Справа № 428/2827/14-а
Суддя: Комплєктова Т. О.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/2827/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 року
м.Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд
Луганської області у складі:

головуючого судді:
Комплєктової Т.О.,

при секретарі:
Волковій О.М.,

за участі позивача:
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сєвєродонецьку
адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора ВДАІ по обслуговуванню м.
Сєвєродонецька лейтенанта Хірова
Івана Ігоревича про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до
Сєвєродонецького міського суду з
адміністративним позовом до
інспектора ВДАІ по обслуговуванню м.
Сєвєродонецька лейтенанта Хірова
Івана Ігоревича про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 22.04.2014
року інспектором ВДАІ по
обслуговуванню м. Сєвєродонецька
Хіровим І.І., було складено протоколом
про адміністративне правопорушення і
одразу винесення постанови про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за начебто скоєне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122
КУпАП із застосування до нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. Із змісту
протоколу про адміністративне
правопорушення та постанови по справі
про адміністративне правопорушення
слідує, що 22.04.2014 року о 17 год. 47 хв.,
ОСОБА_1 керував автомобілем по п.
Хіміків проїхав перехрестя з вул.
Менделєєва на заборонений (жовтий)
сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3
ПДР України. З прийнятий рішенням
відповідача він не згоден з наступних
підстав. Так, відповідно до п. 8.10 ПДР
України «У разі подання світлофором
(крім реверсного) або регулювальником
сигналу, що забороняє рух, водії
повинні зупинитися перед дорожньою
розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім
знаком 5.62, якщо їх немає ближче 10 м. до
найближчої рейки перед залізничним
переїздом, перед світлофором,
пішохідним переходом, а якщо і вони
відсутні та в усіх інших випадках
перед перехрещуванню проїзною
частиною, не створюючи перешкод для
руху пішоходів». Та керуючись п. 8.1. ПДР
України» водіям, які в разі ввімкнення
жовтого сигналу або підняття
регулювальником руки вгору не можуть
зупинити транспортний засіб у
передбаченому п. 8.10.ПДР України, не
вдаючись до екстреного гальмування,
дозволяється рухатися далі за умови
забезпечення безпеки дорожнього руху».
Отже починаючи проїзд перехрестя, в цей
момент загорівся жовтий сигнал
світлофора, і він прийняв рішення
проїхати перехрестя на жовтий сигнал
світлофору, у відповідності до п. 8.11.
ПДР України. Вважає свої дії законними,
зваженими та виправданими.
Застосувавши екстрене гальмування він
міг зупинити свій автомобіль тільки
виїхавши на перехрестя, тим самим
створивши аварійно-небезпечну
ситуацію. Незважаючи на його пояснення,
відповідачем у відношенні нього було
складено протокол та винесення
постанову про притягнення його до
адміністративної відповідальності.
Вважає, що порушень з його боку не було,
а тому притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним, оскільки
відсутня подія та склад
правопорушення. На підставі
викладеного, позивач звернувся до суду
з даним позовом, в якому просить
визнати протиправними дії суб'єкта
владних повноважень інспектора ВДАІ по
обслуговуванню м. Сєвєродонецька
Хірова Івана Ігоровича; скасувати
постанову серії ПС 1 № 153082 про
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425
грн. 00 коп. за адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122
КУпАП у зв'язку із відсутністю події
адміністративного правопорушення,
провадження по адміністративній
справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, підтвердив
доводи, викладені в позові та пояснив,
що відповідно до п. 8.10 ПДР України «У
разі подання світлофором (крім
реверсного) або регулювальником
сигналу, що забороняє рух, водії
повинні зупинитися перед дорожньою
розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім
знаком 5.62, якщо їх немає ближче 10 м. до
найближчої рейки перед залізничним
переїздом, перед світлофором,
пішохідним переходом, а якщо і вони
відсутні та в усіх інших випадках
перед перехрещуванню проїзною
частиною, не створюючи перешкод для
руху пішоходів». Відповідно до п. 8.1.1.
ПДР України водіям, які в разі
ввімкнення жовтого сигналу або
підняття регулювальником руки вгору не
можуть зупинити транспортний засіб у
передбаченому п. 8.10 ПДР України, не
вдаючись до екстреного гальмування,
дозволяється рухатися далі за умови
забезпечення безпеки дорожнього руху».
Він почав проїжджати перехрестя на
зелений сигнал світлофору та в момент
переключення його на жовтий сигнал він
вже був на перехресті та вирішив
завершити маневр, у відповідності до
вимог п. 8.10 ПДР. Вважає, що він не вчиняв
адміністративного правопорушення та
просив суд задовольнити позовні вимоги
у повному обсязі.

