Справа № 2а-10906/10/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року м. Київ
К/9991/14798/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі міста Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 жовтня 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2011
року

у справі № 2а-10906/10/2670

за позовом Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
міста Києва

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Постачальник Т.М.»

третя особа - Голосіївська районна у
міста Києві державна адміністрація

про припинення юридичної особи, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державна податкова інспекція у
Голосіївському районі міста Києва
(далі - позивач) звернулась до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Постачальник Т.М.»
(далі - відповідач), за участі третьої
особи - Голосіївської районної у місті
Києві державної адміністрації (далі -
третя особа), про визнання недійсним
запису про проведення державної
реєстрації через порушення закону,
допущені при створенні (реєстрації) ТОВ
«Постачальник Т.М.» ();
припинення юридичної особи ТОВ
«Постачальник Т.М.» () (в
редакції заяви про уточнення позовних
вимог від 09 вересня 2010 року).

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 жовтня 2010 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2011
року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 жовтня 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 жовтня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2011
року і ухвалити нове судове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що в ході розгляду справи податковим
органом не надано належних доказів
існування будь-якої з обставин, з якими
закон пов'язує можливість
постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті
38 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» (в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин) підставами для
постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, зокрема є: визнання недійсним
запису про проведення державної
реєстрації через порушення закону,
допущені при створенні юридичної
особи, які не можна усунути;
провадження нею діяльності, що
суперечить установчим документам, або
такої, що заборонена законом;
невідповідність мінімального розміру
статутного фонду юридичної особи
вимогам закону; неподання протягом
року органам державної податкової
служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності
відповідно до закону; наявність в
Єдиному державному реєстрі запису про
відсутність юридичної особи за
вказаним її місцезнаходженням.

При цьому, зі змісту Прикінцевих
положень розділу VIII цього ж Закону (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин) випливає, що закони,
нормативно-правові акти, прийняті до
набрання чинності цим Законом, тобто до
01 липня 2004 року, діють у частині, що не
суперечить цьому Закону.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачено
Конституцією України та законами
України.

Згідно з пунктом 17 статті 11 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
органи державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають право звертатися у
передбачених законом випадках до
судових органів із заявою (позовною
заявою) про скасування державної
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності.

Відтак, положення пункту 17 статті 11
Закону України «Про державну податкову
службу в України» (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин) щодо
права податкового органу на звернення
до суду з позовом про скасування
державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності слід
розуміти як положення щодо припинення
юридичної особи.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 110
Цивільного кодексу України (в редакції
на момент виникнення спірних
правовідносин) юридична особа
ліквідується за рішенням суду про
визнання судом недійсною державної
реєстрації юридичної особи через
допущені при її створенні порушення,
які не можна усунути, а також в інших
випадках, встановлених законом.

Абзацом 1 частини 2 статті 110 Цивільного
кодексу України (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що вимога про ліквідацію
юридичної особи на підставах,
зазначених у пункті 2 частини першої
цієї статті, може бути пред'явлена до
суду органом, що здійснює державну
реєстрацію, учасником юридичної особи,
а щодо акціонерних товариств - також
Державною комісією з цінних паперів та
фондового ринку.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що 24 червня 2004 року
Голосіївською районною у місті Києві
державною адміністрацією було
здійснено державну реєстрацію
юридичної особи ТОВ «Постачальник Т.М.»
(ідентифікаційний код юридичної особи
33052752), про що зроблено запис в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців за № 2
(арк. справи 7-9).

Як вбачається з матеріалів справи,
податковий орган як на підставу
позовних вимог про припинення
юридичної особи посилався на те, що при
створенні юридичної особи були
порушені вимоги закону, які не можна
усунути, а саме: засновник товариства
не має відношення до його
фінансово-господарської діяльності,
яка спрямована на завдання шкоди
економічним інтересам держави і
ведеться від імені товариства
невстановленими особами.

Підстава позову - це фактичні
обставини, на яких ґрунтується вимога
позивача.

За таких обставин, а також зважаючи на
положення наведених вище правових
норм, суд касаційної інстанції
погоджується з висновками судів
попередніх інстанції про відсутність у
податкового органу права на звернення
до суду з позовними вимогами про
припинення юридичної особи з наведених
підстав.

Крім іншого, судами попередніх
інстанцій було встановлено, що
податковим органом не проводились
перевірки дотримання ТОВ
«Постачальник Т.М.» вимог податкового
законодавства, а також не приймалися
рішення про визнання відповідачу
податкових зобов'язань.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у Голосіївському районі м.
Києва підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 жовтня 2010 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 лютого 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
міста Києва залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 жовтня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна