Справа № 2а-16341/12/2670
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Кармазін О.А.
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

02 грудня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Бужак Н.П.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
м.Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 жовтня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Державної
фінансової інспекції в м. Києві до
Державного підприємства «Агроінвест»
про зобов'язання виконати вимогу (в
частині), -

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в м. Києві
(далі - Позивач) звернулася до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державного підприємства
«Агроінвест» (далі - Відповідач, ДП) про
зобов'язання виконати пункти 3 та 4
вимоги від 20.06.2012 року №26-10-14-14/7883 «Про
усунення порушень».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 січня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суд від 12 березня 2013
року, адміністративний позов
задоволено.

Ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 07 серпня 2014 року постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 14 січня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суд від 12 березня 2013
року скасовано, а справу направлено до
суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 серпня 2014 року справу прийнято до
провадження та призначено до судового
розгляду.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 жовтня 2014 року адміністративний
позов задоволено частково, зобов'язано
виконати пункт 4 вимоги №26-10-1414/7883 від
20.06.2012 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог та прийняти в цій частині нове,
яким задовольнити адміністративний
позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
Позивачем проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Відповідача за період з 01.01.2008 року по
31.12.2011 року, за результатами якої
складено акт від 28.05.2012 року №10-30/952.

20.06.2012 року контролюючим органом
оформлено вимогу про усунення порушень
від 20.06.2012 року №26-10-14-14/7883.

Зокрема, в п.3 вказаної вимоги вказано,
що в порушення вимог п.15 Постанови Ради
Міністрів СРСР «Про порядок та умови
суміщення професій (посад)» від 04.12.1981
року №1145, ч.ч.1, 5 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» керівникам,
заступникам генеральних директорів,
начальникам відділів (начальникам
управлінь) та їх заступникам в 2011 році
зайво нараховано та виплачено доплати
до посадового окладу за збільшення
обсягу робіт на загальну суму 278,83 тис.
грн та, як наслідок, зайво перераховано
єдиних соціальних внесків до
державного цільового фонду на загальну
суму 103,70 тис. грн.

На підставі викладеного, Відповідача
зобов»язано провести
претензійно-позовну роботу щодо
повернення зайво виплачених сум коштів
(в іншому випадку попереджено про
стягнення з особи, винної у зайвих
грошових виплатах, коштів в сумі 278,83
тис. грн в порядку та розмірах,
встановлених ст.ст.133-136 КЗпП України);
провести перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків до Фонду
та повернуто зайво сплачені кошти в
сумі 103,70 тис. грн (шляхом зарахування в
рахунок майбутніх платежів).

Так, Відповідач здійснює свою
діяльність згідно із Статутом,
затвердженим наказом Міністерства
аграрної політики України від 28.09.2011
року №496 (у новій редакції).

Предметом діяльності підприємства є:
проведення робіт щодо безперервної
роботи електротехнічного,
сантехнічного, пожежного устаткування,
підйомних механізмів, систем
вентиляції, каналізації,
водопостачання, теплопостачання та
іншого обладнання та устаткування;
інженерно-технічне, матеріальне
забезпечення і комплекс комунальних
послуг для життєзабезпечення
приміщень, господарських об'єктів
Органу управління майном та надання в
оренду житлових та не житлових
приміщень, які знаходяться на балансі
ДП «Агроінвест»; діяльність їдалень;
діяльність по організації та
здійсненню перевезень пасажирів і
вантажів видами транспорту.

Як вбачається зі змісту Статуту,
підприємство здійснює свою діяльність
на засадах госпрозрахунку. Майно ДП є
державною власністю і закріплюється за
ним на праві господарського відання.
Статутний капітал складає 85228 грн.
Управління ДП здійснює генеральний
директор.

Згідно акту ревізії фінансовий план
підприємства на 2011 рік відсутній,
оскільки підприємство створено у
жовтні 2010 року, а фінансовий план
згідно пояснень керівництва
підприємства, подається до
Мінагрополітики в травні-червні
місяці, у зв»язку з чим контролюючий
орган дійшов висновку про порушення
Відповідачем вимог ст.75 ГК України та
п.8.1. Статуту, згідно з яким
господарська діяльність ДП
здійснюється відповідно до плану, який
затверджується Уповноваженим органом
управління.

Статтею 2 Закону України «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
визначено, що головними завданнями
органу державного фінансового
контролю є: здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Відповідно ст.4 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
інспектування здійснюється органом
державного фінансового контролю у
формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Положеннями статті 8 вказаного Закону
визначено основні функції органу
державного фінансового контролю,
зокрема:

здійснення державного фінансового
контролю та контроль за: виконанням
функцій з управління об'єктами
державної власності;

цільовим використанням коштів
державного і місцевих бюджетів;

цільовим використанням і своєчасним
поверненням кредитів (позик), одержаних
під державні (місцеві) гарантії;

складанням бюджетної звітності,
паспортів бюджетних програм та звітів
про їх виконання (у разі застосування
програмно-цільового методу у
бюджетному процесі), кошторисів та
інших документів, що застосовуються в
процесі виконання бюджету;

станом внутрішнього контролю та
внутрішнього аудиту у розпорядників
бюджетних коштів;

усуненням виявлених недоліків і
порушень.

