниками Луцької ОДПІ при
проведенні планової перевірки актом
було зафіксовано факт порушення
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
п.п.1, 2, 12 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та ст.7 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

За вказані порушення відповідачем
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у сумі 2618,00 грн. за не
проведення розрахункових операцій на
суму 90,00 грн. через реєстратор
розрахункових операцій (РРО) та видачі
фіскального чека, порушення порядку
ведення товарних запасів за місцем їх
реалізації та у сумі 150,0 грн. за
порушення порядку використання
торгового патенту, про що 20 травня 2010
року прийнято рішення № НОМЕР_1 та №
НОМЕР_2.

Позивач вказує на безпідставність
застосування штрафних санкцій у
зв’язку із відсутністю складу
порушення. Зазначає, що висновки про
непроведення розрахункової операції
на суму 20,00 грн. є поспішними, оскільки
працівники відповідача не дали
можливості завершити розрахунок та
почали фіксувати порушення.
Скориставшись проведенням податковою
інспекцією перевірки, одні з клієнтів
бару не розрахувалися за горілку на
суму 70,00 грн. та поспішно зникли, а тому
операція не була проведена через РРО.
Щодо непред’явлення прихідної
документації на алкогольні напої на
суму 1084,00 грн. позивач пояснила, що у
зв’язку із її відсутністю під час
проведення перевірки, необхідні
документи були надані відповідачу
наступного дня, однак останній не
врахував їх при прийнятті рішення.

Твердження відповідача про порушення
порядку використання торгового
патенту безпідставне, оскільки патент
був наявний та знаходився у доступному
для ознайомлення місці.

Крім того, позивач вказує на порушення
відповідачем процесуального порядку
винесення та надіслання оспорюваних
рішень. Зокрема, рішення від 20 травня 2010
року відповідачем вручені лише 23
вересня 2010 року через працівника кафе
«Фрау Елен», а не особисту підприємцю
ОСОБА_3; на рішеннях відсутній підпис
посадової особи відповідача.
Відповідач не дотримався вимог ст.11-1
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні» в частині надіслання
не пізніше як за десять днів до дня
проведення перевірки письмового
повідомлення із зазначенням дати
початку та закінчення її проведення, а
сама перевірка проведена без залучення
до участі у ній підприємця ОСОБА_3

Позивач просив скасувати вказані вище
рішення як незаконні.

Відповідач у письмовому запереченні
проти адміністративного позову його
вимог не визнав. В обґрунтування
заперечень пояснив, що перевірки з
питань здійснення контролю за
дотриманням суб’єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари, вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів та ліцензій
проводяться відповідно до повноважень
податкової інспекції, визначених
Законом України «Про державну
податкову службу в Україні».
Встановлені ст.11-1 даного Закону вимоги
стосовно письмового повідомлення
платника податків не менш як за десять
днів до початку проведення планової
виїзної перевірки про дату початку та
закінчення її проведення не стосуються
перевірок з питань оподаткування.

Щодо фактичних обставин відповідач
вказав, що актом перевірки зафіксовано
факт проведення розрахункової
операції на суму 20,00 грн. без
використання РРО та видачі касового
чека. Також перевіркою на підставі
накладної від 06 травня 2010 року було
встановлено, що підприємець отримала 20
пляшок горілки «Поліська звичайна» 0,5
л, реалізовано згідно з контрольними
стрічками 1 л 50 г (2 пляшки і 50 г), в
наявності 15 пляшок, документів на
переміщення 2 пляшок і 450 г на суму 70 грн.
пред’явлено не було, що свідчить про їх
реалізацію без проведення через РРО. За
даними порушеннями застосовано
штрафну санкцію у п’ятикратному
розмірі вартості проданих товарів,
тобто 450,00 грн.

Також перевіркою виявлено, що на товар
на суму1084,00 грн. згідно із складеною
відомістю не було документів, що
свідчать про порушення його обліку за
місцем реалізації. За вказане
порушення застосовано штрафну санкцію
у подвійному розмірі.

