Справа № 148/2774/14-а
Суддя: Робак С. О.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/2774/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2014 року
Тульчинський
районний суд Вінницької області

В складі :
головуючого судді Робак С.О.

при секретарі
Грох Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тульчині справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі про визнання
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень протиправною та про
зобов’язання перерахувати та
виплатити недоплачену пенсію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі про визнання
бездіяльності суб’єкта владних
повноважень протиправною та про
зобов’язання перерахувати та
виплатити недоплачену пенсію .

Позовні вимоги вмотивовані тим, що
вона являючись постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи 4 категорії,
вийшла на пенсію у порядку ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та з
серпня 2008 року перебуває на пенсійному
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України у Тульчинському районі і
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про державну службу» із
розрахунку 83% від посадового ( чинного)
окладу з урахуванням надбавок.

01.04.2014 року, у зв’язку з звільненням з
роботи та виходом на пенсію за віком, їй
було здійснено перерахунок раніше
призначеної пенсії із врахуванням часу
роботи на державній службі за період з
серпня 2008 року по березень 2014 року
відповідно до довідки № 204/06-37/03 від
31.03.2014 року із якої слідує, що за період
з квітня 2012 року по березень 2014 року
індексація заробітної плати,
компенсація за невикористані
відпустки, щорічні матеріальні
допомоги на оздоровлення та на
соціально-побутові умови їй були
нараховані та виплачені в наступному
розмірі :

- індексація заробітної плати - 10858 грн.;

- компенсація за невикористані
відпустки - 3808,78 грн.;

- матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових умов - 4004,60 грн.;

- матеріальна допомога на оздоровлення
- 5886,24 грн..

На всі вказані суми нараховані внески
на загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування.

У вересні 2014 року їй стало відомо, що
при перерахунку пенсії не було
враховані суми індексації заробітної
плати, компенсації за невикористані
відпустки, щорічні матеріальні
допомоги на оздоровлення та
соціально-побутові умови, що призвело
до її нарахування у меншому розмірі.

15.09.2014 року вона звернулась з заявою до
відповідача про перерахунок
призначеної їй пенсії з урахуванням
виплачених виплат відповідно до
довідки № 204/06-37/03 від 31.03.2014 року, але
листом № 529-м-03 від 29.09.2014 року
відповідач відмовив їй у перерахунку
пенсії, посилаючись на те, що інші
виплати, що зазначені в довідці не є
складовими заробітної плати
державного службовця, а тому не
враховуються при розрахунку пенсії
державного службовця.

Вважає відмову здійснити перерахунок
пенсії, виходячи із розміру 83% із
врахуванням інших виплат до заробітної
плати за період з квітня 2012 року по
березень 2014 року включно неправомірною
і просить зобов’язати управління ПФУ в
Тульчинському районі здійснити
перерахунок пенсії з моменту
призначення та виплачувати, виходячи
із розміру 83% від сплаченої заробітної
плати з врахуванням нарахованих та
виплачених в 2012-2014 роках індексації
заробітної плати, компенсації за
невикористані відпустки, матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги на
соціально-побутові умови відповідно до
довідки № 204/06-37/03 від 31.03.2014 року.

В судове засідання позивач не
з’явилась. Направила суду заяву в якій
просить справу розглянути в її
відсутність. Позовні вимоги
підтримує, наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача- управління
Пенсійного Фонду України в
Тульчинському районі в судове
засідання не з’явилась. Направила суду
заяву в якій просить справу розглянути
в її відсутність. Позовні вимоги не
визнає, надавши суду письмове
заперечення.

Суд вважає можливим розглянути справу
у відсутність сторін на підставі
наявних в матеріалах справи доказах.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

ОСОБА_1 з 10 серпня 2008 року перебуває на
пенсійному обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі і отримувала
пенсію відповідно до Закону України
«Про державну службу» із розрахунку 83%
від посадового ( чинного ) окладу з
урахуванням надбавок.

07.04.2014 року ОСОБА_1 звернулась з заявою
про перерахунок пенсії з більшого
заробітку та стажу і позивачці було
здійснено перерахунок раніше
призначеної пенсії із врахуванням часу
роботи на державній службі за період з
серпня 2008 року по березень 2014 року із
розрахунку 80% від посадового ( чинного )
окладу з урахуванням надбавок.

15 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернулась з
заявою до відповідача про проведення
перерахунку призначеної пенсії з
урахуванням виплачених їй інших виплат
за період з серпня 2008 року по березень
2014 року, надавши довідку про заробітну
плату та її складові, видану УПФ
України у Тульчинському районі за №
204/06-37/03 від 31.03.2014 року (а.с.12).

За результатами розгляду зазначеної
заяви, відповідач листом №529-М-03 від
29.09.2014 року повідомив про відмову у
перерахунку пенсії, посилаючись на те,
що інші виплати, що зазначені в довідці
не є складовими заробітної плати
державного службовця, а тому не
враховуються при розрахунку пенсії
державного службовця. Відповідно
раніше встановленого відсотку - 83%,
відповідач повідомив, що починаючи з
01.05.2014 року пенсія державним службовцям
призначається ( перераховується у разі
підвищення заробітної плати, у зв’язку
із звільненням) в розмірі 70% суми
заробітної плати з якої було сплачено
єдиний внесок на загальнообов’язкове
державне соціальне страхування,
відповідно до ч.1 ст.37 із змінами,
внесеними згідно із Законом № 1166-7 від
27.03.2014 року.

