Справа № 9101/49938/2011
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2011-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2011 р. справа № 2а-585/11

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів: Мартиненка О.В.
Сафронової С.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м. Дніпропетровська

на постанову Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 14 лютого
2011 року, прийняту в порядку скороченого
провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м. Дніпропетровська
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання здійснити
перерахунок до пенсії «Дітям війни», -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 02 лютого 2011 року
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання здійснити перерахунок до
пенсії «Дітям війни»за період з 01 січня
2008 року по 01 серпня 2010 року залишено без
розгляду у зв'язку з пропуском строку
для звернення до суду.

Постановою Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 14 лютого 2011
року адміністративний позов ОСОБА_1
було задоволено. Визнано протиправною
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в Самарському районі м.
Дніпропетровська щодо не нарахування
та не виплаті щомісячної державної
соціальної допомоги ОСОБА_1 Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м. Дніпропетровська
нарахувати та виплатити ОСОБА_1, як
дитині війни, недоплачену щомісячну
державну соціальну допомогу в розмірі
30 відсотків мінімальної пенсії за
віком за період 02 серпня 2010 року по 14
лютого 2011 року з урахуванням фактично
виплачених сум, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Самарському районі м. Дніпропетровська
нарахувати та виплачувати ОСОБА_1, як
дитині війни, щомісячну державну
соціальну допомогу в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
з 14 лютого 2011 року довічно або до зміни
обставин та законодавства, яке
визначає розмір даної доплати,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»та з
урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, Управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м. Дніпропетровська подало на
нього апеляційну скаргу, в якій просило
суд скасувати постанову Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
14 лютого 2011 року, прийняту в порядку
скороченого провадження, оскільки вона
ухвалена з порушенням норм
матеріального права, та прийняти нове
рішення про відмову в їх задоволенні.
Обґрунтовував свої вимоги тим, що
механізм розрахунку підвищення пенсії,
передбаченого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», не
визначений на законодавчому рівні, не
вказано, яким саме органом, за рахунок
яких коштів і джерел та в якому
процедурному порядку він здійснюється.

Позивач заперечень на апеляційну
скаргу до суду не подавав.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
апеляційної скарги. Суд апеляційної
інстанції може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджено,
що ОСОБА_1 відповідно до положень абз.1
ч.1 ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", має статус дитини
війни.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання,
чи державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного суду
України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року
визнано неконституційним положення
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік" від 28 грудня 2007 року
щодо викладення положень ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" в новій редакції.

Частина 2 статті 19 Конституції
України визначає, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, з 22 травня 2008 року
вихідним критерієм обрахунку
підвищення пенсії дітям війни виступав
мінімальний розмір пенсії за віком,
який, відповідно до частини 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", вираховувався, виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, а саме: у 2008
році - статтею 58 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України ".

Відповідно до статті 58 Закону
України "Про Державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України"
затверджено на 2008 рік прожитковий
мінімум на одну особу, яка втратила
працездатність, в розрахунку на місяць
у розмірі: з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня -
481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498
грн.

Отже, право на підвищення до
пенсії у розмірі, що передбачений
статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", у 2008
році у позивача виникло з 22 травня 2008
року, тобто, з дня визнання
неконституційними положень законів
України про державний бюджет України
на певний рік про зупинення дії статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" на відповідний рік.

Проте, Управлінням Пенсійного фонду
України в Самарському районі м.
Дніпропетровська після 22.05.2008 року
відповідне підвищення пенсії ОСОБА_1 як
"дитині війни" здійснено не було.

Відповідно до вимог ст. 54 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" від 26.12.2008р. встановлено, що у
2009 році прожитковий мінімум на одну
особу та для тих, хто відноситься до
основних соціальних і демографічних
груп населення, визначається у
розмірах, що діяли у грудні 2008 року.
Тобто, цей розмір складає 498 грн.

Статтею 52 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»N
2154-VI від 27.04.2010 встановлено, що у 2010 році
прожитковий мінімум на одну особу в
розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня
- 825 гривень, з 1 квітня - 839 гривень, з 1
липня - 843 гривень, з 1 жовтня - 861 гривні,
з 1 грудня - 875 гривень та для тих, хто
відноситься до основних соціальних і
демографічних груп населення.

Згідно статті 21 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011
рік»встановлено прожитковий мінімум
на одну особу в розрахунку на місяць у
розмірі : з 1 січня - 894 гривні, з 1 квітня -
911 гривень, з 1 жовтня - 934 гривні, з 1
грудня - 953 гривні та для тих, хто
відноситься до основних соціальних і
демографічних груп населення.

З огляду на те, що пенсія за віком
ОСОБА_1 призначена довічно, підвищення
до пенсії, як дитині війни, також
відповідачем позивачу призначалось
довічно, змін до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
законодавчому рівні не вносилось,
соціальний статус особи не змінився,
тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відсутності будь-яких підстав для
обмеження строку нарахування та
виплати підвищення до пенсії у
розмірах, передбачених ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Згідно до п.2 Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 24
жовтня 2007 року № 1261, Пенсійний фонд
України організовує у межах своїх
повноважень виконання актів
законодавства, здійснює контроль за їх
реалізацією, узагальнює практику
законодавства з питань, що належать до
його компетенції, розробляє пропозиції
з питань вдосконалення цього
законодавства і в установленому
порядку вносить їх на розгляд
Міністерства праці та соціальної
політики.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
підвищення пенсії, яке передбачено
статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
застосуванню підлягає мінімальний
розмір пенсії за віком, який
вираховується, виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законами
про Державний бюджет України на певний
рік, а не розмір, що установлений
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530 "Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян", на яку міститься посилання в
апеляційній скарзі.

Отже, посилання апелянта на
відсутність встановленого на
законодавчому рівні механізму
визначення розміру мінімальної пенсії
за віком, що застосовується при
обчисленні підвищення до пенсії
особам, яким встановлено статус "дитина
війни", визнається колегією суддів
безпідставним, і не звільняє суб'єкта
владних повноважень, діяти на підставі,
у межах повноважень та у спосіб,
передбачений Конституцією та Законами
України, і ні в якому разі не є
підставою для обмеження законних прав,
встановлених ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" для цієї
категорії осіб.

Доводи апеляційної скарги відповідача
стосовно того, що відповідно до вимог
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсії
за віком як розрахункова величина
застосовується лише до правовідносин,
що регулюються цим законом, і до такої
категорії громадян як "діти війни" не
застосовується, а згідно ст. 7 Закону
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій "дітей війни"
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України, і
Пенсійний фонд України не повинен
нести відповідальність за позовами
вказаної категорії громадян -є хибними
та спростовані вищенаведеними
висновками.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Самарському
районі м. Дніпропетровська - залишити
без задоволення.

Постанову Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 14 лютого 2011
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
О.В. Мартиненко

Суддя:
С.В. Сафронова