Справа № 825/3512/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2014-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
м. Чернігів
Справа № 825/3512/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді
- Кашпур О.В.,

при секретарі
- Хрущ Т.М.,

за участі позивача
- ОСОБА_1,

представників позивача
- ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача
- Литвиненко Я.В., Матлос І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 04.11.2014 звернувся з позовом до
Державної податкової інспекції у
м.Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області і
просить визнати протиправною та
скасувати вимогу про сплату боргу
(недоїмки) № Ф- від 06.10.2014 р. на суму
63781,50 грн., прийняту ДПІ у м.Чернігові

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. Базою
нарахування єдиного соціального
внеску відповіно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» є сума доходу
(прибутку), отриманого від діяльності,
що підлягає обкладенню податком на
доходи фізичних осіб. При цьому сума
єдиного внеску не може бути меншою за
розмір мінімального страхового внеску
за місяць, у якому отримано дохід
(прибуток). Окрім того, порядок
звітування фізичної особи - підприємця
про суми нарахованого єдиного внеску,
регламентовано пунктами 3.1 - 3.2 розділу
III «Порядок формування та подання
страхувальниками Звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 08.10.2010 № 22-2. Графа 2 "Сума
чистого доходу (прибутку), заявлена в
податковій декларації фізичної
особи-підприємця" таблиці 1 додатка 5
заповнюється на підставі податкової
декларації про майновий стан і доходи,
яку підприємці подають до органів ДПС
за підсумками звітного податкового
року. При цьому і в декларації, і в
додатку 5 до неї, на підставі якого
заповнюється така декларація, сума
чистого оподатковуваного доходу
відображається загальним підсумком за
звітний рік, щомісячного розбиття
цього показника перелічені звітні
форми не передбачають, а звітність по
єдиному соціальному внеску передбачає
вказувати щомісячну суму чистого
доходу.

Відсутність конкретного механізму
розподілу чистого оподатковуваного
доходу підприємця за періодами
(місяцями) звітного року дає право
самостійно вибрати механізм розподілу
річного оподатковуваного доходу між
місяцями. Таке право на самостійний
вибір механізму розподілу доходу дають
п. 46.4 ст. 46 та п. 56.21 ст. 56 Податкового
колексу України.

Крім того, у рядку 01 розділу II додатка 5
розділу III декларації вказується
розмір середньомісячного річного
оподатковуваного доходу, який
розраховується як отриманий загальний
річний оподатковуваний дохід,
зменшений на суму документально
підтверджених річних витрат, поділений
на кількість календарних місяців,
протягом яких отримано такий дохід
(прибуток).

Отже, у графі 2 таблиці 1 додатка 5 Звіту
з єдиного внеску сума чистого доходу
(прибутку), в рядках календарних
місяців зазначається як
середньомісячний річний
оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом поділу річного
чистого доходу (прибутку) на кількість
календарних місяців, протягом яких він
отриманий. При цьому в місяцях, коли
дохід не отримувався (на підставі даних
Книги обліку доходів та витрат), у цій
графі проставляється прочерк. До
зазначеної суми, з урахуванням,
максимальної величини бази
страхування єдиного внеску,
застосовується відповідна ставка,
визначена у ч. 11 ст. 8 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI.

Таким чином, позивач вважає, що він
правомірно та без порушення
законодавства визначив суму чистого
доходу, який оподатковується податком
на доходи фізичних осіб і сума якого
використовується для нарахування
єдиного внеску, шляхом розподілення
річного доходу на кількість місяців.
Враховуючи наведене, позивач вважає, що
нарахування йому сум єдиного
соціальнго внеску є протиправним, а
вимога про сплату недоїмки є
неправомірною та підлягає скасуванню.

Позивач та представники позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили позов
задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача позовні
вимоги не визнали та зазначили, що при
проведенні перевірки правильності
визначення чистого оподатковуваного
доходу було встановлено факт його
заниження за 2012 рік на суму 1130852,92 грн.,
чим порушено ст. 177 Податкового кодексу
України. Причина виникнення
розбіжностей полягала в тому, що
позивачем було завищено витрати за 2012
рік. В зв'язку з цим, за результатами
перевірки, ФОП ОСОБА_1 провели
донараховання єдиного соціального
внеску, нарахованого з чистого
оподатковуваного доходу, у розмірі - 34,7%
та винесено вимогу про сплату боргу
(недоїмки) від 15.08.2014 № Ф-016 на суму 116 555,97
грн. Під час оскарження даної вимоги,
позивачем було додатково надано
документи, що підтверджували
показники, відображені ним у
податковій звітності, про понесені ним
витрати у 2012 році у сумі 1130852,92 грн. У
зв'язку з цим Головним управлінням
Міндоходів у Чернігівській області
було частково скасовано вищевказану
вимогу в сумі 52774,47 грн., а до сплати
винесено суму 63781,50 грн. Враховуючи
вищевикладене, ДПІ у м. Чернігові ГУ
Міндоходів у Чернігівській області
вважає свої дії по винесенню
оскаржуваної вимоги правомірними та
такими, що відповідають нормам чинного
законодавства України. Враховуючи
наведене, відповідач просить відмовити
ФОП ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги належить
задовольнити, виходячи з наступного:

