Справа № 804/14838/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р. Справа № 804/14838/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 до
Західно-Донбаської об'єднанї державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Західно-Донбаської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області в якому
позивач просить:

визнати протиправною Вимогу про сплату
боргу (недоїмки) № Ф-2493-25 від 08 серпня 2014
року в сумі 1697,33 грн., прийняту
Західно-Донбаською об'єднаною
державною податковою інспекцією ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області;

скасувати Вимогу про сплату недоїмки №
Ф-2493-25 від 08 серпня 2014 року, прийняту
Західно-Донбаською об'єднаною
державною податковою інспекцією ГУ
Міндоходів Дніпропетровській області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач зареєстрований як фізична
особа-підприємець, зареєстрований як
платник єдиного податку та в той же час
є пенсіонером за віком. Як зазначає
позивач, ним було отримано вимогу
відповідача №Ф-2493-25 від 08 серпня 2014
року в сумі 1697,33 грн., проте, на його
думку, дана вимога про сплату недоїмки
прийнята відповідачем безпідставно,
оскільки його звільнено від сплати
єдиного внеску згідно із Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», а тому просить
позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти заявленого позову
заперечує на підставі того, що вимога
винесена відповідно до чинного
законодавства, а тому відповідач діяв
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, просили розглянути справу
без участі представників.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд ухвалив розглянути
справу без участі сторін відповідно до
положень ст.128 КАС України в письмовому
провадженні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на
обліку в Управлінні Пенсійного Фонду
України в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області та з березня
2014 року отримує пенсію за віком.

26 січня 1998 року виконавчим комітетом
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області, позивачка
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності та
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного Фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області як платник
єдиного податку.

Західно-Донбаською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області 08 серпня 2014
року прийнято Вимогу про сплату
недоїмки № Ф-2493-25, якою повідомлено про
необхідність сплати недоїмку зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
1697,33 грн.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 8
липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
є платниками єдиного внеску.

Законом України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 7
липня 2011 року № 3609-VI, який набув
чинності з дня, наступного за днем його
опублікування в газеті «Голос України»
від 05 серпня 2011 року № 188, а саме з 06
серпня 2011 року, ст. 4 Закону № 2464
доповнена ч. 4 наступного змісту:
«Особи, зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

Зазначеною нормою визначені дві умови
звільнення фізичної особи-підприємця,
який обрав спрощену систему
оподаткування, від сплати єдиного
внеску: наявність статусу пенсіонера
за віком або інваліда та факт отримання
відповідно до закону пенсії або
соціальної допомоги. Тобто, критерієм
звільнення від сплати єдиного внеску
разом із фактом отримання пенсії, є
наявність у особи, яка обрала спрощену
систему оподаткування, статусу
пенсіонера за віком, що встановлюється
відповідно до умов, визначених законом,
зокрема, досягнення певного віку.

Згідно з правовою позицією
Конституційного Суду України,
викладеною в рішенні у справі № 1-7/99 за
конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення ч. 1 ст.
58 Конституції України (справа про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів) 9 лютого 1999
року № 1-рп/99: «В регулюванні суспільних
відносин застосовуються різні способи
дії в часі нормативно-правових актів.
Перехід від однієї форми регулювання
суспільних відносин до іншої може
здійснюватися, зокрема, негайно
(безпосередня дія), шляхом перехідного
періоду (ультраактивна форма) і шляхом
зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у ч. 1 ст. 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Аналізуючи дію в часі ч. 4 ст. 4 Закону №
2464, суд приходить до висновку, що з 06
серпня 2011 року фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільнені від
сплати єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від № 1058 пенсіонер -
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом; пенсія -
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом, а
також зазначає, що умови призначення
пенсії за віком визначені ст. 26 цього
Закону.

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058 визначено,
що відповідно до цього Закону за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Стаття 26 Закону № 1058 (в редакції до 08
липня 2011 року) передбачала, що особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення чоловіками 60
років, жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.

Статтею 26 Закону № 1058 (в редакції після
08 липня 2011 року) встановлено, що особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Крім того, правовою нормою, яка
міститься в ч.4 ст.4 Закону № 2464, рівно як
і іншими нормами права не встановлено,
що звільненню від сплати єдиного
внеску підлягають лише ті фізичні
особи-підприємці, які є пенсіонерами за
віком відповідно до Закону № 1058.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1 (36-2003-п)
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць:

жінки - після досягнення 45 років і при
стажі роботи не менше 15 років, з них не
менше 7 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Системний аналіз положень Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
свідчить, що законодавець розрізнив
пенсії за віком в залежності від умов
їх призначення, визначивши загальні
умови призначення пенсії за віком,
(ст.12), пільгові умови призначення
пенсії за віком, (ст.13), а також особливі
умови призначення цього виду пенсії
окремим категоріям громадян
(працівникам, зайнятим на підземних і
відкритих гірничих роботах та в
металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо (ст.ст.14-18).

Проаналізувавши наведені норми
матеріального права, ураховуючи
закріплені Конституцією України
гарантії громадян на соціальний
захист, суд дійшов висновку, що особи,
яким пенсія за віком призначена
відповідно до пункту «а» частини
першої статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», не є
платниками єдиного внеску за себе
згідно з частиною четвертою статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", так як
і особи, які є пенсіонерами за віком на
загальних умовах, оскільки згадана
норма не містить будь-яких винятків
щодо пенсіонерів за віком.

Таким чином, фізичні особи-підприємці,
які отримують зазначену пенсію і які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
підставі частини четвертої статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», проте
не позбавлені права сплачувати цей
внесок на добровільній основі.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
15 квітня 2014 року №21-70а14, ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 24
липня 014 року №К/800/40717/13.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку щодо відмови в задоволенні
адміністративного позову.

За приписами ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною Вимогу про сплату
боргу (недоїмки) № Ф-2493-25 від 08 серпня 2014
року в сумі 1697,33 грн., прийняту
Західно-Донбаською об'єднаною
державною податковою інспекцією ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

Скасувати Вимогу про сплату недоїмки №
Ф-2493-25 від 08 серпня 2014 року, прийняту
Західно-Донбаською об'єднаною
державною податковою інспекцією ГУ
Міндоходів Дніпропетровській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 судовий збір в сумі 182,70 грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя О.В. Єфанова