Відповідач інспектор відділення ДАІ з
обслуговування м. Сєвєродонецька Хіров
І.І. в судове засідання не з'явився, до
суду надав письмові заперечення, які
долучені до матеріалів справи (а.с.12-15),
в яких, зокрема, зазначив, що на
підставі книги постанов відомостей
ВДАІ з обслуговування м. Сєвєродонецьк
22.04.2014 року він спільно з інспектором
ВДАІ старшиною міліції Сапуновим Є.А.
здійснював нагляд за дорожнім рухом та
охороною громадського порядку в м.
Сєвєродонецьку по маршруту
патрулювання №11. О 17 год. 07 хв. в районі
перехрестя п. Радянський та вул.
Гагаріна, ними був помічений
автомобіль НОМЕР_1, водій якого, керуючи
вказаним транспортним засобом, проїхав
вищезазначене перехрестя на
забороняючий (жовтий) сигнал
світлофору, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (ґ)
Правил дорожнього руху України.
Вказане порушення ПДР з боку водія
автомобіля НОМЕР_1, було зафіксовано за
допомогою відеокамери на підставі п.п.
27.8, 27.9 ПДР України. З метою запобігання
порушень ПДР України він розпочав
переслідування вказаного
транспортного засобу, який був
зупинений біля буд. № 61 по п. Хімків м.
Сєвєродонецька, після чого було
встановлено, що водієм вищевказаного
автомобіля є ОСОБА_1 Він роз'яснив
останньому права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 10, 63 Конституції
України, ст. 286 КУпАП, ознайомив його зі
змістом складеного протоколу, після
чого запропоновано ОСОБА_1 поставити
свій підпис у відповідних графах
протоколу та надати пояснення по суті
правопорушення. ОСОБА_1 підписав
протокол, після чого йому було надано
його копію. Склавши протокол про
адміністративне правопорушення серії
АВ 2 № 804726 від 22.04.2014 року він дослідив
обставини правопорушення,
неупереджено та правильно оцінив події
і дав їм належну правову оцінку і виніс
постанову серії ПС1 № 153082 від 22.04.2014
року в справі про адміністративне
правопорушення та наклав на ОСОБА_1
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425 грн. за порушення
вказаних пунктів ПДР України. На
підставі викладеного, просив суд
постанову в справі про адміністративне
правопорушення від 22.04.2014 року Серії ПС1
№ 153082 залишити буз змін, а
адміністративний позов без
задоволення.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють,
зокрема, чи прийняті вони: на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України; обґрунтовано; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації.

Стаття 55 Конституції України
передбачає, що кожному гарантується
право на оскарження в суді рішень дій
чи бездіяльності органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні усі адміністративні
справи з приводу рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень у справах про притягнення
до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 КАС України
адміністративні справи з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які стосуються інтересів
конкретної особи, вирішуються
адміністративними судами за місцем
проживання (перебування, знаходження)
позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування,
докази, отримані з порушенням вимог
закону, судом при розгляді справи до
уваги не беруться.

Відповідно до ч.3 ст. 71 КАС України
суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 80 КАС України
речовими доказами є предмети
матеріального світу, що містять
інформацію про обставини, які мають
значення для справи. Речовими доказами
є також магнітні, електронні та інші
носії інформації, що містять
аудіовізуальну інформацію про
обставини, що мають значення для
справи.