Не погоджуючись з вищевказаною
відмовою ОСОБА_1 звернулась до суду для
захисту своїх порушених прав.

Частиною першою статті 8
Конституції України передбачено, що в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод
( частина третя статті 22 Конституції
України ).

За змістом статті 37 Закону України
№ 3723-ХІІ «Про державну службу» в
редакції, яка діяла на момент
призначення пенсії, пенсія державним
службовцям призначалась в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати та
за кожен повний рік роботи понад 10
років на державній службі пенсія
збільшувалась на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
посадового ( чинного ) окладу з
урахуванням надбавок передбачених цим
Законом.

На підставі даного
Закону позивачу була нарахована пенсія
із розрахунку 83 відсотки від
посадового окладу з урахуванням
надбавок.

Статтею 37-1 Закону №
3723-ХІІ передбачено, що у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв’язку з набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу на момент виникнення
права на перерахунок пенсії.

Частиною першою статті
1 Закону № 108/95-ВР «Про оплату праці»
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33
Закону № 3723-ХІІ «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Виходячи із
вищевказаних положень законів є
підстави для висновку, що матеріальна
допомога на оздоровлення та допомога
для вирішення соціально-побутових
питань входили до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66
Закону № 1788-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення» врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону
до заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці (
виплат, доходу ), на які відповідно до
Закону № 1058-ІV»Про
загальнообов’язкове державне
пенсійне страхування», в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески ( збори ) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку ( виплат, доходу
).

Згідно зі статтею 41 Закону № 1058-ІV
до виплат (доходів), що враховуються в
заробітну плату ( дохід ) застрахованої
особи для обчислення пенсії, належать,
зокрема: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, згідно з цим
самим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов’язкове державне пенсійне
страхування.

Верховний Суд України
вирішуючи питання про усунення
розбіжностей у застосуванні статей 33,37
Закону № 3723-ХІІ в постановах від 14 та 28
травня 2013 року, 16 вересня 2014 року (
справи №№ 21-125а13, 21-97а13,21-314а14
відповідно) зазначив, що отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов’язкове державне пенсійне
страхування враховуються в заробіток (
дохід ) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

А у відповідності до ч.1
ст.244-2 КАС України рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом ( судами )
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов’язковими для
всіх суб’єктів владних повноважень,
які застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов’язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, нараховані та
виплачені позивачу за період з квітня
2012 року по березень 2014 року компенсація
за невикористані відпустки, щорічні
матеріальні допомоги на оздоровлення
та на соціально-побутові умови повинні
були відповідачем враховуватись при
обчисленні позивачу пенсії, чого
останнім не було зроблено, а також
неправомірно відповідач при
призначенні пенсії зменшив відсоток
розміру заробітної плати з 83% до 80%,
посилаючись на внесені згідно із
Законом № 1166-7 від 27.03.2014 року змін в ст..7
Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб’єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Зробивши системний аналіз
вищевказаних норм законодавства, суд
вважає неправомірними дії відповідача
про відмову здійснити перерахунок
пенсії, оскільки останній діяв
необґрунтовано, не врахувавши всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення ( вчинення дії ).

Що стосується строку, з
якого право позивача на перерахунок
пенсії підлягає відновленню, то суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст.84 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
перерахунок пенсії провадиться з таких
строків: при виникненні права на
підвищення пенсії – з першого числа
місяця, в якому пенсіонер звернувся за
перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами
подано ним до 15-го числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо
заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15-го числа; при
настанні обставин, які тягнуть за собою
зменшення пенсії, з першого числа
місяця, в якому настали ці обставини,
якщо вони мали місце до 15-го числа
включно, і з першого числа наступного
місяця, якщо вони мали місце після 15-го
числа.

Оскільки ОСОБА_1
звернулась до відповідача з заявою про
перерахунок її пенсії як державного
службовця 07.04.2014 року, тому суд вважає,
що перерахунок пенсії необхідно
здійснювати з 01.04.2014 року.

Щодо зобов’язання
включити до заробітної плати для
обчислення пенсії позивачці розмір її
індексації, то позов у цій частині
задоволенню не підлягає, так як вона є
встановленим законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізмом підвищення грошових
доходів населення, що дає можливість
частково або повністю відшкодувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг, а не заробітною платою – ст.1
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення».

Враховуючи наведене та, керуючись
ст.ст. 8, 22 Конституції України, ст. ст. 99,
161-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
управління ПФУ в Тульчинському районі
про відмову здійснити перерахунок
пенсії ОСОБА_1, виходячи із розміру 83% із
врахуванням інших виплат заробітної
плати за період з квітня 2012 року по
березень 2014 року.

Зобов’язати управління ПФУ в
Тульчинському районі здійснити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з
01 квітня 2014 року, виходячи із розміру 83%
від сплаченої заробітної плати з
врахуванням нарахованих та виплачених
в 2012-2014 роках матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
на соціально-побутові умови,
компенсації за невикористані
відпустки відповідно до довідки
управління ПФУ в Тульчинському районі
від 31.03.2014 року № 204/06-37/03.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена в апеляційному порядку
шляхом подачі апеляції протягом 10 днів
з дня отримання копії постанови до
Вінницького адміністративного
апеляційного суду через Тульчинський
районний суд.

Суддя: