Справа № 819/871/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2014-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2014 року м. Київ
К/800/39427/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Юрченко В.П.

Суддів
Зайцева М.П.

Сіроша М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Козівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.05.2014

у справі № 819/871/13-а (876/8388/13)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Козівський цукровий
завод»

до Козівської міжрайонної державної
податкової інспекції

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Козівський цукровий
завод» звернулося до суду з позовом про
скасування податкових
повідомлень-рішень Козівської
міжрайонної державної податкової
інспекції від 14.03.2013 № та №.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 15.05.2013
відмовлено в задоволенні позову.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.05.2014,
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове, яким
задоволено позовні вимоги.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції як таке, що
прийняте з дотримання норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

В ході судового розгляду судами
попередніх інстанцій встановлено що
Козівською міжрайонною державною
податковою інспекцією була проведена
документальна планова виїзна
перевірка ТОВ «Козівський цукровий
завод» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 03.07.2008 по
30.06.2012, за результатами якої складено
акт від 05.02.2012 №000001/19-08-22/22/35452840.

14.03.2013 на підставі акту Козівською
міжрайонною державною податковою
інспекцією прийнято податкові
повідомлення - рішення:

- № яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 1 598 032.75 грн. в тому числі
1 550 610.00 грн. основний платіж та 47 422.75
грн. штрафні (фінансові) санкції;

- № яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 1 685 665.5 грн. в
тому числі 1 609 571.00 грн. основний платіж
та 76 094.50 грн. штрафні (фінансові)
санкції.

Підставою для винесення податкового
повідомлення-рішення № стали
висновки контролюючого органу про
завищення позивачем суми валових
витрат в результаті віднесення до їх
складу сум нарахованих відсотків за
користування позикою, використаною на
закупівлю корпоративних прав,
непов'язаних з їх подальшим
використанням в господарській
діяльності з огляду на те, що
корпоративні права були продані
позивачем за ціною нижчою, ніж вони
були придбані.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 02.10.2008 ТОВ «Козівський
цукровий завод» укладено договір
купівлі-продажу 99.999624% корпоративних
прав ТОВ «Козова-Цукор» в ТОВ
«Цукрінвест» згідно якого позивач
придбавав дані права за 14 958 364.36 грн.

20.10.2008 позивачем було укладено договір
купівлі продажу (відступлення) частки в
статутному капіталі ТОВ «Козова Цукор»
з ТОВ «Інвест Сервіс» по ціні
придбання, а саме 14958364.36 грн., тобто
через 18 днів позивач ТОВ «Козівський
цукровий завод» продав дані
корпоративні права ТОВ «Інвест
Сервіс». Строк оплати по договору
відтеріновано на 25 років.

Згідно кредитного договору від 30.09.2008
№151208К50, укладеного між ТОВ «Козівський
цукровий завод» та ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»,
позивач 02.10.2008 отримав позику в сумі
28000000.00 грн.

02.10.2008 року ТОВ «Козівський цукровий
завод» перераховано отримані кошти ТОВ
«Козова - Цукор» за майновий комплекс в
сумі 13041635.64 грн. та ТОВ «Цукорінвест» на
підставі договору купівлі - продажу
(відступлення) частки у статутному
капіталі ТОВ «Козова-цукор» у сумі
14958318.71 грн.

Отриманий у ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»
кредит в сумі 27999954.35 грн. ТОВ
«Козівський цукровий завод» частково
погасило за рахунок позики отриманої в
ТОВ «Компанія з управління активами
«Пріоритет Фінанс» згідно договору
відсоткової позики від 15.03.2011.
Повернення позики відбулось за рахунок
отриманої в ТОВ «Компанія з управління
активами «Омега Капітал» відсоткової
позики, а саме 16.02.2012 року в сумі 26482970
грн.

Згідно з пунктом 1.32 статті 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» господарська діяльність -
будь-яка діяльність особи, направлена
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою. Під безпосередньою участю
слід розуміти зазначену діяльність
особи через свої постійні
представництва, філіали, відділення,
інші відокремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента або
будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
передбачено, що валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності, а в підпункті 5.5.1 пункту 5.5
статті 5 Закону визначено, що до складу
валових витрат відносяться будь-які
витрати, пов'язані з виплатою або
нарахуванням процентів за борговими
зобов'язаннями (у тому числі за
будь-якими кредитами, депозитами)
протягом звітного періоду, якщо такі
виплати або нарахування здійснюються у
зв'язку з веденням господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

До складу витрат, згідно із підпунктом
141.1 статті 141 Податкового кодексу
України, включаються будь-які витрати,
пов'язані з нарахуванням процентів за
борговими зобов'язаннями (в тому числі
за будь-якими кредитами, позиками,
депозитами, крім фінансових витрат,
включених до собівартості
кваліфікаційних активів відповідно до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку) протягом звітного періоду, якщо
такі нарахування здійснюються у
зв'язку з провадженням господарської
діяльності платника податку.

