Справа № 807/2177/14
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року

Справа № 8593/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Глушка І.В. Большакової О.О.

за участю секретаря судового засідання
- Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 18.07.2014р. у
справі № 807/2177/14 за позовом ОСОБА_1 до
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті про поновлення
на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В
И В:

01 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом у якому просить
Визнати протиправним та скасувати
наказ Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті від
20.06.2014р. №358-УП/к/7 про звільнення ОСОБА_1
з займаної посади начальника
Управління Укртрансінспекції у
Закарпатській області 24 червня 2014р. за
угодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП
України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника
Управління Державної інспекції з
безпеки на наземному транспорті у
Закарпатській області з 24.06.2014р.

Стягнути з відповідача - Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті, середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині поновлення ОСОБА_1 на
роботі на посаді начальника Управління
Укртрансінспекції у Закарпатській
області та оплати вимушеного прогулу.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 18.07.2014року
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано Наказ
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті (011135, м. Київ,
проспект Повітрофлотській, 76а, код
СДРПОУ 37994305) № 358/УП/п/7 від 20.06.2014 року
«Про звільнення ОСОБА_1».

Поновлено ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на роботі на
займаній до звільнення посаді
начальника Управління
Укртрансінпекції у Закарпатській
області з « 24» червня 2014 року.

Допущено негайне виконання постанови
по справі в частині поновлення ОСОБА_1
на займаній ним до звільнення посаді.

У задоволенні решті позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції Державна інспекція
України з безпеки на наземному
транспорті оскаржило її в апеляційному
порядку та просить скасувати постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2014
року та ухвалити нове рішення яким
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що
позивач 20 червня 2014 року прибув до
адміністративної будівлі Міністерства
інфраструктури України в апарат
Укртрансінспекції за адресою проспект
Перемоги, будинок 14, м. Київ та подав
заяву на ім'я Голови Укртрансінспекції
про звільнення з посади за угодою
сторін, яка була зареєстрована в
Укртрансінспекції 20.06.2014 № 754/0/60-14 (в
матеріалах справи).

Домовленість про дату звільнення
відбулась між Головою
Укртрансінспекції та ОСОБА_1 цього ж
дня в кабінеті голови.

Оскільки, в заяві не було зазначено
дати звільнення, між Головою
Укртрансінспекції та позивачем
відбулась усна домовленістю про що
свідчить відповідна резолюція голови,
після чого в установленому порядку
було видано наказ про звільнення
ОСОБА_1 з займаної посади 24.06.2014, за
угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП
України. В той же день позивач
ознайомитись з наказом відмовився та
повідомив, що йому необхідно вирішити
особисті питання, після чого останній,
більше не з'являвся в приміщенні У
кртрансінспекції.

Листом ДП «УКРСЕРВІСМІНТРАНСУ»
підтверджується факт прибуття
Позивача до апарату Укртрансінспекції,
яке знаходиться в адміністративній
будівлі Міністерства інфраструктури
України (в матеріалах справи).

Відповідно, наказом від 20.06.2014 №
358-УПУк/7 звільнено ОСОБА_1 з займаної
посади 24.06.2014, за угодою сторін згідно п.
1 ст. 36 КЗпП України.

Крім того, знаючи про дату свого
звільнення від позивача не надходило
заяв щодо відкликання заяви про
звільнення або заміни дати свого
звільнення.

Слід також зазначити, що звільнення
позивача було погоджено з Міністром
інфраструктури України, лист від 20.06.2014
№ 6616/10/10-14 (в матеріалах справи).

В той же час, листом від 20.06.2014 № 1796/04/16-14
позивача було повідомлено про
необхідність отримати трудову книжку в
Управлінні роботи з персоналом, з
проходження державної служби апарату
Укртрансінспекції за адресою пр-т.
Перемоги, 14, кімната № 2410 та здати
службове посвідчення (в матеріалах
справи).

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до наказу № 358-УП/п/7 від
20.06.2014р. позивач був звільнений з
займаної посади 24.06.2014р., за угодою
сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України
відповідно до його заяви.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 р.
зі змінами «Про практику розгляду
судами трудових спорів» судам
необхідно мати на увазі, що при
домовленості між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом про припинення трудового
договору за п.1 ст. 36 КЗпП України (за
згодою сторін) договір припиняється в
строк, визначений сторонами.
Анулювання такої домовленості може
мати місце лише при взаємній згоді на
це власника або уповноваженого ним
органу і працівника. Сама по собі згода
власника або уповноваженого ним органу
задовольнити прохання працівника про
звільнення до закінчення строку
попередження не означає, що трудовий
договір припинено за п.1 ст. 36 КЗпП
України, якщо не було домовленості
сторін про цю підставу припинення
трудового договору.

Відповідно до поданої суду заяви
ОСОБА_1, на підставі якої його звільнили
з роботи, в ній відсутня необхідна для
звільнення за угодою сторін умова -
визначення строку припинення
трудового договору. У заяві не вказана
також дата її написання позивачем,
однак міститься резолюція від 20.06.2014р.
«До наказу з 24.06.2014р.». У лівому кутку
знизу зазначений номер 754/0/60-14 від
20.06.2014р.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, про те що між сторонами
відсутня домовленість про звільнення
позивача з посади начальника
Управління Укртрансінспекції у
Закарпатській області 24 червня 2014р.,
оскільки строк звільнення позивача не
був визначений.

Згідно наданого суду копії посвідчення
серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи
і має право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни - інвалідів війни.

Із нотаріально посвідченої копії
листка непрацездатності серії АГІ № 851,
виданого Поліклініка Дорожньої
клінічної лікарні станції Київ ДТГО
Південно-західної залізниці та довідки
Закарпатського обласного госпіталю
інвалідів війни та учасників
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС видно, що позивач з 20.06.2014р. до
25.06.2014р. перебував на амбулаторному
лікуванні в Києві, а з 26.06.2014р.
знаходиться на лікуванні в денному
стаціонарі поліклінічного відділення
ОПВ та УЛА на ЧАЕС.

Врахувавши вищенаведену аргументацію,
суд апеляційної інстанції вважає, що
звільнення ОСОБА_1 проведено
відповідачем з порушенням трудового
законодавства, а тому позов в частині
поновлення на роботі та визнання
протиправним і скасування наказу
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті від 20.06.2014р.
№358-УП/п/7 підлягає задоволенню.

Також суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що питання щодо
стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу та допущення рішення в цій
частині до негайного виконання
відмовлено в задоволенні цих вимог,
оскільки позивач з 20.06.2014 року по час
ухвалення постанови перебував на
лікарняному, а тому відсутній
вимушений прогул.

Взявши до уваги викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті залишити без задоволення, а
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 18.07.2014р. у
справі № 807/2177/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я. Макарик

Судді:
І.В. Глушко

О.О. Большакова