За правилами п.7 ст.10 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» органу державного
фінансового контролю надається право
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються (ч.2
ст.15 Закону України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні»).

Відповідно п.2 Порядку проведення
інспектування Держаною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №550 від
20.04.2006 року інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб.

Згідно акту ревізії генеральному
директору, в.о. генеральних директорів,
їх заступникам, керівникам структурних
підрозділів (начальникам відділів,
управлінь) та їх заступникам
нараховувалась та виплачувалась
надбавка за інтенсивність праці та
особливий характер роботи (від 30% до 50%).

На підставі наказів генерального
директора, в.о. генеральних директорів
протягом 2011 року керівникам та
працівникам підприємства
встановлювалась та виплачувалась
доплата до посадового окладу за
збільшення обсягу робіт.

Контролюючим органом встановлено, що
протягом 2011 року генеральному
директору, в.о. генеральних директорів,
їх заступникам, начальникам відділів
(управлінь) та їх заступникам
встановлювалась та виплачувалась
доплата до посадового окладу за
збільшення обсягу робіт в розмірах від
50% до 100 % на загальну суму 286 254,58 грн.

За висновком Позивача згідно п.15
постанови Ради Міністрів СРСР «Про
порядок та умови суміщення професій
(посад)» від 04.12.1981 року №1145 доплати за
збільшення обсягу робіт не
виплачуються керівникам підприємств,
їх заступникам, керівникам структурних
підрозділів, відділів, цехів, служб та
їх заступникам. Відповідно наказів
керівника підприємства на
встановлення доплат до посадового
окладу за збільшення обсягу робіт, не
визначено конкретний обсяг додаткової
роботи (збільшену зону обслуговування),
що потребує виконання та не покладено
обов'язки на відповідних працівників
щодо виконання такої роботи.
Розширення зони обслуговування або
збільшення обсягу виконуваної роботи
визначається як виконання працівником
поряд із своєю роботою, додаткового
обсягу робіт за однією та тією самою
професією або посадою.

Внаслідок вказаного порушення
Відповідачем, на думку контролюючого
органу, завдано матеріальної шкоди
(збитків) на загальну суму 382 524,92 грн.

Вищий адміністративний суд України
вказує в ухвалі від 07 серпня 2014 року, що
згідно ст.ст.15, 16 Закону України «Про
оплату праці» форми і системи
оплати праці, норми праці, розцінки,
тарифні сітки, схеми посадових
окладів, умови запровадження та
розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних
виплат встановлюються підприємствами
у колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами. У
разі, коли колективний договір на
підприємстві не укладено, власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
погодити ці питання з
виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником), що
представляє інтереси більшості
працівників, а у разі його відсутності -
з іншим уповноваженим на
представництво органом.

Відповідно наказів керівників
Відповідача на встановлення доплат до
посадового окладу за збільшення обсягу
робіт не визначено конкретний обсяг
додаткової роботи (збільшену зону
обслуговування), що потребує виконання,
та не покладено обов'язки на
відповідних працівників щодо
виконання такої роботи.

Накази (розпорядження) про доручення
працівникам Відповідача виконання
додаткових обов'язків у порядку
збільшення обсягу робіт (розширення
зони обслуговування) або виконання
обов'язків тимчасово відсутнього
працівника не надано.

Разом з тим, Вищий адміністративний суд
України від 07 серпня 2014 року в своїй
ухвалі зазначає, що відсутність в
наказах по підприємству вказівки на
конкретний обсяг та вид додаткової
роботи та додаткових обов'язків, за які
здійснювалась виплата надбавок та
доплат, не може слугувати в даному
випадку саме по собі причиною для
твердження про безпідставність
проведення таких виплат за умови, якщо
виплати здійснювались у відповідності
до положень колективного договору та у
визначених розмірах з урахуванням норм
статей 15, 16 Закону України «Про оплату
праці».

Згідно п.6.12 зареєстрованої
Міністерством праці та соціальної
політики України 09.02.2011 року за № 11
Галузевої угоди між Міністерством
аграрної політики та продовольства
України, галузевими об'єднаннями
підприємств та Профспілкою
працівників агропромислового
комплексу України на 2011- 2013 роки (далі -
Галузева угода), дія якої поширюється
на Відповідача, фонд оплати праці на
госпрозрахункових підприємствах усіх
форм власності, а також в
навчально-дослідних і інших
госпрозрахункових підрозділах
аграрних закладів освіти, визначається
на умовах, встановлених в колективному
договорі.

Відповідно п.п.6.22, 6.23 Галузевої угоди
мінімальні гарантовані розміри
посадових окладів керівників,
професіоналів і фахівців та
коефіцієнти міжпосадових
співвідношень з 1 січня 2011 року
встановлені згідно з додатком 5.