Згідно із ст. 254 КУпАП, протокол про
адміністративне правопорушення
складається в двох примірниках, один з
яких під розписку вручається особі, що
притягається до адміністративної
відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 255 КУпАП у вправах
про адміністративні правопорушення,
розгляд яких віднесено до відання
органів, зазначених у статтях 222 - 244-17
цього Кодексу, протоколи про
правопорушення мають право складати
уповноважені на те посадові особи цих
органів.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 222 КУпАП від
імені органів внутрішніх справ
(міліції) розглядати справи про
адміністративні правопорушення і
накладати адміністративні стягнення
за адміністративні правопорушення,
передбачені частиною 2 статті 122 цього
Кодексу мають право працівники
відповідних підрозділів Міністерства
внутрішніх справ України, що
забезпечують безпеку дорожнього руху,
які мають спеціальні звання.

Судом встановлено, що відносно
позивача інспектором відділу ДАІ
Сєвєродонецького МВ ГУМВСУ України
лейтенантом міліції Хіровим І.І. було
складено протокол про адміністративне
правопорушення серії АВ 2 № 804726 від
22.04.2014 року, згідно якого 22.04.2014 року о 17
год. 47 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем по
п. Хіміків, проїхав перехрестя з вул.
Менделєєва на заборонений (жовтий)
сигнал світлофору, чим порушив вимоги
8.7.3 (ґ) ПДР України.

У зв'язку із викладеним, позивача було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в сумі 425 грн., що
підтверджується копією постанови по
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС 1 № 153082 від
22.04.2014 року.

Згідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення
водіями транспортних засобів правил
проїзду перехресть, зупинок
транспортних засобів загального
користування, проїзд на заборонний
сигнал світлофора або жест
регулювальника, порушення правил
обгону і зустрічного роз'їзду,
безпечної дистанції або інтервалу,
розташування транспортних засобів на
проїзній частині, порушення правил
руху автомагістралями, користування
зовнішніми освітлювальними приладами
або попереджувальними сигналами при
початку руху чи зміні його напрямку,
використання цих приладів та їх
переобладнання з порушенням вимог
відповідних стандартів, користування
водієм під час руху транспортного
засобу засобами зв'язку, не обладнаними
технічними пристроями, що дозволяють
вести перемови без допомоги рук (за
винятком водіїв оперативних
транспортних засобів під час виконання
ними невідкладного службового
завдання), а так само порушення правил
навчальної їзди, - тягнуть за собою
накладення штрафу від двадцяти п'яти до
тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Згідно п.п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього
руху України, сигнали світлофора мають
такі значення: жовтий забороняє рух і
попереджає про наступну зміну
сигналів.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на ту обставину, що під час
здійснення ним руху по п. Хіміків на
перехресті з вул. Менделєєва сигнал
світлофора змінився на мигаючий
зелений та, згодом, коли позивач вже був
на перехресті - на жовтий, оскільки
вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке
передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП,
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АВ 2 № 804726 від 22.04.2014 року та
відеозаписом, який надано відповідачем
та на якому зафіксовано порушення
ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України,
зокрема те, що він, керуючи автомобілем
НОМЕР_2, у м. Сєвєродонецьку на
перехресті проспекту Хіміків та вул.
Мендєлєєва проїхав перехрестя на
заборонений сигнал світлофору.

Таким чином, в ході розгляду справи
встановлено, що 22.04.2014 року о 17 год. 47 хв.
ОСОБА_1 керував автомобілем по п.
Хіміків, проїхав перехрестя з вул.
Менделєєва на заборонений (жовтий)
сигнал світлофору, чим порушив вимоги
8.7.3 (ґ) ПДР України, за що ч. 2 ст. 122 КУпАП
передбачена адміністративна
відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно ст. 252 КУпАП орган (посадова
особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що відповідач Хіров І.І. на законних
підставах 22.04.2014 року склав протокол
про адміністративне правопорушення
серії АВ 2 № 804726 відносно позивача
ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також виніс
законну і обґрунтовану постанову по
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС 1 № 153082 від
22.04.2014 року та призначив
адміністративне стягнення в межах
санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка передбачає
відповідальність за таке
правопорушення.