До складу інших витрат, відповідно до
підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138
Податкового кодексу України,
включаються фінансові витрати, до яких
належать витрати на нарахування
процентів (за користування кредитами
та позиками, за випущеними облігаціями
та фінансовою орендою) та інші витрати
підприємства в межах норм,
встановлених цим Кодексом, пов'язані із
запозиченнями (крім фінансових витрат,
які включені до собівартості
кваліфікаційних активів відповідно до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку).

Господарюючий суб'єкт, який за своїми
ознаками є підприємством, як зазначено
в статті 62 Господарського кодексу
України, самостійно здійснює будь-які
види господарської діяльності, якщо
вони не заборонені законодавством
України і відповідають цілям,
передбаченим статутом підприємства.
При здійсненні своєї господарської
діяльності платнику податків надано
право включення фінансових витрати, до
яких належать витрати на нарахування
процентів зокрема за користування
кредитами та позиками та інші витрати
підприємства в межах норм встановлених
Податковим кодексом України.

Щодо донарахування суми податкового
зобов'язань за податковими
повідомленнями-рішеннями № , то
податковим органом встановлено, що
позивачем неправомірно віднесенні до
складу податкового кредиту суми
нарахованого (сплаченого) податку у
зв'язку придбанням у ТОВ «Цукровий
завод Козова» послуг - відшкодування
витрат на підготовку орендованого
обладнання до виробничого сезону,
отримання та використання в
господарській діяльності яких не
підтверджується.

Проте, пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
передбачено, що податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Згідно підпункту 7.4.5 пункту 7.4
наведеної статті не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Нормами статті 198 Податкового кодексу
України, зокрема, зазначено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної діяльності)
тощо.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Зі змісту наведених правових норм
вбачається, що у платника податку
виникає право на включення суми
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту за умови
підтвердження відповідними первинними
документами здійснення господарських
операцій, на підставі яких платником
податків було сформовано податковий
кредит.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що згідно договору
оренди, укладеного 15.06.2009 між позивачем
та ТОВ «Цукровий завод Козова» позивач
передав ТОВ « Цукровий завод Козова»
майно вказане в специфікаціях.

Згідно до п.6 даного договору поточний
ремонт об'єкту оренди здійснюється за
рахунок орендаря, а капітальний ремонт
здійснюється за погодженням з
орендодавцем за рахунок орендаря і
підлягає відшкодуванню. Підставою для
визначення вартості проведених робіт є
підписаний сторонами двохсторонній
акт понесених витрат з ремонту та
надання орендарем всіх підтверджуючих
документів.

Відповідно до даного договору в разі
дострокового повернення об'єкту оренди
орендодавець відшкодовує орендарю
вартість понесених ним витрат в зв'язку
з поліпшенням об'єкту оренди. Строк дії
даного договору завершувався 01.06.2012.

18.08.2010 договір оренди позивачем було
достроково розірвано, а майно
повернуто позивачу. Таким чином в
орендаря ТОВ «Цукровий завод Козова»
виникло право на відшкодування витрат
понесених ним на поліпшення об'єкту
оренди, що пов'язані з проведенням
ремонтних робіт.

31.10.2010, а також 27.12.010 були складені акти
про надання послуг по ремонту об'єкту
оренди і видані податкові накладні на
загальну суму 7993856.71 грн., в тому числі
ПДВ 1609571.23 грн. Дані кошти були
перераховані ТОВ «Цукровий завод
Козова».

Враховуючи те, що придбання послуг -
відшкодування витрат по проведенню
ремонтних робіт ТОВ «Цукровий завод
Козова» підтверджений належним чином
оформленими первинними документами,
ведення яких передбачене правилами
бухгалтерського та податкового обліку,
які і підтверджують зв'язок понесених
витрат зі змістом господарської
діяльності позивача, ним правомірно
включено до складу податкового кредиту
витрати по вказаним послугам.

За вказаних обставин, відсутності
порушень норм матеріального та
процесуального права, висновок суду
апеляційної інстанції про задоволення
позовних вимог є вірним, а касаційна
скарга відповідача - необґрунтованою
та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Козівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.05.2014
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)В.П. Юрченко
Судді(підпис)М.П. Зайцев (підпис)М.В.
Сірош