Розміри посадових окладів керівників,
професіоналів і фахівців
встановлюються в колективному
договорі (схемі посадових окладів) на
основі посадового окладу техніка
(фахівця) всіх спеціальностей, який не
може бути меншим за тарифну ставку
робітника третього розряду основного
виробництва в розрахунку на місяць.

Пунктом 6.28. Галузевої угоди
передбачено, що перелік, розміри та
умови виплати доплат і надбавок до
тарифних ставок і посадових окладів
працівників встановлюються в
колективному договорі з дотриманням
гарантій і норм, встановлених у додатку
6 до цієї Угоди та чинним
законодавством.

Додатком 6 «Перелік та розміри доплат і
надбавок до тарифних ставок та
посадових окладів працівників
об'єднань, підприємств і організацій»
до Галузевої угоди визначено, що за
суміщення професій, посад, за
розширення зони обслуговування або
збільшення обсягу роботи доплати
одному працівнику максимальними
розмірами не обмежуються і
визначаються наявністю одержаної
економії за тарифними ставками і
посадовими окладами суміщуваних посад
з урахуванням обсягів додатково
виконуваних робіт, а за виконання
обов'язків тимчасово відсутнього
працівника - встановлюються у розмірі
до 100 відсотків тарифної ставки (окладу)
відсутнього працівника, з урахуванням
обсягів додатково виконуваних робіт.

Згідно Приміток до Галузевої угоди
умови і розміри оплати праці
керівників державних підприємств
встановлюються Міністерством аграрної
політики та продовольства України у
контракті, для керівників підприємств
інших форм власності - згідно із
законодавством та статутами
підприємств, що відповідає положенням
п.10.2, п.103. Статуту підприємства.

Відповідно п.12.7. Статуту підприємства
форми і системи оплати праці, норми
праці, розцінки, тарифні сітки, ставки,
схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємством самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, Генеральною та
Галузевою угодами.

Умови оплати праці та матеріального
забезпечення Генерального директора
підприємства визначаються контрактом,
укладеним із Уповноваженим органом
управління.

Так, Колективним договором
передбачено, що посадовий оклад
генерального директора підприємства
встановлюється при укладанні
контракту (п.3.6.).

Згідно з пп.«б» п.10.2. Тимчасового
положення про оплату праці, яке діяло у
період з 28.02.2011 року по 06.10.2011 року, та
п.3.8. розд.3 «Оплата праці» Колективного
договору від 06.10.2011 року №526,
підприємство зобов'язалося
виплачувати доплати і надбавки до
тарифних ставок та посадових окладів
працівників згідно з додатком № 3.

Виплати доплати «за розширення зони
обслуговування або збільшення обсягу
роботи» максимальним розміром не
обмежуються і визначаються одержаною
економією за тарифними ставками і
посадовими окладами, при наявності
вакансій у штатному розписі з
урахуванням обсягів додатково
виконаних робіт.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 02.08.1995 року №597 затверджено
Типову форму контракту з керівником
підприємства, що є у державній
власності. Формою контракту
передбачено встановлення керівнику
доплат, надбавок за інтенсивність
праці та особливий характер роботи.

Згідно п.11 Положення про застосування
контрактної форми трудового договору з
керівником підприємства, що є у
державній власності, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.03.1993 року №203, у контракті можуть
бути визначені умови підвищення або
зниження обумовленого розміру оплати
праці, встановлення надбавок, премій,
винагород за підсумками роботи.

Відповідно п.1 постанови Кабінету
Міністрів України від 19.05.1999 року №859
«Про умови і розміри оплати праці
керівників підприємств, заснованих на
державній, комунальній власності, та
об'єднань державних підприємств» у
чинній в 2011 року редакції, право
встановлювати розмір посадового
окладу керівникам державних
підприємств у контракті надано
керівникам центральних органів
виконавчої влади, які укладають
контракти з керівниками підприємств,
заснованих на державній власності, що
підпорядковуються зазначеним органам
управління.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
правомірність дій Відповідача по
встановленню визначених в акті ревізії
доплат працівникам підприємства (крім
керівника), оскільки такі дії вчинені
відповідно вимог трудового
законодавства, положень Галузевої
угоди, Колективного договору та
Статуту підприємства.

Доплати ж керівнику підприємства
встановлюються контрактом, який
укладається в даному випадку між
Міністерством та керівником
підприємства.

Позивачем під час проведення ревізії
зміст контракту з керівником не
досліджувався та не встановлювались
обставини щодо наявності у керівника
права на доплати, визначені в акті
перевірки як безпідставні.

З огляду на вказане, колегія суддів
вважає обґрунтованим та вірним рішення
суду першої інстанції про відмову в
задоволенні заявлених позовних вимог в
частині зобов'язання Відповідача
виконати пункт 3 вимоги від 20.06.2012 року
№26-10-14-14/7883 «Про усунення порушень».

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в м. Києві
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02 жовтня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Бужак Н.П.

Ухвала складена в повному обсязі 05
грудня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Бужак Н.П.