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим
комітетом Чернігівської міської ради
23.04.1999, про що зроблено запис у журналі
обліку реєстраційних справ за № Р0010407
та перебуває на податковому обліку в
ДПІ у м. Чернігові з 24.04.1999. Згідно з
реєстраційними даними, видом
господарської діяльності позивача
являється 49.41 Вантажний автомобільний
транспорт.

Позивач перебуває на щагальній системі
оподаткування та є платником єдиного
соціального внеску.

На підставі вимог п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.4
ст,77, ст 82 Податкового кодексу України,
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 № 2464-VI, Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Наказом Міндоходів України від 09.09.2013 №
455, відповідно до направлення від 28.07.2014
№ 2177, виданого Державною податковою
інспекцією у м. Чернігові та
плану-графіку проведення
документальних перевірок суб'єктів
господарювання, працівниками
податкового органу було проведено
документальну планову виїздну
перевірку ФОП ОСОБА_1, щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків ї
зборів з 01.01.2011 по 31.12.2013, дотримання
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками,
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування, виконання вимог валютного
та іншого законодавства за період з
01.01.2013 по 31.12.2013, за результатами якої
винесено акт від 15.08.2014 № 1943/17/НОМЕР_1
(а.с.13-42).

Перевірка проводилась з 28.07.2014 по 08.08.2014
з перервою в роботі з 02.08.2014 по 03.08.2014, з
відома ФОП ОСОБА_1

В ході проведення перевірки,
працівниками ДПІ у м. Чернігові були
встановлені порушення:

- ст. 44, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу
України, абз. 6 п. 6 ст. 128 Господарського
кодексу України та Порядку № 1025, ФОП
ОСОБА_1 у 2012 році книга обліку доходів
та витрат не ведеться;

- п. 138.2, п. 138.4 ст.138, п. 177.4 ст.177
Податкового кодексу України, а саме:
ФОП ОСОБА_1 було завищено витрати за 2012
рік на 1130852,92 грн.;

- ст. 177 Податкового кодексу, а саме: ФОП
ОСОБА_1 занижено чистий
оподатковуваний дохід за 2012 рік на
1130852,92 грн.;

Усього донараховано податку на доходи
фізичких осіб за актом перевірки -189800,44
грн.

- п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст.49, п.176.2 ст. 176
Податкового кодексу України, а саме:
ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно подав до ДПІ у м.
Чернігові податкові розрахунки сум
доходу, нарахо ваного (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку за 3 кв. 2012р., за
1 кв. 2013р.;

- ч. 2 п. 1 ст. 7 Закону України від 8 липня
2010 року № 2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
внаслідок чого платником було занижено
суму доходу, на який нараховується
єдиний соціальний внесок за період з
01.01.2011 року по 31.12.2013 року в розмірі 335896,10
грн.;

- п. 5, п. 8 ст. 9 Закону України від 8 липня
2010 року року № 2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

Донараховано єдиного соціального
внеску, нарахованого з чистого
оподатковуваного доходу, у розмірі 34,7%
-116555,97 грн.

- п. 8 ст. 9 Закону України № 464-VІ «Про
збір та облік єдиного внеску на
загально обов'язкове державне
соціальне страхування», а саме: ФОП
ОСОБА_1 порушив строки сплати єдиного
внеску.

Відповідальність за порушення строків
сплати (перерахування) єдиного
соціального внеску передбачена п. 2 ч. 11
ст. 25 Закону № 2464.

За результатами перевірки ФОП ОСОБА_1
було винесено вимогу про сплату боргу
(недоїмки) від 15.08.2014 № Ф-016 в сумі 116555,97
грн. (а.с.43).

Не погоджуючись з висновками,
викладеними в акті перевірки, позивач
подав до ДПІ у м. Чернігові заперечення
на акт перевірки від 15.08.2014 №
1943/17/НОМЕР_1 (а.с.44-47) та скаргу на вимогу
про сплату боргу (недоїмки) від 15.08.2014
№Ф-016 (а.с.48-51).

