Справа № 29021/10
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2011-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2011 р.справа № 2а-271/10/1111

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів: Нагорної Л.М.
Уханенка С.А.

при секретарі судового засідання:
Алтуховій А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді

на постанову Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 12 березня 2010
року у справі № 2а-271/10/1111

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в м. Кіровограді

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О
В И Л А :

Постановою Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 12 березня 2010 року у
справі № 2а-271/10/1111 позов було
задоволено частково. Визнано дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді щодо не здійснення
перерахунку та виплати основної та
додаткової пенсії неправомірними.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Кіровограді
здійснити відповідний перерахунок та
виплату основної та додаткової пенсії
позивачу з урахуванням ч.1ст. 28 Закону
України «Про загально обов'язкове
державне пенсійне страхування»з 12
листопада 2009 р.

Не погодившись з постановою суду,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді подало апеляційну
скаргу, в якій просило скасувати
постанову суду, та прийняти нову, якою
відмовити позивачу у задоволенні його
позовних вимог в повному обсязі.
Посилались на те, що розмір мінімальної
пенсії за віком, який застосовувався
ними для нарахування державної пенсії,
додаткової пенсії був обрахований
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №1 від 03.01.2002 року та
постановою Кабінету Міністрів України
№894 від 13.07.2004 року. Вважають, що їх дії
є правомірні, оскільки відповідають
чинному законодавству.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, тому у відповідності
до положення ст. 41 КАС України
фіксування судового процесу не
здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга відповідача не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено та
матеріалами справи підтверджується,
що позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та віднесений до 1 категорії осіб, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, одержує пенсію по
інвалідності на підставі статті 54
Закону № 796-ХІІ.

Позивач звертався до відповідача з
заявою про перерахунок пенсії та
просила при розрахунку пенсії
застосовувати розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, установлений у законі
про Державний бюджет України на
відповідний рік, виходячи з якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді було відмовлено у
перерахунку пенсії (а.с. 14-15).

Частково задовольняючи позов , суд
першої інстанції правильно виходив з
того , що відповідач повинен провести
нарахування та виплату пенсій позивачу
виходячи з їх розмірів, встановлених
законами України «Про статус та
соціальний захист громадян , що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та «Про статус ветеранів
війни,гарантії їх соціального
захисту», а не постановою Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року №836 .

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього
Закону (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
якою визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку
із втратою годувальника, в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів 2
групи, щодо яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими восьми мінімальних пенсій
за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам 2 групи - у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Як передбачено статтею 53 того самого
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того , це право гарантується
ч.2 ст. 46 Конституції України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України ,закону України,міжнародному
договору,згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України,або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
, що при визначенні розміру пенсії
позивачеві застосуванню підлягають
статті 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,а не
згадані вище постановив Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Суд першої інстанції правильно не взяв
до уваги посилання відповідача на те,що
порядок обчислення пенсії по
інвалідності,що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання ,і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України,оскільки надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає , що останній
,встановлюючи такий порядок,може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача,встановлених цим же
Законом. Тобто Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок не порушуючи
положень цього Закону.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
вбачається, що при визначенні розміру
пенсії та щомісячної додаткової пенсії
за шкоду,заподіяну здоров'ю, за основу
їх нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії зі віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком, розмір якої згідно зі статтею 28
Закону № 1058-ІV встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

При вирішенні спору слід виходити із
загальних засад пріоритету законів над
підзаконними актами, тобто при
розрахунку пенсій, передбачених
статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, установлений
у законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, з урахуванням якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003, №1058-IV мінімальний розмір пенсії
за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
за 2009 рік, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, оскільки статтею 49
даного Закону визначені види пенсій,
які підлягають виплаті особам,
постраждалим внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1, 2, 3 та 4 категорій,
це зокрема, державна пенсія та
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 цього Закону (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) особам,
віднесеним до категорії 1 постраждалих
від Чорнобильської катастрофи, які є
інвалідами 3-ї групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною другою статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають статті 50 та 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не Постановою КМУ № 530
від 28.05.2008 року яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

За викладених обставин колегія суддів
не знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст..205, 206 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді - залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 12 березня 2010
року у справі № 2а-271/10/1111- залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
С.А. Уханенко