Позивачем порушено порядок
використання торгового патенту
відповідно до ст.7 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності»,
відповідно до якої торговий патент
повинен бути розміщений на фронтальній
частині магазину, а у разі її
відсутності – біля касового апарату;
він повинен бути відкритим та
доступним для огляду. За порушення
даної норми закону застосовано штрафну
санкцію у розмірі вартості торгового
патенту за один календарний місяць.

Відповідач у задоволенні позову просив
відмовити.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 адміністративний
позов підтримала з підстав, викладених
у позовній заяві, та просила його
задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, кожен зокрема, у судовому
засіданні 15 жовтня 2010 року та
представник відповідача ОСОБА_6 у
судовому засіданні 21 жовтня 2010 року в
задоволенні позову просили відмовити з
підстав, зазначених у письмовому
запереченні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, показання свідка
ОСОБА_7, дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 04 серпня
2009 року зареєстрована виконавчим
комітетом Луцької міської ради як
суб’єкт підприємницької діяльності,
що підтверджується свідоцтвом серії В02
№ 944931 (а.с.33).

Свою діяльність здійснює в
господарській одиниці у м. Луцьку на
вул. Ковельській, 3, де розміщено кафе
«Фрау Елен». На вказану господарську
одиницю позивачу видано ліцензію на
право здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та торговий
патент на здійснення підприємницької
діяльності у сфері громадського
харчування (а.с.33-34).

11 травня 2010 року податковими
інспекторами Луцької ОДПІ на підставі
направлення від 11 травня 2010 року № 002847
(а.с.27) проведено планову перевірку за
дотриманням порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій в кафе
«Фрау Елен».

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Функції та правові основи діяльності
податкової служби визначає Закон
України від 04 грудня 1990 року N 509-XII “Про
державну податкову службу в Україні "
(далі – Закон N 509-XII)

Так ст.11 Закону N 509-XII надає органам
державної податкової служби (органам
ДПС) право здійснювати контроль за
додержанням порядку проведення
готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом
порядку. Загальні умови і порядок
контролю за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги) встановлені Законом України
від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (далі – Закон №265/95-ВР). Зокрема,
ст.ст. 15 та 16 Закону №265/95-ВР визначено,
що контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи ДПС України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок.

Слід зазначити, що статтею 11-1 Закону
України від 04.12.90 N 509 "Про державну
податкову службу в Україні" визначені
підстави та порядок проведення
планових та позапланових виїзних
перевірок своєчасності, достовірності,
повноти нарахування і сплати податків
та зборів (обов'язкових платежів) і у
зв'язку з цим, ці норми не поширюються
на перевірки щодо контролю за
дотриманням вимог Закону №265/95-ВР, який
регулює питання порядку проведення
розрахунків і не відноситься до
законодавства з питань оподаткування.

При здійсненні контролю за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги), органи
ДПС керуються вимогами Закону №265/95-ВР,
яким контроль за проведенням
готівкових розрахунків покладено на
органи ДПС, ст. 11-2 Закону N 509 в частині
дотримання умов допуску посадових осіб
органів ДПС до проведення планових та
позапланових перевірок та чинними
наказами Державної податкової
адміністрації України.

Так, згідно з пп.3.1 п.3 Методичних
рекомендації щодо порядку взаємодії
між підрозділами органів ДПС України
при організації та проведенні
перевірок платників податків,
затверджених наказом Державної
податкової адміністрації України (ДПА
України) від 27 травня 2008 року N 355,
працівниками органів ДПС відповідно до
щомісячних планів органу ДПС
здійснюються планові перевірки щодо
контролю за здійсненням суб'єктами
господарювання розрахункових операцій
у готівковій та/або безготівковій
формі, а також операцій купівлі-продажу
іноземної валюти (далі - розрахункові
операції) та касових операцій, а також
наявністю свідоцтв про державну
реєстрацію, патентів і ліцензій та
позапланові перевірки у випадках,
передбачених законодавством.

Отже, працівники Луцької ОДПІ вправі
проводити планову перевірку
підприємця ОСОБА_3 на підставі
направлення та без письмового
попередження про її проведення.

