Справа № 458/1261/14-а
Суддя: Строна Т. Г.
Дата ухвалення: 2014-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 458/1261/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Турківський районний
суд Львівської області в складі:
головуючої, судді Строни Т.Г., при
секретарі Сисан С.І., розглянувши в
м.Турці позовну заяву ОСОБА_1 до
Турківської міської ради Львівської
області, ОСОБА_2 про скасування рішення,

встановив:

30.09.2014 року до суду із даним позовом
звернувся ОСОБА_1.

Посилається на те, що проживає в
одному житловому будинку із
відповідачкою, ОСОБА_2, яка цього року
розпочала добудову веранди до своєї
квартири, чим обмежила йому прохід на
дорогу. Оскільки відповідачка ОСОБА_2
посилається на рішення Турківської
міської ради № 844 від 21.05.2005 року, про
яке він узнав лише в липні 2014 року,
просить суд визнати незаконним та
скасувати рішення Турківської міської
ради № 844 від 21.04.2005 року, яким
відповідачці надано дозвіл на добудову
веранди; зобов'язати ОСОБА_2 знести
незаконну добудову веранди та привести
земельну ділянку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, у попередній стан;
зобов'язати ОСОБА_2 відшкодувати йому
суму судового збору в розмірі 73,08 грвн.

В судовому засіданні
представниця позивача, ОСОБА_3, позов
підтримала і надала суду пояснення,
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

В судовому засіданні представник
Турківської міської ради позов не
визнав і пояснив, що на час прийняття
рішення № 844 від 21.04.2005 року відповідач
ОСОБА_1 не був власником квартири
АДРЕСА_2. Міська рада мала право
приймати оскаржуване рішення, при
цьому міська рада врахувала, що ОСОБА_2
боялася психічно хворого, який
проживав в тому будинку, тобто були
дуже важливі обставини. Із 2005 року
ОСОБА_2 розпочала будівництво, вирила
траншею, мала повне право будувати, так
як мала дозвіл держархбудконтролю.
Дана квартира, увесь будинок № 8, на той
час, як і земельна ділянка, перебували у
власності Турківської міської ради, а
тому міська рада могла розпорядитися
своїми правами відповідно до вимог
закону. Вважає, що міською радою при
прийнятті цього рішення не було
порушено діючого на той час
законодавства. Також додав, що
прибудова відповідачки ОСОБА_2 не
порушує прав позивача, не перешкоджає
йому користуватися заїздами, яких до
будинку є два. Позов ОСОБА_1 вважає
безпідставним.

В судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала і
пояснила, що рішення міської ради № 844
від 21.04.2005 року вважає законним, на той
час позивач не був власником квартири,
вона була ним приватизована значно
пізніше. А їй потібно було добудувати
веранду, так як поруч проживав психічно
хворий, який став гладити її онуку по
голові, і вона дуже переживала. На
виконання рішення міської ради нею
було виготовлено технічні документи,
відповідно до яких вона здійснює
будівництво прибудови. Однак
будівництво вона припинила, так як
отримав інсульт її рідний брат, який є
одинокий, і вона змушена була за ним
доглядати, їй було не до будівництва.
Те, що будівельники трішки збільшили
площу прибудови, не її вина, а помилка
будівельників.

Представник відповідачки ОСОБА_2,
ОСОБА_4, надав суду пояснення,
аналогічні викладеним у письмових
запереченнях ОСОБА_2 на позовну заяву
від 02.12.2014 року.

Вислухавши представницю
позивача, ОСОБА_3, представника міської
ради, ОСОБА_5, відповідачку ОСОБА_2, її
представника ОСОБА_4, свідка ОСОБА_6,
дослідивши обставини справи, всі
наявні документи, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що позивач із
12.06.2008 року є власником квартири
АДРЕСА_3 Його квартира розташована над
квартирою ОСОБА_2 В квартирі на даний
час проживає рідна сестра позивача.

Відповідачка ОСОБА_2 проживає в
квартирі АДРЕСА_4.

Земельна ділянка на АДРЕСА_1
перебуває у комунальній власності
Турківської міської ради.

Рішенням Турківської міської
ради Львівської області № 844 від 21.04.2005
року, із яким позивач ознайомився лише
в липні 2014 року, відповідачці ОСОБА_2
надано дозвіл на добудову веранди (2,5 на
5 м) до житлового будинку на земельній
ділянці Турківської міської ради
Львівської області. На виконання цього
рішення ОСОБА_2 виготовила проект
добудови веранди та будівельний
паспорт, яким 22.07.2005 року їй було надано
дозвіл на виконання будівельних робіт.
Протягом 2005-2014 років відповідачка
ОСОБА_2 проводить будівництво веранди.

Прав та законних інтересів
позивача та діючого на той час
законодавства оспорюваним рішенням
порушено не було.

Наведене вище підтверджується:
проектом добудови веранди до житлового
будинку АДРЕСА_1, копією будівельного
паспорта забудовника ОСОБА_2, копією
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно та витягом про
реєстрацію права власності ОСОБА_1 від
12.06.2014 року; листом Турківського
міського голови від 04.08.2014 року; копією
рішення № 844 від 21.04.2005 року, яким ОСОБА_2
надано дозвіл на добудову веранди (2,5 на
5 м.) до житлового будинку на власній
земельній ділянці по АДРЕСА_1; як
уточнив в судовому засіданні
представник міської ради, веранда мала
будуватися на власній земельній
ділянці Туркіської міської ради;
фотографіям зведеної веранди;
показаннями в судовому засіданні
свідка ОСОБА_6, яка пояснила, що
проживає в будинку АДРЕСА_1, її сусідами
є відповідачка ОСОБА_2 та ОСОБА_3, її син
лише приїжджає, в квартирі не живе, а
живе його сестра. Будинок має два
заїзди. Будівництво ОСОБА_2 прибудови
здійснює із 2005 року, її та позивача
права нічим не порушено. У свій час, ще
до приватизації квартири ОСОБА_1, всі
сусіди добровільно розділили земельну
ділянку, яка розташована коло будинку,
і згідно добровільного розподілу нею
користуються. Вважає, що це питання
можна вирішити добровільно.

Не довіряти даним доказам підстав
немає.

Посилання представниці позивача
на ту обставину, що син буде
позбавлений можливості проводити
ремонт балкону, доказами не
підтверджується.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування зобов'язані діяти ліше
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначені Коституцією та
законами України.

Порушень міською радою діючого
на час прийняття оспорюваного рішення
судом не встановлено.

Посилання позивача на порушення
міською радою його прав як власника
квартири та співвласника земельної
ділянки не відповідає дійсності,
оскільки на час прийняття оспорюваного
рішення квартира № 3 на майдані
Шевченка в м.Турці перебувала у
комунальній власності Турківської
міської ради і ще не була
приватизована, а співвласником
земельної ділянки позивач не був.

Враховуючи те, що право
користування земельною ділянкою
позивача оспорюваним рішенням не
порушено, а також не порушено будь-яких
інших його прав та законних інтересів,
у суду відсутні законні підсави для
визнання оспорюваного рішення
Турківської міської ради протиправним.

На підставі наведеного вище та
керуючись ст.ст. 17,159-163 КАС України, суд

постановив:

У задоволенні позову про
визнання незаконним та скасування
рішення Турківської міської ради
Львівської області № 844 від 21.04.2005 року
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Турківський районний суд Львівської
області протягом 10 днів із дня її
проголошення.

Головуюча -