При цьому доводи позивача щодо
незаконності постанови не знайшли
свого підтвердження в ході судового
засідання, тому суд вважає позовні
вимоги про скасування постанови серії
ПС 1 № 153082 у справі про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 122 КУпАП необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
про закриття провадження у
адміністративній справі, то суд
зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Аналізуючи зазначену норму права суд
дійшов висновку, що відповідно до ч.1, 2
ст. 164 КАС України при вирішенні справи
по суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову
про: визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання не чинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його
положень із зазначенням способу його
здійснення; зобов'язання відповідача
вчинити певні дії; зобов'язання
відповідача утриматися від вчинення
певних дій; стягнення з відповідача
коштів; тимчасову заборону (зупинення)
окремих видів або всієї діяльності
об'єднання громадян; примусовий
розпуск (ліквідацію) об'єднання
громадян; примусове видворення
іноземця чи особи без громадянства за
межі України; визнання наявності чи
відсутності компетенції (повноважень)
суб'єкта владних повноважень. Виходячи
з цього, не підлягає закриттю
постановою адміністративного суду
справа про адміністративне
правопорушення, оскільки відповідно до
ст. 164 КАС України адміністративний суд
не наділений такими повноваженнями в
адміністративному судочинстві.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про закриття
провадження у адміністративній справі
не підлягають задоволенню.

При цьому суд відзначає, що відповідно
до положень ст.162 КАС України при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково, а також прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Розглянувши всі сторони
адміністративного правопорушення,
скоєного ОСОБА_1, оцінивши письмові
докази по справі, та переконавшись, що
внаслідок вчинення правопорушення не
було завдано шкоди, суд приходить до
висновку, що зазначене адміністративне
правопорушення є малозначним, оскільки
не становить великої суспільної
шкідливості і не завдає значних
збитків суспільним інтересам та
безпосередньо громадянам.

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності
вчиненого адміністративного
правопорушення орган (посадова особа),
уповноважений вирішувати справу, може
звільнити порушника від
адміністративної відповідальності і
обмежитись усним зауваженням.

Пунктом 4 статті 293 КУпАП передбачено,
що орган (посадова особа) при розгляді
скарги на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обгрунтованість винесеної постанови і
може прийняти рішення про зміну заходу
стягнення в межах, передбачених
нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав та інтересів
сторін чи третіх осіб, про захист яких
вони просять.

На підставі викладеного, враховуючи
малозначність вчиненого ОСОБА_1
адміністративного правопорушення,
відсутність негативних наслідків,
керуючись ст. 22 КУпАП, суд вважає за
необхідне вийти за межі позовних вимог:
Постанову серії ПС1 № 153082 від 22.04.2014
року інспектора ВДАІ з обслуговування
м. Сєвєродонецька лейтенанта міліції
Хірова Івана Ігоровича про накладення
на ОСОБА_1 адміністративного стягнення
у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за ч. 2 ст.
122 КУпАП змінити, а саме: ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122
КУпАП та звільнити від
адміністративної відповідальності,
обмежитись усним зауваженням».

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 122 ч. 2, 222, 251, 252, 288, 293 КУпАП; ст.ст.
4, 6-12, 69, 70, 71, 72, 80, 86, 94, 104, 158-163, 171-2 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
адміністративного позову.

Постанову серії ПС1 № 153082 від 22.04.2014
року інспектора ВДАІ з обслуговування
м. Сєвєродонецька лейтенанта міліції
Хірова Івана Ігоровича про накладення
на ОСОБА_1 адміністративного стягнення
у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за ч. 2 ст.
122 КУпАП змінити, в резолютивній
частині вказати:

«ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та
звільнити від адміністративної
відповідальності, обмежитись усним
зауваженням».

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Постанова в повному обсязі складена
03.06.2014 року.

Суддя
Т. О. Комплєктова