Перевірка 11 травня 2010 року проведена у
присутності ОСОБА_7- підприємця ,
ОСОБА_8- бармена, уповноваженого
здійснювати розрахункові операції.
Направлення на перевірку вручено
ОСОБА_7 (а.с.27.

Суд не бере до уваги твердження
представника позивача, що ОСОБА_7 не
уповноважена представляти інтереси
ОСОБА_3, що на думку позивача є однією
із підстав для задоволення позовних
вимог. Із показань свідка ОСОБА_7
встановлено, що вона також здійснює
підприємницьку діяльність в кафе «Фрау
Елен» та перебуває у родинних
відносинах із позивачем. Під час
перевірки була присутня та допустила
до її проведення, надавала працівникам
відповідача документи, які стосуються
діяльності позивача, письмові
пояснення.

За результатами проведеної перевірки
складено акт від 11 травня 2010 року
(а.с.8-11), за формою, наведеною у додатку 1
до Методичних рекомендацій щодо
оформлення матеріалів перевірок за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, затверджених
наказом ДПА України від 12 серпня 2008
року N 534 (далі - Методичні рекомендації
№ 534).

Актом перевірки зафіксовано факт
порушення позивачем п.п.1, 2, 12 ст.3 Закону
України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та ст.7 Закону України від 23
березня 1996 року «Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності» (далі – Закон № 98/96-ВР).

Так відповідно до п.п.1, 2 та 12 ст.3 Закону
№265/95-ВР суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:

- проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;

- видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції;

- вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Відповідно до ст.17 вказаного Закону за
порушення його вимог до суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
п'ятикратному розмірі вартості
проданих товарів (наданих послуг), на
які виявлено невідповідність, - у разі
непроведення розрахункових операцій
через реєстратори розрахункових
операцій.

Підставою для прийняття рішення про
застосування до позивача фінансових
(штрафних) санкцій від 20 травня 2010 року
№ НОМЕР_1 стали висновки акта перевірки
від 11 травня 2010 року про непроведення
розрахункової операції у сумі 20,00 грн.
при продажу двох пляшок
слабоалкогольного напою «Лонгер
апельсин». Разом з тим, такі висновки
відповідача спростовуються
показаннями свідка ОСОБА_7О, письмовими
поясненнями бармена ОСОБА_8 (а.с.29). Як
встановлено у судовому засіданні на
підставі цих доказів, а також
вбачається із пояснень представника
відповідача ОСОБА_9 у судовому
засіданні (безпосередньо брав участь у
проведенні перевірки), до початку
проведення перевірки працівниками
податкової інспекції придбано
вказаний вище напій. Бармен відійшов
розміняти готівку для видачі здачі
покупцям та по дорозі до касового
апарату працівники відповідача
повідомили про початок перевірки.
Таким чином, бармен не встиг вибити чек
через касовий апарат, що не свідчить
про наявність вини останнього як
складової правопорушення. З огляду на
проміжок часу (до 1 хв., як пояснив
представник відповідача ОСОБА_9О.) між
моментом отримання готівки за товар,
видачею товару та здачі та моментом
оголошення про початок перевірки
працівники відповідача не дали
можливості провести операцію через
реєстратор розрахункових операцій
(РРО) із роздрукуванням касового чека, а
їх висновки про встановлення факту
порушення є передчасними. Відповідач
не надав правильну оцінку даному факту
та своїм рішенням від 20 травня 2010 року
№ НОМЕР_3 безпідставно застосував до
позивача штрафні санкції у сумі 100,00
грн. на підставі ст.17 Закону № 265/95-ВР.