За результатами розгляду заперечень,
ДПІ у м. Чернігові листом від 27.08.2014 №
13035/К/25-26-17-01-16 було зменшено суму боргу
до 63781,50 грн.

Головним управлінням Міндоходів у
Чернігівській області, за результатом
розгляду скарги, було винесено рішення
від 19.09.2014 № 756/К/25-01-10-05-15, яким вимогу
про сплату боргу (недоїмки) зі сплати
єдиного соціального внеску від 15.08.2014 №
Ф-016 частково скасовано в сумі 52774,47 грн.,
а в іншій частині, в сумі 63781,50 грн. -
залишено без змін (а.с.59-62).

Позивачем до Державної фіскальної
служби України було подано повторну
скаргу від 30.09.2014 № 30/09-1 (а.с.63-69) та
доповнення до повторної скарги від
08.10.2014 № 30/09-2 (а.с.70), від 17.10.2014 № 17/10-1
(а.с.72-74). Рішенням ДФС України від 23.10.2014
№ 2543/К/99-99-10-01-07-15 повторна скарга
залишена без задоволення (а.с.76-78).

За наслідками адміністративного
оскарження позивачу було винесено
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від
06.10.2014 № Ф- в сумі 63781,50 грн. (а.с.71).

Відповідно до п.п. 41.1, 41.3 ст. 43
Податкового кодексу України
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 № 2464-VI.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Позивач як платник єдиного внеску
відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 2 ст. 6 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до органу доходів і
зборів за основним місцем обліку
платника єдиного внеску у строки,
порядку та за формою, встановленими
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом та
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування. У
разі надсилання звітності поштою вона
вважається поданою в день отримання
відділенням поштового зв'язку від
платника єдиного внеску поштового
відправлення із звітністю.

Базою нарахування єдиного соціального
внеску відповіно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» є сума доходу
(прибутку), отриманого від діяльності,
що підлягає обкладенню податком на
доходи фізичних осіб. При цьому сума
єдиного внеску не може бути меншою за
розмір мінімального страхового внеску
за місяць, у якому отримано дохід
(прибуток).

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платники
єдиного внеску, зазначені у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний рік до 10
лютого наступного року. Періодом, за
який платники єдиного внеску подають
звітність до органу доходів і зборів
(звітним періодом), є календарний
місяць, крім платників, зазначених у
пунктах 4 і 5 частини першої статті 4
цього Закону, для яких звітним періодом
є календарний рік.

Відповідно до ст.177 Податкового кодексу
України доходи фізичних
осіб-підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особи-підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Фізичні особи-підприємці подають до
контролюючого органу податкову
декларацію за місцем своєї податкової
адреси за результатами календарного
року у строки, встановлені цим Кодексом
для річного звітного податкового
періоду, в якій також зазначаються
авансові платежі з податку на доходи.

Остаточний розрахунок податку на
доходи фізичних осіб за звітний
податковий рік здійснюється платником
самостійно згідно з даними,
зазначеними в річній податковій
декларації, з урахуванням сплаченого
ним протягом року податку на доходи
фізичних осіб та збору за провадження
деяких видів підприємницької
діяльності на підставі
документального підтвердження факту
їх сплати.

Фізичні особи-підприємці зобов'язані
вести Книгу обліку доходів і витрат та
мати підтверджуючі документи щодо
походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та
порядок її ведення визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Фізичні особи-підприємці подають річну
податкову декларацію у строк,
визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18
статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з
доходами від підприємницької
діяльності мають зазначатися інші
доходи з джерел їх походження з України
та іноземні доходи.

Порядок звітування фізичної особи -
підприємця про суми врахованого
єдиного внеску в 2011-2013 роках визначався
п.п. 3.1-3.2 Розділу ІІI «Порядку
формування та подання
страхувальниками зіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 08.10.2010 № 22-2.

Пунктом 3.2 «Порядку формування та
подання страхувальниками зіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
фізичні особи - підприємці, у тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, формують та подають до
органів Пенсійного фонду звіт самі за
себе один раз на рік до 10 лютого року,
наступного за звітним періодом.
Звітним періодом є календарний рік.
Звіт подається за формою згідно з
додатком 5 до цього Порядку.

В графі 2 таблиці 1 додатка 5, «Сума
чистого доходу (прибутку), заявлена в
податковій декларації фізичної особи -
підприємця», вказується сума чистого
доходу підприємця за відповідний
місяць. Графа 2 «Сума чистого доходу
(прибутку), заявлена в податковій
декларації фізичної особи -
підприємця», заповнюється на підставі
податкової декларації про майновий
стан і доходи, яку підприємці подають
до органів ДПС за підсумками звітного
податкового року. При цьому і в
декларації про майновий стан, і в
додатку 5 до неї, на підставі якого
заповнюється така декларація, сума
чистого оподатковуваного доходу
відображається загальним підсумком за
звітний рік, причому щомісячного
розбиття цього показника перелічені
звітні форми не передбачають, в той час
як звітність по єдиному соціальному
внеску передбачає вказувати щомісячну
суму чистого доходу.