Актом перевірки зафіксовано факт
непроведення через РРО операції з
продажу горілки «Поліська звичайна» на
суму 70,00 грн. в кількості дві пляшки по
0,5 л та 450 г. З досліджених у судовому
засіданні накладної від 06 травня 2010
року № 65995 (а.с.45), на яку посилається в
акті перевірки відповідач, вбачається,
що позивач отримав двадцять пляшок
горілки «Поліська особлива».
Перевіркою встановлено на час її
проведення наявність п’ятнадцяти
пляшок та факт реалізації згідно з
контрольними стрічками 1 л 50 г горілки.
Разом з тим, згідно з контрольними
стрічками з 06 по10 травня 2010 року,
Х-звіту за 11 травня 2010 року (а.с.52-53, 31), що
були досліджені в судовому засіданні,
встановлено, що фактично реалізовано
на розлив 1700 г горілки (або 3 пляшки по 0,5
л та ще 200г) – фіскальні чеки № 2137, 2141,
2147, 2148, 2149, 2152, 2160, 2161, 2164.

Відповідно до п.2 Методичних
рекомендацій N 534, акт перевірки - це
службовий документ, який підтверджує
факт проведення перевірки і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення (або їх відсутність) вимог
чинного законодавства.

Зважаючи на те, що акт перевірки
містить недостовірну інформацію як
щодо найменування алкогольного напою
(в акті вказано горілка «Поліська
звичайна», а згідно з накладною від 06
травня 2010 року – горілка «Поліська
особлива»), так і щодо кількості
реалізованого товару, даний акт не є
носієм доказової інформації про
виявлене порушення, а відтак рішення,
прийняте на його підставі, про
застосування штрафної (фінансової)
санкції у цій частині є незаконним.

Стосовно застосування відповідачем
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення позивачем порядку ведення
товарних запасів за місцем їх
реалізації судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.21 Закону № 265/95-ВР до
суб'єктів підприємницької діяльності,
що не ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян. Відповідач прийшов до
висновку про порушення позивачем
обліку товарних запасів на суму 1084,00
грн. згідно з відомістю від 11 травня 2010
року, що додається до акта перевірки
(а.с.30) у зв’язку із відсутністю в
господарській одиниці на момент
проведення перевірки прихідних
документів на товар.

При дослідженні відомості до акта
перевірки від 11 травня 2010 року суд
дійшов висновку, що вона складена без
зазначення усіх даних, як це
встановлено формою, наведеною у
додатку 3 до п.5 Методичних рекомендацій
№ 534. Зокрема, найменування окремих
одиниць товару у відомості податкового
органу зазначено неповно, що не
дозволяє ідентифікувати товар
відповідно до найменування виробника;
у графах 23 – 26 відсутні відомості про
результати перевірки.

Суд вважає, що відповідач при прийнятті
рішення в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій за даним
фактом діяв нерозсудливо, упереджено
та без врахування усіх обставин, що
мають значення, а також не забезпечено
право позивача на участь у процесі
прийняття рішення, в тому числі
можливість надати необхідні пояснення
та документи для спростування
викладених в акті обставин (відомість
до акта перевірки з переліком товарних
запасів позивачу не вручалася; із
пояснень представника ОСОБА_7
вбачається, що накладні на товар наявні
у ОСОБА_3 – а.с.28). Для підтвердження
обліку товарних запасів позивачем
надано у судовому засіданні видаткові
накладні про придбаний товар (а.с.46-51).

Наведене дає підстави вважати, що
відповідач не довів належними та
допустимими доказами факт порушення
обліку товарних запасів позивачем, а
тому його рішення від 20 травня 2010 року
№ у частині застосування
штрафних санкцій у сумі 2168,00 грн. є
протиправним.

Актом перевірки зафіксовано факт
порушення позивачем порядку
використання торгового патенту.

Відповідно до ст.7 Закону № 98/96-ВР
торговий патент повинен бути
розміщений: на фронтальній вітрині
магазину, а у разі її відсутності - біля
касового апарату; на фронтальній
вітрині малої архітектурної форми; на
табличці - для автомагазинів, розвозок
та інших видів пересувної торговельної
мережі, а також для лотків, прилавків та
інших видів торгових точок, відкритих у
відведених для торговельної
діяльності; у приміщеннях для надання
послуг у сфері грального бізнесу та
надання побутових послуг. Торговий
патент має бути відкритим та доступним
для огляду.