Пунктом 4.10 Порядоку формування та
подання страхувальниками зіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування передбачено, що
фізичні особи-підприємці, крім тих які
обрали спрощену систему оподаткування,
самі за себе формують та подають до
органів доходів і зборів звіт згідно з
таблицею 1 додатка 5 цього Порядку.

Згідно податкової консультації,
наданої позивачу ДФС України від 20.10.2014
№ 2212/К/99-99-19-05-01-14, оскільки обчислення
сум єдиного внеску фізичними
особами-підприємцями здійснюється
зокрема, на підставі даних річних
податкових декларацій (річної
звітності), що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб то
дані, вказані в додатку 5 до розділу III
декларації, повинні збігатися з даними,
вказаними в розділі III Податкової
декларації про майновий стан і доходи,
а отже, з даними, зазначеними у
звітності з єдиного внеску (таблиця 1
додатка 5 Звіту з єдиного внеску до
Порядку формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
наказом Міндоходів від 09.09.2013 № 454,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 20.09.2013 за № 1628/24160.

У рядку 01 розділу II додатка 5 до розділу
III декларації вказується розмір
середньомісячного річного
оподатковуваного доходу, який
розраховується як отриманий загальний
річний оподатковуваний дохід
зменшений на суму документально
підтверджених річних витрат поділений
на кількість календарних місяців,
протягом яких отримано такий дохід
(прибуток).

Отже, у графі 2 таблиці 1 додатка 5 Звіту
з єдиного внеску сума чистого доходу
(прибутку), в рядках календарних
місяців зазначається як
середньомісячний річний
оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом поділу річного
чистого доходу (прибутку) на кількість
календарних місяців, протягом яких він
отриманий. При цьому в місяцях, коли
дохід не отримувався (на підставі даних
Книги обліку доходів та витрат), у цій
графі проставляється прочерк.

До зазначеної суми, з урахуванням
максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
застосовується відповідна ставка,
визначена у ч. 11 ст.8 "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 № 2464-VI (а.с. 81-83).

Як вбачається з наданих суду
податкових декларацій про майновий
стан і доходи від 01.04.2013 (а.с.84-85), від
08.02.2014 (а.с. 87-88); розрахунків податкових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб, отриманих фізичною
особою-підприємцем від провадження
господарської діяльності (а.с.86, 89), а
також звітів про суми нарахованого
доходу застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску (а.с.90, 92),
позивачем було здійснено правильний
розрахунок загального чистого доходу
за перевіряємий період, який
оподатковується податком на доходи
фізичних осіб і сума якого
використовується для нарахування
єдиного соціального внеску, шляхом
рівномірного його поділу за рік на
кілька місяців.

Крім того, суд зазначає, що в порушення
діючого законодавства, при визначенні
чистoгo оподатковуваного доходу,
контролюючий орган не прийняв до уваги,
що ФОП ОСОБА_1, зареєстрований в якості
платника податку на доадну вартість, а
також те, що в Книгах доходів та витрат
позивач зазначив суми разом з ПДВ.

Відповідно ж до п.п. 136.1.2 п. 136.1 ст. 136
Податкового кодексу України, суми
податку на додану вартість, отримані
платником податку на додану вартість,
нарахованого на вартість продажу
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг не враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, в частині
доходів, а суми ПДВ, як суми податкового
кредиту, не повинні враховуватись у
складі витрат (п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з наведеного, а саме з того, що
позивач як фізична особа-підприємець,
що перебуває на загальній системі
оподаткування, обрав метод вирахування
місячного чистого доходу шляхом
рівного розподілення чистого річного
доходу по місяцям, коли дохід ним було
отримано, суд приходить до висновку про
те, що ФОП ОСОБА_1 дотримано вимоги
Порядку формування та подання
страхувальниками зіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 08.10.2010 № 22-2, Податкового
кодексу України та Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 №
2464-VI, а ДПІ у м. Чернігові протиправно,
порушуючи права позивача визначено
суму нарахування єдиного соціального
внеску. Таким чином, вимога про сплату
(боргу) недоїмки від 06.10.2014 № Ф- у
сумі 63781,50 грн. є незаконною, а позовні
вимоги про визнання її протиправною та
скасування належить задовольнити.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки)
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Державної фіскальної служби у
Чернігівській області № Ф- від
06.10.2014 року.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Кашпур