Згідно з п.53 постанови Кабінету
Міністрів України «Про порядок заняття
торговельною діяльністю і правила
торговельного обслуговування
населення» від 08 лютого 1995 року №108
суб’єкти господарської діяльності
розміщують «Куточок споживача» в
торговельному залі на видному та
доступному для відвідувачів місці.

На підставі показів свідка ОСОБА_7, її
письмових пояснень від 11 травня 2010 року
(а.с.28), наданими у ході перевірки,
встановлено, що на час проведення
перевірки торговий патент був
відсутній на вказаному стенді, а його
копії лежали біля касового апарата.
Таким чином, наведене свідчить про
порушення позивачем вимоги ст.7 Закону
№ 98/96-ВР щодо відкритості та
доступності торгового патенту для
огляду споживачами – самостійно, без
вимоги його пред’явити.

Згідно зі ст.8 зазначеного закону,
суб’єкти підприємницької діяльності,
що здійснюють торговельну діяльність,
несуть відповідальність за порушення
порядку використання торгового
патенту, передбаченого ч.1 ст.7 цього
Закону, у вигляді штрафу у poзмipi
вартості торгового патенту за один
календарний місяць. Як вбачається із
розрахунку (а.с.26), та підтверджується
торговим патентом серії ТПБ №750403
(а.с.33), відповідачем правильно
визначено розмір штрафної санкції за
вказане порушення - 150,00 грн.

Отже, суд не знаходить підстав для його
скасування рішення відповідача від 20
травня 2010 року № НОМЕР_1.

Стосовно тверджень позивача про
порушення відповідачем процесуального
порядку при прийнятті рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, суд зазначає таке.

Недоліки в оформленні рішень про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій не є, на думку суду,
самостійними підставами для їх
скасування за наявності встановленого
та доведеного факту порушення з боку
суб’єкта господарювання, так само як і
порушення термінів доведення рішення
до особи, щодо якої воно прийняте. Адже
відповідно до п.7 Порядку направлення
органами державної податкової служби
України податкових повідомлень
платникам податків та рішень про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, затвердженого наказом ДПА
України від 21 червня 2001 року N 253,
юридичні наслідки для позивача
настають з дня отримання такого
рішення. Як вбачається з корінців
оспорюваних рішень, останні вручено 23
вересня 2010 року бармену ОСОБА_10 (а.с.36). З
цього часу позивач повинен сплатити
суму штрафних санкцій, однак у зв’язку
із незгодою щодо їх застосування
ОСОБА_3 скористалася правом на
оскарження рішень у судовому порядку.

При вирішенні спору судом рішення від
20 травня 2010 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2,
прийняті відповідачем як суб’єктом
владних повноважень, перевірялися на
відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України.

Згідно із ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень обов’язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх і беззаперечних доказів
в обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності прийнятого
рішення від 20 травня 2010 року № НОМЕР_1.

Водночас, доводи позивача щодо
протиправності рішення відповідача
від 20 травня 2010 року № НОМЕР_2 не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні.

З урахуванням викладеного, оцінивши за
правилами, встановленими ст.86 КАС
України, наявні у матеріалах справи
докази та пояснення осіб, які беруть
участь у справі, надані під час
розгляду справи, суд дійшов висновку,
що заявлений адміністративний позов
підлягає задоволенню частково.

Приймаючи постанову у даній справі суд
виходить з наданих повноважень,
визначених п.1 ч.2 ст.162 КАС України, та
враховує, що позивач оскаржує в
судовому порядку правові акти
індивідуальної дії, а тому
адміністративний позов підлягає
задоволенню частково шляхом прийняття
постанови про визнання протиправним та
скасування рішення Луцької ОДПІ від 20
травня 2010 року № НОМЕР_1.

Керуючись ст.ст.2, 71, 160 ч.3, 162, 163 КАС
України, на підставі Законів України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", "Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції від 20 травня 2010
року № НОМЕР_1 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій у сумі
2618,00 (дві тисячі шістсот вісімнадцять
грн.).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 25 жовтня 2010
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя

Ж.В.
Каленюк